Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 02 серпня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 46. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім. Сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них зовсім різні характери та погляди на життя. Спільне проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. В даний час вони спільно не проживають. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, однак в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася. Від неї надійшла заява через канцелярію суду, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с. 17). 29.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 46, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.08.2008 року (а.с.2). Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Подружнє життя у сторін не склалось, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову, а саме 420,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved