Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину, а питання про влаштування дитини покласти на службу у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що [PERSON] є матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачка у шлюбі ніколи не перебувала, відомості про батька дитини записано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вона разом з дитиною тимчасово проживала за адресою: [INFO]. У 2013 році вона звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з заявою про тимчасове влаштування дитини до державного закладу, посилаючись на важке матеріальне становище. Дитину було влаштовано до будинку дитини строком на один рік. Незважаючи на те, що відповідачка була попереджена про необхідність відвідування дитини та про можливість позбавлення її батьківських прав у разі ухилення від виконання батьківських обовязків, мати за час перебування дитини у державному закладі лише один раз відвідала доньку, перебуваючи при цьому у стані алкогольного спяніння. За рік, що малолітня [PERSON] перебувала у будинку дитини мати не вжила дієвих заходів щодо вирішення своїх соціально-побутових питань: на роботу так і не влаштувалася, не створила належних умов для проживання та нормальної життєдіяльності дитини, як і раніше, проживала у свого співмешканця в незадовільних умовах, коштів на утримання дитини не мала. У звязку з вищевикладеним, [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Водянської сільської ради з заявою про продовження терміну перебування її дитини у державному закладі. На підставі рішення виконавчого комітету строк перебування дівчинки у державному закладі було продовжено до 15.06.2014 року. Однак, у встановлений рішенням термін відповідачка свою доньку з будинку дитини не забрала. З травня 2014 року вона на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не проживає і на даний час її місце перебування невідоме. Малолітня дитина виховується у державному закладі більше року. Мати доньку не відвідує, не цікавиться її станом здоровя та не бере ніякої участі у її вихованні. Дані факти свідчать про те, що [PERSON] виявляє байдужість до подальшої долі свої доньки і вона їй не потрібна. Зі слів сусідів за останнім відомим місцем проживання відповідачка характеризується, як особа, що веде аморальний та безвідповідальний спосіб життя, схильна до зловживання алкоголем. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги позивача підтримувала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідачка безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обовязків. Також, зазначала, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що [PERSON] у 2013 році звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області із заявою про тимчасове влаштування дитини до державного закладу, посилаючись на скрутне матеріальне становище. За її ж заявою термін перебування дитини у закладі було продовжено до 15 червня 2014 року. Протягом усього часу перебування дитини у закладі мати не відвідувала доньку, не цікавилась її життям та здоров'ям. Був лише один випадок, коли мати з'явилась у Комунальному закладі «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» у нетверезому стані для зустрічі з донькою. [PERSON] виявила свою байдужість до малолітньої дитини, не цікавилась її фізичним та духовним розвитком, не проявляла до дитини материнської любові і взагалі не цікавилась її життям, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, безвідповідальна до виховання своїх дітей. [PERSON] раніше вже була позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, вона ще має сина [PERSON], [INFO], який зараз перебуває у Верхньодніпровському навчально-реабілітаційному центрі. Прокурор в судове засідання не зявився, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі з урахуванням раніше наданих в судовому засіданні пояснень. Раніше в судовому засіданні прокурор позовні вимоги позивача підтримав та наполягав на задоволенні позовної заяви. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO] є матірю малолітньої: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 304348, виданим 21.07.2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 737 від 21.07.2010 року (а.с.6). Відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України від 15.08.2014 року за № 00014322838 (а.с.7). Мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляється від їх виконання та веде асоціальний спосіб життя. У звязку з таким способом життя відповідачки, на підставі рішення виконавчого комітету Водянської сільської ради Верхньодніпровського району від 29.03.2013 року № 9 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до Комунального закладу «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» дитину було влаштовано до будинку дитини строком на один рік (а.с.9). Проте, незважаючи на те, що [PERSON] було попереджено про необхідність відвідування дитини та про можливість позбавлення її батьківських прав у разі ухилення від виконання батьківських обовязків, мати за час перебування дитини у державному закладі лише один раз відвідала доньку, перебуваючи при цьому у стані алкогольного спяніння. За рік, що малолітня дитина [PERSON] перебувала у будинку дитини мати не вжила дієвих заходів щодо вирішення своїх соціально-побутових питань: на роботу так і не влаштувалася, не створила належних умов для проживання та нормальної життєдіяльності дитини, як і раніше, проживала в незадовільних умовах, коштів на утримання дитини не мала. Тому, відповідачка звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Водянської сільської ради з заявою про продовження терміну перебування її дитини у державному закладі (а.с.17). На підставі її заяви, рішенням виконавчого комітету Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 19.03.2014 року № 9 «Про продовження терміну перебування малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в Комунальному закладі «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» строк перебування дівчинки у державному закладі було продовжено до 15.06.2014 року (а.с.8). Проте, у встановлений рішенням термін відповідачка свою доньку з будинку дитини не забрала. Тому, рішенням виконавчого комітету Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 11.06.2014 року № 19 «Про доцільність влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до Комунального закладу «Центр реабілітації дітей Служби у справах дітей» Дніпродзержинської міської ради» дитину було влаштовано у вказаному державному закладі з повним державним утриманням (а.с.10), де вона перебуває й зараз. Мати дитини за час перебування малолітньої [PERSON] в закладі не навідувала її та доле дитини не цікавилася, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 02.04.2015 року за вих. № 169 (а.с.51). Вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], які є працівниками Водянської сільської ради Верхньодніпровського району, і які вказали, що відповідачка зявилася в їхній сільській раді в 2012 році, вона не піклується про своїх дітей, не забезпечує їх. Вказали, що до них поступив виклик про покинуту дитину, коли вони приїхали, то побачили покинуту дитину, яка знаходилася без належного догляду, у звязку з чим, вони звернулися до відповідних органів та дитину забрали. На теперішній час дитина знаходиться в Комунальному закладі «Центр реабілітації дітей Служби у справах дітей» Дніпродзержинської міської ради», але мати за час перебування дитини в закладі проявила байдужість до долі своєї дитини. Також, вказали, що відповідачка має ще двох дітей, у відношенні одного з яких вона вже позбавлена батьківських прав. Крім того, згідно рішення Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 23.06.2014 року за № 20 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дитини, сільська рада вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.11). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та рішення Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], а питання про влаштування дитини покласти на службу у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації. При цьому, судом встановлено, що відповідачка не забезпечує свою дитину, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, а тому, з неї слід стягнути аліменти в судовому порядку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не було доведено належними доказами, що відповідачка офіційно працевлаштована та має постійне та регулярне джерело доходу. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 25 грудня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., з яких судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. (в частині стягнення аліментів) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. (в частині позбавлення батьківських прав), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: partial