Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що 19.10.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2304Н, за яким відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 6 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001% та терміном користування до 19.10.2008р. У відповідності до договору [PERSON] зобов'язаний був сплачувати кредит, неустойку щомісяця в строки визначені графіком платежів. З метою забезпечення кредиту 19.10.2006р. було укладено Договір поруки б/н із [PERSON] за умовами якого, поручитель у разі невиконання позичальником свого зобов'язання несе солідарну відповідальність. Відповідач [PERSON] протягом строку дії договору не дотримувався графіку погашення кредиту у зв'язку з чим утворилася заборгованість. 25.12.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» було укладено договір про відступлення прав вимог № 1, відповідно до якого набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором. Таким чином грошові вимоги ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» до відповідачів по кредитному договору складають 6 607 грн. 73 коп. з них: 3 175 грн. 75 коп. - тіло кредиту; 340 грн. 00 коп. - відсотки та комісійні доходи; 3 129 грн. 98 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 90 днів). В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі на позовних вимогах наполягав повністю і просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та не повідомили про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно умов укладеного кредитного договору № 2304Н від 19.10.2006р. (а.с.5), ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 6 000 грн. 00 коп. зі сплатою 0,0001% за кожен день користування кредитом строком погашення до 19.10.2008 року згідно додатку №1 до Договору (а.с. 7). Відповідно до п. 3.3 договору - відповідач [PERSON] повинен був сплачувати кредит та проценти в термін з « 1» по « 10» число кожного місяця. Сторони погодили графік платежів. Відповідно до Договору поруки б/н від 19.10.2008р. (а.с.8) поручителем боржника [PERSON] є [PERSON] Відповідно до п.1.1 Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником зобов'язань щодо повернення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач має заборгованість в сумі 6 607 грн. 73 коп. з них: 3 175 грн. 75 коп. - тіло кредиту; 340 грн. 00 коп. - відсотки та комісійні доходи; 3 129 грн. 98 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 90 днів). Відповідно до договору про відступлення прав вимог № 1 від 25.12.2008 року (а.с. 9) укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» останнє набуло права кредитора за кредитним договором по відношенню до відповідача. Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із положень ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; У відповідності до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання в частині сплати чергової частини заборгованості за кредитним договором, що згідно ч. 2 ст. 1050, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України спричиняє наслідки: наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості за кредитом, наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів, належних банку, наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання. Співвідповідач [PERSON], як поручитель [PERSON], згідно ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України відповідає перед банківською установою у тому ж обсязі, що і останній, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки. Всі відповідачі, які несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов'язання, тому позовні вимоги до них в частині стягнення грошових коштів підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 383 грн. 32 коп., як підтверджені платіжним дорученням №421 від 11.07.2013р. (а.с.4)

Outcome: approved