Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

В грудні 2018 року Вознесенська міська рада звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що рішенням виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів від 21 січня 1992 року №15 [PERSON] (пізніше - [PERSON]) та членам її сімї [PERSON], [PERSON] передано в користування однокумнатну квартиру №2 в житловому будинку №7 по вул. Леніна (пізніше - Соборності) в м. Вознесенську Миколаївської області. На підставі ордера серії 058753 №48 від 28 січня 1992 року [PERSON] (пізніше - [PERSON]), [PERSON], [PERSON] у встановленому порядку вселилися до житлового приміщення та зареєстрували місце свого проживання. Пізніше в квартирі також були зареєстровані діти [PERSON] [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Проте відповідачі в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин не проживають, житлом не користуються та про його технічний стан не дбають, витрати по його утриманню не несуть, в звязку з чим утворилася заборгованість за комунальні послуги, почалося руйнування вказаного житлового приміщення та значно погіршився стан сусідньої квартири №1. Посилаючись на те, що Вознесенська міська рада є власником квартири №2 в житловому будинку №7 по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області, а відповідачі понад встановлений законом шестимісячний строк в наданому їм житловому приміщенні без поважних причин не проживають, проте не бажають зніматися з реєстраційного обліку в добровільному порядку та не бажають приймати участь в утриманні житла, а тому позивач просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей Вознесенської міської ради. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення просила врахувати інтереси неповнолітнього відповідача. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представники позивача не заперечували проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що рішенням виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів від 21 січня 1992 року №15 [PERSON] (пізніше - [PERSON]) та членам її сімї [PERSON], [PERSON] передано в користування однокумнатну квартиру №2 в житловому будинку №7 по вул. Леніна (пізніше - Соборності) в м. Вознесенську Миколаївської області. На підставі ордера серії 058753 №48 від 28 січня 1992 року [PERSON] (пізніше - [PERSON]), [PERSON], [PERSON] у встановленому порядку вселилися до житлового приміщення та зареєстрували місце свого проживання. Пізніше в квартирі була зареєстрована донька [PERSON] [PERSON] [INFO]. Проте з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також письмових доказів, що містяться в справі (а.с. 11-37) вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин не проживають, житлом не користуються та про його технічний стан не дбають, витрати по його утриманню не несуть, в звязку з чим утворилася заборгованість за комунальні послуги, почалося руйнування вказаного житлового приміщення та значно погіршився стан сусідньої квартири №1. Тому Вознесенська міська рада, як власник квартири №2 в житловому будинку №7 по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області, звернулася до суду з вимогами про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 9 ЖК України\~ житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зокрема, позбавлення особи права користування жилим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду можливе з підстав, передбачених ст.ст.\~71, 72, 107 ЖК України. Так, ст.71 ЖК\~\~України встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно \~ст. 72 ЖК України\~\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК України) За такого, позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду може бути поданий власником житла або підприємством, на балансі якого перебуває житло. В судовому засіданні наданими позивачем доказами доведений факт відсутності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі №2 в житловому будинку №7 по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області\~понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що вказані відповідачі не використовують зазначене житло для проживання з поважних причин або належать до категорій осіб, яким закон дає право на збереження житлової площі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. За такого, враховуючи обставини справи, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується аналогічної вимоги Вознесенської міської ради до [PERSON], то матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів, що останній у встановленому законом порядку набув право на користування квартирою №2 в житловому будинку №7 по вул. Соборності в м. Вознесенську (вселився до неї та/або зареєструвався в житловому приміщенні). Навпаки, з довідок Відділу ведення реєстру територіальної громади м. Вознесенська від 22 грудня 2018 року (а.с. 51) та Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області від 15 січня 2019 року (а.с. 63) вбачається, що [PERSON] за цією адресою не зареєстрований. За таких обставин в задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) підлягає стягненню по 352,40 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved