Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила внести зміни до актового запису №53 від 09 липня 1994 року про укладення шлюбу, змінивши прізвище нареченої з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що дана помилка виникла у зв`язку з тим, що посадовою особою під час видачі свідоцтва про укладення шлюбу було допущено механічну друкарську помилку. Бериславський районний відділ ДРАЦС відмовив у внесенні змін до актового запису. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання від представника позивача адвоката Ковальчук І.М. надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, підтримала заявлені вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності позивача та її представника. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 11.03.1975 року, вчиненому на російській мові « [PERSON]» народилася [INFO] , її батьки « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). 25.06.1994 року [PERSON] видано диплом молодшого спеціаліста (а.с. 9). 09.07.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бериславської райдержадміністрації було видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , згідно якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.5). У зв`язку з допущеною помилкою в прізвищі, позивач звернулася з заявою до Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про внесення змін до актового запису про шлюб №53 від 09.07.1994 року. За результатом розгляду даної заяви позивачем отримано висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану (а.с. 6). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон). Згідно з частиною другою статті 2 Закону державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Статтею 3 Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус . Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексу України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Згідно з частиною другою статті 9 Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (CASEOFRYSOVSKYYv. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки має місце помилка у написанні прізвища позивача у зв`язку із невірним перекладом з російської мови.

Outcome: approved