Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини, в якому просив постановити рішення, яким визначити для нього, [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом: встановлення часу побачення з дитиною з відвідуванням місця його, [PERSON] проживання (в теперішній час в м. Дніпро), або інших місць на його розсуд (місце проживання батьків, плавальний басейн, льодова ковзанка, кінозал, театр, тощо), без присутності матері дитини в період часу з 10-00 год. до 20-00 год. кожної неділі тижня, а також в період часу з 15-00 год. до 20-00 год. кожного четверга тижня (він особисто забирає дитину з місця її проживання із матір'ю та повертає дитину до місця його проживання з матір'ю); надання кожного року літом, протягом серпня місяця, можливості його спільного з дитиною відпочинку з правом вибору місця відпочинку (відпочинок на морі, подорожі, тощо) з дитиною, та без присутності матері дитини; надання кожного року зимою, протягом перших двох тижнів січня місяця, можливості його спільного з дитиною відпочинку з правом вибору місця відпочинку з дитиною, та без присутності матері дитини; надання в подальшому кожного року під час осінніх та весняних шкільних канікул протягом першої половини цих шкільних канікул, можливості його спільного з дитиною відпочинку з правом вибору місця відпочинку з дитиною, та без присутності матері дитини; надання можливості йому особисто привітати дитину із Днем її народження та іншими сімейними чи загальновстановленими державними святами; надання можливості відвідування дитиною її дідуся [PERSON] за місцем його проживання: [INFO], та його бабусі [PERSON] за місцем її проживання: [INFO], за його, [PERSON] участі та без присутності матері дитини; вирішення спільно за домовленістю обох батьків питань щодо обрання шкільного та інших навчальних закладів, в яких буде навчатися дитина, щодо обрання репетиторів, гуртків, позашкільного навчання, спортивних секцій, тощо; надання можливості виїзду за кордон дитини тільки з його як батька, відома та дозволу; надання можливості безперешкодного спілкування дитини з батьком за допомогою телефонного зв'язку, скайп, вайбер та інших засобів зв'язку (з врахуванням розумних обмежень: час на відпочинок, заняття в школі, тощо); узгодження з батьком дитини безпекових питань та забезпечення батьківського контролю за дитиною (безпека в мережі Інтернет, адміністративні права батька, тощо); коригування в разі потреби (хвороба, відрядження позивача, тощо) часу його побачення, спільного відпочинку, тощо з дитиною за спільною домовленістю батьків, що буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, інтересам батьків та вимогам закону. В обґрунтування\~позову позивач\~вказав,\~що він вжив всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні дитини без залучення органів державної влади та суду, але відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 22.06.2018 року (а.с.51), а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.53). Вислухавши позивача та його адвоката, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Тобто визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сімї, родини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обовязків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з батьком, тому мати не повинна перешкоджати його особистим контактам з дитиною. \~\~\~\~ Правило ч. 2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обовязок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь в її вихованні, хоча збереження у нього цього обовязку прямо випливає зі ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обовязок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до \~ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що 13 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.16), від якого 06 листопада 2012 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №411315 виданим 27 листопада 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.17). Сімейно-шлюбні відносини між сторонами не склалися, тому рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.18). Дитина залишилася проживати з матірю . Між сторонами виник спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутністю іншої особи - ч.ч.1-2 ст. 159 СК України. Відповідно до частини другої ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», \~батьки, \~які проживають окремо від дитини, \~мають право спілкуватися з нею, \~якщо судом визнано, \~що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й \~нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матірю. Протягом двох років відповідачка чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з дитиною. Востаннє позивач спілкувався з сином в березні 2017 року, коли відповідачка лише на кілька годин привела дитину. В літку 2017 року відповідачка відмовила позивачу в спільній подорожі дитини для оздоровлення на морі, прохання щодо спілкування з дитиною проігнорувала. Спроби та намагання поспілкуватися із відповідачкою чи її матір'ю щодо побачень з дитиною не мали результатів через їх категоричну відмову в цьому питанні. [PERSON] піклувався про свою дитину, дарував їй іграшки, одяг, взуття, купував продукти харчування, виходив на прогулянки, грався з дитиною, тощо та має бажання робити це і в подальшому. На даний час відповідачка приховує місцезнаходження сина, приховує дошкільний заклад, який відвідує дитина, тобто навмисно позбавляє [PERSON], як батька дитини, можливості приймати участь у житті дитини, виховувати сина, проводити разом із ним час. На підставі\~вище викладеного\~та з\~урахуванням того,\~яку роль\~відіграє фактичне\~розлучення з\~батьками дитини,\~тієї обставини,\~що права\~батьків є\~рівними,\~виходячи з\~пріоритету прав\~дитини,\~урахувавши вік\~дитини,\~який станом\~на час\~розгляду справи\~є 5\~років 10\~місяців,\~а також\~враховуючи той\~факт,\~що дитина\~не може\~бути заручником\~особистих відносин\~батьків,\~в інтересах\~дитини,\~яка є\~малолітньою,\~суд вважає\~за необхідне\~встановити спосіб\~участі позивача\~у вихованні\~малолітнього сина\~[PERSON],\~[INFO],\~шляхом визначення\~часів спілкувань:\~в період\~часу з\~10-00\~год.\~до 20-00\~год.\~кожної неділі\~тижня,\~та в\~період часу\~з 15-00\~год.\~до 20-00\~год.\~кожного четверга\~тижня,\~шляхом відвідування\~з сином дитячих розваг та відпочинку, з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоровя без присутності матері дитини [PERSON] та в день народження сина [PERSON], [INFO] в період з 10-00 год. до 12-00 год.; надання [PERSON] кожного року влітку, протягом серпня місяця, можливості за домовленістю з матірю дитини спільного відпочинку з дитиною з правом вибору місця відпочинку (відпочинок на морі, подорожі, тощо) без присутності матері дитини; та надання [PERSON] кожного року взимку, протягом перших двох тижнів січня місяця, можливості за домовленістю з матірю дитини спільного відпочинку з правом вибору місця відпочинку та без присутності матері дитини. У задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовити у зв?язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial