Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (далі по тексту - відповідач1), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просила визнати виконавчий напис № 764 від 06.09.2016, вчинений відповідачем 2 про стягнення грошових коштів у розмірі 51 426, 05 грн. з позивача таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.12.2013 між ПАТ «Ідея Банк» та позивачем укладено Кредитний договір № Р22.981.73396, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 32 793 грн., строком на 60 місяців, відсоткова ставка 11.9000 % річних від залишку суми кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3.0000 % від початкової суми кредиту. 06.09.2016 відповідач 1 звернувся до відповідача 2 із заявою про вчинення виконавчого напису, відповідно до якого за період з 04.03.2015 по 11.07.2016 запропоновано стягнути з позивача 31 465, 25 грн. - заборгованості по кредиту, 18 660, 80 грн. заборгованість по нарахованих відсотках, 1300 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 04.10.2016 на адресу позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а саме нотаріусом при його вчиненні не перевірено документи, що підтверджують безспірність вимог. Позивач не погоджується із розміром заборгованості, так як остання не отримувала розрахунок заборгованості, не зрозуміло позивачу за що взагалі нарахована заборгованість. Тому виконавчий напис вважає вчинений неправомірно. Враховуючи вище викладене позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача 1 - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що він є необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне. 31.12.2015 між відповідачем 1 та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1, за умовами якого відповідач 1 отримав право вимога до позивача за кредитним договором № Р22.981.73396. Позивача було повідомлено про заміну кредитора. Сума боргу позивача за кредитом станом на 31.12.2015 склала 31 465, 25 грн. за тілом кредиту та 18 660, 80 грн. за нарахованими та несплаченими відсотками. Позивач заборгованість не погашала в добровільному порядку. Відповідачем 1 на адресу позивача була направлена вимога про усунення порушення зобов'язання, разом з тим вказана вимога була залишена останньою поза увагою. Крім того, позивач за весь час існування заборгованості жодного разу не звертався до відповідача 1 із заявою про реструктуризацію боргу, тощо. У зв'язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору, відповідач 1 звернувся до відповідача 2 із заявою про вчинення виконавчого напису, що і було зроблено останнім. Для вчинення виконавчого напису. Відповідачем було надано всі необхідні документи, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Безспірність вимог відповідача 1 була належним чином підтверджена. Відповідач 2 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що він є необґрунтованим та безпідставним, оскільки нотаріусом було вчинені всі необхідні дії у відповідності до чинного законодавства, зокрема і перевірено безспірність заборгованості по наданим документам. Проте нотаріус не зобов'язаний визначати та перевіряти розмір заборгованості. Вважає, що документи, надані відповідачем 1, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність вимог відповідача 1, виконавчий напис вчинено з дотриманням чинного законодавства та є таким, що підлягає виконанню. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2013 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено Кредитний договір № Р22.981.73396 (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач отримав кредит на поточні потреби у розмірі 32 793 грн. та зобов'язався його повернути разом з процентними платежами ат комісіями згідно з умовами Договору. Банк надає позивачу кредит строком на 60 місяців. За користування кредитом позивач сплачує 11.9000 % річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком позивач сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3.000 % від початкової суми кредиту (1.1.-1.4. Кредитного договору) (а.с. 6-7). В подальшому ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за вказаним Кредитним договором відповідачу 1. 12.07.2016 відповідачем 1 направлено позивачу Повідомлення про заміну кредитора з ПАТ «Ідея Банк» на відповідача 1, Вимогу про усунення порушень кредитних зобов'язань від 11.07.2016 вих.№Р22.981.73396, з якої вбачається, що станом на 11.07.2016 у позивача була наявна заборгованість за Кредитним договором в розмірі 20 126, 05 грн. та якою позивачу запропоновано усунути наявні порушення зобов'язання протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Крім того, відповідач 1 направив позивачу Довідку-розрахунок за Кредитним договором від 11.07.2016, яка підтверджує заборгованість у вказаному у Вимозі розмірі, Довідку-розрахунок від 31.12.2015 та Виписку по руху коштів. з якої вбачається, що позивач отсанній раз сплачувала кредит 03.12.2014. Вказані документи були надіслані позивачу, що підтверджується відповідним Описом вкладення в цінний лист з відміткою відділення пошти про відправлення від 12.07.2016. 06.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 764, яким запропоновано стягнути з [PERSON], [INFO], заборгованість, що виникла по Кредитному договору №Р22.981.73396 від 26.12.2013, укладеного між боржником та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке 31.12.2015, на підставі Договору факторингу №31/12-1, відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье». Стягнення проводиться за період з 04.03.2015 по 11.07.2016, сума, що підлягає стягненню, складається з: заборгованості за тілом кредитом - 31 465, 25 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 18 660, 80 грн., витрат стягувача на вчинення виконавчого напису - 1300 грн., а всього на загальну суму 51 426, 05 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вказані положення продубльовані і в п. 3.1., 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012, № 296/5. За умовами п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються зокрема, оригінал нотаріально посвідчених угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Згідно п.2 вказаної постанови КМУ №1172 в Переліку документів, за якими здійснюється стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, повинні знаходитись оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми боргу та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон N 996-XIV). Вказані обставини викладені в узагальненні судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні згідно листа від 07.02.2014 року Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Позивач стверджує, що відповідачем 1 не було направлено останньому розрахунків заборгованості, а відповідачем 2 - не дотримано вимог законодавства України щодо вчинення виконавчого напису, а саме не було перевірено наявність безспірності заборгованості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а саме позивачем не надано належних доказів того, що заборгованість за виконавчим написом не є безспірною, зокрема, на надано доказів неналежного повідомлення відповідачем 1 позивача про наявність заборгованості та не направлення останньому розрахунків заборгованості, оскільки вказані твердження спростовуються матеріалами справи. Крім того, позивачем не доведено, що відповідачем 2 не було дотримано вимог законодавства під час вчинення виконавчого напису від 06.09.2016, зокрема, не перевірено безспірність вимог відповідача 1 до позивача. При цьому позивач не надає жодних належних та допустимих доказів того, що розрахунки відповідача 1 не вірні, зокрема, не надає ані зустрічних розрахунків, ані доказів погашення заборгованості. Додатково суд роз'яснює, що відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Приватний нотаріус не є належним відповідачем по вказаній категорії справ. Крім того, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові. Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні не свідчить про наявність спору. Крім того, як вже вказано вище, в повідомленні зазначалось, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 20.05.2015 № 6-158цс15. З врахуванням вище наведеного, виконавчий напис № 764, вчинений 06.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. з додержанням вимог чинного законодавства, протилежного позивачем не доведено, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed