Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 18000,00 грн., одержаних ним на виконання неукладеного в подальшому договору оренди житлового приміщення від 09.10.2018 року з третьою особою та просив стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , між ними була досягнута домовленість про те, що укладати договір оренди житлового приміщення від 09.10.2018 р. та приймати майно, що передається разом із квартирою, за актом-прийому-передачі від 18.10.2018 р. буде особисто донька [PERSON] , як орендар квартири. На підтвердження зазначеної домовленості 09.10.2018 р. позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 18000 грн. (9000,00 грн. - оренда плата за місяць користування квартирою (згідно п. 3.2. договору) і 9000,00 грн. - застава за користування майном (згідно п. 3.6. договору), про що він власноручно зазначив в тесті договору своєю розпискою. Переглядаючи квартиру та майно, донькою були виявлені недоліки, які суперечили задекларованим відповідачем домовленостям. За таких обставин, акт прийому-передачі від 18.10.2018 року підписаний не був, договір оренди житлового приміщення від 09.10.2018 року не було укладено. Жодного дня донька квартирою не користувалась. Грошові кошти в сумі 18000,00 грн. до цього часу відповідачем не повернуті. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 18000,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн.. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти них, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки Договір оренди квартири є укладеним, узгодженим за змістом та умовами між позивачем та відповідачем, і таким, що прийнятий до виконання позивачем та відповідачем. 09.10.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір оренди житлового приміщення. Під час заповнення договору позивач попросив вписати в договір третю особу - його дочку, після цього договір був підписаний відповідачем та позивачем. Недоліки квартири, на які посилається позивач в позові не відповідають дійсності і спростовуються наступним: на момент прийому-передачі квартири та підписання відповідного акту від 18.10.2018 року., зазначені недоліки були відсутні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог надала письмові пояснення, в яких зазначила, що відмовилась укладати договір оренди з відповідачем зважаючи на виявлені недоліки квартири, також акт прийому-передачі квартири не підписувала. Повідомила суд, про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] та просила вважати у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що укладання договору оренди житлового приміщення від 09.10.2018 року та приймання майна, що передається разом з квартирою, за актом прийому-передачі від 18.10.2018 року особисто донькою були принциповою домовленістю між сторонами. Саме про засвідчення такої домовленості позивач поставив свій підпис під текстами договору та акту приймання-передачі. А також 09.10.2018 р. передав відповідачу грошову кошти в сумі 18000,00 грн.. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2017 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Договору оренди житлового приміщення від 09.10.2018 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який не підписаний третьою особою [PERSON] орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування з 18.10.2018 року до 17.04.2018 року квартиру-студію № 4, загальною площею 27 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ч. 1 чт. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Згідно ст. 640 ЦК Україїни договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Оскільки відповідач передав майно позивачу, а саме надав в користування квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також передав ключі від неї, що не заперечується сторонами, суд приходить до висновку про не обґрунтованість і не доведеність в ході судового розгляду позовних вимог, в зв`язку з чим позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати вважає фактично понесені позивачем.

Outcome: dismissed