Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

В вересні 2020 року Криворізький державний педагогічний університет в особі ректора Шрамка Ярослава Владиславовича звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просили стягнути з останнього на їх користь заборгованість за надання освітніх послуг. Мотивуючи свою заяву тим, що між Криворізьким державним університетом та [PERSON] було укладено договір № 02-2521 від 31 серпня 2018 року про надання освітніх послуг. Відповідно до І Розділу Договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача за заочною формою навчання, за спеціальністю 012 Дошкільна освіта, з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить - 18000 грн., зокрема за 2018 рік (вересень-грудень) 3600 грн., 2019 рік - 9000 грн., 2020 рік (січень-червень) - 5400 грн. Наказом по університету від 30.08.2019 року № 755-с «Про особовий склад студентів факультету дошкільної та технологічної освіти» [PERSON] відраховано з університету за невиконання навчального плану. Відповідач в порушення умов Договору та норм діючого законодавства України, не оплатив за надані освітні послуги у зв`язку з чим має заборгованість по оплаті за навчання в сумі 5985,75 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням останнього обов`язку щодо сплати заборгованості за надання освітньої послуги просить стягнути з нього нараховану пеню у розмірі 560,01 грн., 3% річних у розмірі 207,00 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2102 грн. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку з викликом сторін. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 04.11.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не прибув, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року між Криворізьким державним педагогічним університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір № № 02-2521 про надання освітніх послуг. Згідно п. 1 вказаного Договору навчальний заклад зобов`язався за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання останнього за заочною формою навчання з 01.09.2018р. по 30.06.2020р., за спеціальністю 012 Дошкільна освіта, з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Відповідно до п.4 Договору, Відповідач зобов`язується своєчасно вносити плату за отриману послугу в розмірах та в порядку, що встановлені цим Договором. За змістом п. 9, 10 Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 18000 грн., зокрема за 2018 рік (вересень-грудень) 3600 грн., 2019 рік - 9000 грн., 2020 рік (січень-червень) - 5400 грн. Замовник вносить оплату відповідно до щомісяця безготівково не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата. Відповідно до виписки з наказу за №755-с від 30.08.2019 року, [PERSON] , з 30.08.2019 року, відраховано зі складу студентів за порушення умов договору. Заборгованість [PERSON] по сплаті за надання Криворізьким державним педагогічним університетом освітніх послуг за період з 01.01.20 року по 12.06.2020 року становить 5985 грн. 75 коп. 10 березня 2020 року за вих. № 07-185/3 на адресу відповідача позивачем направлено претензію №73 з вимогою щодо сплати заборгованості у розмірі 6141,00 грн., однак дана претензія залишена відповідачем без відповіді. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Приписами частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 615 ЦК України передбачено: у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, з яким повністю погоджується суд, розмір заборгованості за Договором про надання освітніх послуг становить 6752 грн. 76 коп., яка складається з: 5985 грн. 75 коп. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції; 207 грн. 00 коп. - 3% річних; пеню у розмірі - 560 грн.01 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Криворізького державного педагогічного університету підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 6752 гривень 76 копійок. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь позивача в сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved