Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 27 березня 2007 року між нею та [PERSON] був розірваний шлюб. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Аліменти [PERSON] нікому не платить, стягнень по виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Отже є підстави для звернення до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач починаючи з березня 2007 року, фактично з часу розірвання шлюбу, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання дочки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Для розвитку дитини позивач докладає всіх можливих зусиль. Крім того, [PERSON] нотаріально засвідчену заяву від 29 травня 2018 року про відмову від батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON] Такою заявою [PERSON] додатково підкреслив своє небажання брати участь у вихованні дитини та небажанні виконувати ним свої батьківські обов'язки. За вказаних обставин [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки від усіх видів заробітку, а також позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред'явлений позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений в порядку, передбаченому ст. Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (а.с.22,27,36). Представник органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області Коновал Д.Б. при вирішенні спору поклалась на розсуд суду та просила врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 березня 2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на її ім'я (а.с.9). Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітня дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, [PERSON] проживає разом з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження, за зазначеною адресою для дитини створені всі належні умови для проживання та виховання. Зі слів [PERSON], батько [PERSON] не цікавиться здоров'ям дочки, не бере участі у її вихованні, повністю нехтує своїми батьківськими обов'язками. Неповнолітня [PERSON] відвідує Рогозівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Бориспільського району. Відповідно до характеристики навчального закладу, вихованням дитини займається мати, приділяє їй належну увагу, допомагає у навчанні. Батько малолітньої [PERSON] жодного разу до школи не з'являвся, успіхами дочки не цікавився, участі у шкільному житті дитини не приймав, колектив навчального закладу з ним взагалі не знайомий. Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги рекомендації районної комісії з питань захисту прав дитини від 26 лютого 2019 року, орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.29-30). В матеріалах справи також міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] (а.с.10), згідно якої останній відмовляється від батьківських прав та виконання батьківських обов'язків (батьківського піклування) щодо дитини [PERSON], [INFO], і не заперечує проти її усиновлення на розсуд її матері - [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню дочки та не бажає брати участі у її вихованні, тому [PERSON] належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] У відповідності до вимог ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] має тяжке матеріальне становище, або на його утримані перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривень 80 копійок. Крім того, при пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за дану позовну вимогу. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved