Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ,а саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на його, [PERSON] користь житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 342,3 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада [ADDRESS] Лісна [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення садівництва (том №1 а.с.4-8). В червні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з зустрічним позовом (том №1 а.с.96-104), який ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року (том №1 а.с.196-197) був прийнятий та об`єднаний з основним позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про витребування майна з чужого незаконного володіння. В серпні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подали до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 23 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1100; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 25 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1114; визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) від 26 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1131; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1103; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1117; визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) від 26 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1133; визнати за ними, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 342,3 кв.м. та на земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014, з цільовим призначенням для ведення садівництва (том №2 а.с.19-28). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року (том №2 а.с.238-239) позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про витребування майна з чужого незаконного володіння було залишено без розгляду. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за довіреністю Меладзе С.О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] . У судове засідання жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (том №1 а.с.31), та поштовими повідомленнями, що повернулися за закінченням терміну зберігання (том №1 а.с.200,219-221). Адвокат відповідача Павлов Є.Г. надав суду відзив на заяву про зміну предмета позову (том №2 а.с.54-56), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Адвокат Іпатова О.А. та відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] неодноразово у судове засідання не з`явилася,будучи належним чином повідомленою 21 грудня 2019 року подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, але підтверджуючих документів поважності причини відкладення судового засідання не надала (том №2 а.с.210) і у судове засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином,\~що підтверджується\~поштовим відправленням,\~що повернулося\~за закінченням\~терміну зберігання\~(том\~№2\~а.с.205-206). Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~що підтверджується\~поштовим відправленням,\~що повернулося\~за закінченням\~терміну зберігання\~(том\~№2\~а.с.207-208,\~227-228). Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 18.09.2019 року (том №2 а.с.50) та 04.12.2019 року (том №2 а.с.195), причину неявки не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нотари О.І. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося за закінченням терміну зберігання (том №2 а.с.222-226). Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (том №2 а.с.209). Вислухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими позивачем доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Встановлено, що 01 грудня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №331-Ф про відступлення прав вимоги (том №2 а.с.148-152), а також додаток №1 до вказаного Договору «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» (том №2 а.с.153). За умовами вищевказаного Договору та додатку №1 до нього вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до [PERSON] (боржника/іпотекодавця) за: кредитним договором №0096/07/03-N від 26 квітня 2007 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум», за умовами якого [PERSON] отримала та зобов`язалась своєчасно повернути кредит у розмірі 471500,00 доларів США (том №2 а.с.141-144), та іпотечним договором №07-209/07, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. 26 квітня 2007 року та зареєстрованим в реєстрі за номером 1293 (том №2 а.с.145-147). За умовами вищевказаного Іпотечного договору, [PERSON] передала в якості забезпечення повернення кредитних коштів в іпотеку ПАТ «Банк Форум» нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 342,3 кв.м., житловою площею 84,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1317105012214), та земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014, з цільовим призначенням для ведення садівництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1254370312214). Окрім того, 01 грудня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було окремо укладено Договір про відступлення прав за Іпотечним договором, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. Зареєстровано в реєстрі за №943 (том №2 а.с.154-155). Враховуючи факт укладання між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «Банк Форум» договорів про відступлення прав за Кредитним та Іпотечним договорами, Товариство набуло прав нового кредитора/іпотекодержателя відносно боржника/іпотекодавця, яким була [PERSON] . У зв`язку з відступленням ПАТ «Банк Форум» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» прав вимоги за Кредитними та Іпотечними договорами, позивач направив на адресу [PERSON] відповідні вимоги/іпотечні повідомлення про дострокове погашення заборгованості (том №2 а.с.156-165). Однак [PERSON] жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості не здійснила. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Таким чином,\~01\~серпня 2017\~року у\~порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було набуто право власності на предмет іпотеки: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 342,3 кв.м., житловою площею 84,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1317105012214), та земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014, з цільовим призначенням для ведення садівництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1254370312214), що підтверджується Інформаційними довідками №148764567 від 10 грудня 2018 року (том №2 а.с.178-179) та 149154764 від 12 грудня 2018 року (том №2 а.с.180-181). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (том №1 а.с.105-127), з 26 жовтня 2017 року власником спірного майна є [PERSON] , який набув право власності внаслідок ланцюгу незаконно укладених правочинів на підґрунті неіснуючого рішення суду, яким було скасовано право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на спірне майно, скасовано записи про іпотеку та обтяження. Внаслідок не визнання [PERSON] законного права власності на спірне майно позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулися до суду з даним позовом. Встановлено, що 23 жовтня 2017 року о 20 год. 32 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення №37714115 про скасування обтяження: 17765580, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1293, виданий 26 квітня 2007 року, суб`єкт обтяження: [PERSON] Обтяжувач: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. 23 жовтня 2017 року о 20 год. 33 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення №37714123 про скасування запису про іпотеку: номер 17765378, підстава виникнення іпотеки: Договір про відступлення прав за іпотечним договором №07-209/07 від «26» квітня 2007 року, іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. 23 жовтня 2017 року о 20 год. 56 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення №37714225 про скасування обтяження, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підставою виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1293, виданий 26 квітня 2007 року, суб`єкт обтяження: [PERSON] Обтяжувач: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. 23 жовтня 2017 року о 20 год. 58 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. прийнято рішення №37714237 про скасування іпотеки: номер 21693353, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки серія та номер: 1293, виданий «26» квітня 2007 року, іпотекодавець: [PERSON] , іпотекодержатель: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. Окрім цього, того ж дня 23 жовтня 2017 року о 21 год. 00 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення №37714241, яким скасовано право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на спірне майно: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 342,3 кв.м., житловою площею 84,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1317105012214). Підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. Підставою вчинення приватним нотаріусом Нотари О.І. вищезазначених реєстраційних дій по скасуванню записів про іпотеку, заборону, обтяження та запису про право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» слугувало рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі № 201/11689/17, яке за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом не ухвалювалось. Вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2017 р. по справі №201/11689/17 відсутнє у відповідних розділах Державного реєстру прав. Згідно листів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року (том №1 а.с.157) та від 25 березня 2019 року (том №1 а.с.225), встановлено, що за перевіркою даних обліковостатистичних карток Автоматизованої системи документообігу суду було встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження №201/11689/17, проте ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не є стороною по справі, а питання скасування права власності в даному провадженні взагалі не вирішувалось; а в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільної справи, в рамках якої вирішувалось би питання щодо скасування обтяжень нерухомого майна та права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не перебувало. Таким чином, приватним нотаріусом Нотари О.І. було незаконно, на підставі неіснуючого рішення суду, скасовано записи про іпотеку, заборону, обтяження, а також скасовано запис про право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Окрім цього судом встановлено, що після скасування приватним нотаріусом Нотари О.І. вищезазначених записів та протиправного позбавлення права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на належне йому нерухоме майно, щодо житлового будинку було вчинено ланцюг правочинів, кінцевим набувачем за яким став [PERSON] , а саме: 23 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1100, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (том №2 а.с.63-65); 25 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1114, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (том №2 а.с.66-68); 26 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1131, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (том №2 а.с.69-72). Відповідно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. щодо вищевказаного ланцюгу перелічених вище правочинів були вчиненні наступні реєстраційні дії щодо житлового будинку [ADDRESS] : 23 жовтня 2017 року о 23 год. 08 хв. прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37714484 про право власності за [PERSON] номер запису про право власності 22963522; 25 жовтня 2017 року о 11 год. 57 хв. прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37749174 про право власності за [PERSON] номер запису про право власності 22997229; 26 жовтня 2017 року о 16 год. 36 хв. прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37787896 про право власності за [PERSON] номер запису про право власності 23035191; 26 жовтня 2017 року о 16 год. 52 хв. прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення №37788600, яким накладено обтяження на об`єкт нерухомості (заборона на нерухоме майно). Також судом встановлено, що 23 жовтня 2017 р. о 20 год. 33 хв. приватним нотаріусом Нотари О.І. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37714129, яким скасовано право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна рада [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014. Підстава: рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17. При цьому, скасування запису про право власності позивача на земельну ділянку відбулось на підставі того ж самого рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі № 201/11689/17, яке насправді ніколи не виносилось. Після незаконного скасування приватним нотаріусом Нотари О.І. права власності Товариства на належне йому майно, щодо земельної ділянки було вчинено ланцюг правочинів, кінцевим набувачем за яким став [PERSON] , а саме: 23 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1103, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014 (том №2 а.с.118-120); 25 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1117, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська селищна [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014 (том №2 а.с.73-75); 26 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. зареєстрований в реєстрі за №1133, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1178 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район [ADDRESS] Слобожанська селищна [ADDRESS] земельна [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455800:01:085:0014 (том №2 а.с.122-125). Відповідно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. щодо ланцюгу перелічених вище правочинів були вчиненні наступні реєстраційні дії щодо земельної ділянки: 23 жовтня 2017 року о 23 год. 21 хв. приватним нотаріусом Павловською Г.О. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37714488, про право власності на земельну ділянку за [PERSON] номер запису про право власності 22963529; 25 жовтня 2017 року о 12 год. 23 хв. приватним нотаріусом Павловською Г.О. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення № 37750309, про право власності на земельну ділянку за [PERSON] номер запису про право власності 22998207; 26 жовтня 2017 року о 17 год. 12 хв. приватним нотаріусом Павловською Г.О. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37789347, про право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] номер запису про право власності 23036497; 26 жовтня 2017 року о 17 год. 18 хв. приватним нотаріусом Павловською Г.О. було прийнято та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення №37789543, яким накладено обтяження на земельну ділянку (заборона на нерухоме майно). Відповідно до вимог п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, у разі коли документом, поданим для державної реєстрації прав, є рішення суду, державний реєстратор з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі такого рішення суду обов`язково використовує також відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в Реєстрі електронної копії такого рішення, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. Згідно п. 56 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141, реєстраційна справа є формою групування документів, що були видані, оформлені або отриманні під час проведення державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна, на який відкрито таку реєстраційну справу, яка включає, зокрема: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про скасування запису Державного реєстру прав тощо; копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в інших нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до зазначеного Порядку; рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без розгляду у зв`язку з її відкликанням; про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, тощо; інші документи, що були видані, оформлені або отриманні під час проведення державної реєстрації прав (крім відомостей, які були отримані державним реєстратором з Державного реєстру прав). Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються. Державний реєстратор із оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред`являються для державної реєстрації прав, виготовляє їх електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав). У разі проведення державної реєстрації прав нотаріусом з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред`являються для державної реєстрації прав, нотаріус виготовляє електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав. Отже, приватний нотаріус Нотари О.І. перед вчиненням відповідних реєстраційних дії, був зобов`язаний перевірити та встановити наявність рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року по справі №201/11689/17 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також будь-яких інших проміжних процесуальних рішень по даній справі, що в свою чергу було б підставою для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із ст. 4, 10, 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Згідно положень ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову. Приватний нотаріус Нотари О.І. мав можливість, але завідомо не виконав вимоги Порядку щодо перевірки наявності факту винесення рішення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, а [PERSON] було достеменно відомо про відсутність рішення суду, якими би було вирішено питання щодо скасування права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», записів про іпотеку, заборону, що вказує на наявність факту недобросовісності при вчиненні правочину. У п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,\~судам роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Згідно ст. 317, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України\~передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215\~ЦК України). Відповідно до ст. 215, 216 ЦК України,\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. У Постанові Судової колегії у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605цс16 (щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу) висловлена правова позиція, згідно із якою: «правом оспорювання правочину і вимагати проведення реституції\~ЦК України\~наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб, «як заінтересовані особи» (ст. 25, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила ст. 15, 16 ЦК України, а також ст. 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України\~кожна особа має право на захист, у тому числі судовий свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язків елемент конкретного суб`єктивного права як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права...», «Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав». Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами\~ст. 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~ст. 234 ЦК України. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. Відповідно до ч. 2\~ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. З вищевикладеного вбачається, що зміст перелічених вище правочинів, котрі посвідчені приватним нотаріусом Павловською Г.О., суперечать положенням ЦК України та Конституції України, а тому підлягають визнанню їх недійсними в судовому порядку. Отже, на підставі встановлених судом обставини справи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки та договорів довічного утримання підлягають задоволенню. Частиною 3\~ст. 41 Конституції України\~встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Такий спосіб захисту цивільного права, безпосередньо гарантується п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Нормою\~ст. 330 ЦК України, \~передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст. 388 ЦК України\~майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ч. 1\~ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав його у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Пунктом 67 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника. Нормою\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином,\~підсумовуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» на\~теперішній час\~є законним\~власником спірного\~нерухомого майна:\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~342,3\~кв.м.,\~житловою площею\~84,9\~кв.м.\~та земельної\~ділянки площею\~0,1178\~га,\~що розташована\~за адресою:\~Дніпропетровська область,\~Дніпровський район,\~Слобожанська селищна\~рада [ADDRESS] \~земельна [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~1221455800:01:085:0014,\~яке вибуло\~з їх\~володіння незаконно\~і не\~з їх\~волі.\~ [PERSON] \~набув право\~власності на\~вказане вище\~нерухоме майно\~безпідставно,\~всупереч вимогам\~чинного законодавства\~України,\~і право\~власності Товариства\~фактично оспорюється\~відповідачем,\~за яким\~наразі,\~як за\~останнім набувачем,\~зберігається державна\~реєстрація права\~власності на\~таке спірне\~нерухоме майно,\~хоча правові\~підстави набуття\~ним цього\~права власності\~на даний\~час відсутні,\~а отже\~таке володіння\~фактично є\~незаконним,\~що зумовлює\~виникнення у\~позивача права\~вимагати від\~відповідача повернення\~спірного нерухомого\~майна,\~а у відповідача - обов`язку здійснити таке повернення в натурі. З викладених підстав суд вважає позовні вимоги про визнання за позивачем права власності є обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. по справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» слід стягнути судовий збір у розмірі по 9406,50 грн. з кожного. Враховуючи викладене, на підставі ст.\~41\~Конституції України, ст. 202, 203, 215, 216, 235, 317, 321, 330, 387, 388, 391, 392, 1212 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та

Outcome: approved