Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «Приват банк», Банк) звернулось до суду із названим позовом, де просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка станом на 18.09.2019 складає 61645,30 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 20718,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 14130,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 25690,94 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1105,48 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2016 року між сторонами був укладений договір б/н (далі- Генеральна угода), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 21357,18 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач зазначає, що Банк свої зобов`язання зо договором виконав, наддав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, а відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення у нього зазначеної заборгованості. З цих підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати. 05.12.2019 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив Згідно із ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який наполягав у позовній заяві на ухваленні заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, 05.06.2014 АТ КБ «Приватбанк» та відповідач підписали анкету-заяву (а.с.7). Крім того, 16.11.2016 сторони підписали Генеральну угоду (а.с.8) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підисана Генеральна Угода разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами», з якими відповідач ознайомлений, як зазначено в угоді, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. За умовами правочину, відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8). Також, згідно п.2.2. Генеральної угоди відповідач погодився на нарахування штрафу при порушення строків платежів в розмірі 1105,48 грн з моменту прострочення заборгованості.(а.с.8). Заборгованість відповідача за кредитом , станом на 18 вересня 2019 складає 61645,30 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 20718,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 14130,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 25690,94 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1105,48 грн, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.6). При цьому, 10 жовтня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом (а.с.4-5). На підтвердження заявлених вимог надало зазначені докази по справі. Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем, та на те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення укладеного правочину , суд погоджується з позивачем в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту , процентів за користування кредитними коштами та штрафу , відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, оскільки, такі вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії , які є об`єднані з вимогами щодо стягнення пені та заявлені загальною сумою 25690,94 грн. задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. У відповідності до положень ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Доказів укладення між сторонами зазначеного правочину матеріали справи не містять. Окрім цього, відповідно до положень абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» , у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення пені та комісії в розмірі 25690,94 грн. не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо стягнення комісії, а відокремити її від пені в наданому розрахунку неможливо. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1921,00 грн судового збору.

Outcome: partial