Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

в жовтні 2019 року Миколаївський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 557 грн. 35 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач [PERSON] звернулася до Вознесенського міськрайонного центру зайнятості (далі - Вознесенський МРЦЗ) з заявою про реєстрацію її як безробітної та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо її працевлаштування. Згідно наказу Вознесенського МРЦЗ за № НТ041109 від 09.11.2004 року [PERSON] на загальних підставах з 09.11.2004 року надано статус безробітної та призначено відповідну допомогу, виплату якої було скорочено на строк 90 календарних днів (з 09.11.2004 року по 06.02.2005 року). Відповідно до наказу Вознесенського МРЦЗ за № НТ050216 від 16.02.2005 року розпочато виплату допомоги по безробіттю з 07.02.2005 року. 03.11.2005 року виплата допомоги була припинена на підставі наказу Вознесенського МРЦЗ за № НТ051103 від 03.11.2005 року в зв`язку з працевлаштуванням [PERSON] . Цим же наказом відповідача було знято з обліку як безробітної. Між тим, за відомостями, отриманими Миколаївським міським центром зайнятості, [PERSON] , перебуваючи на обліку як безробітна, відносилася до категорії зайнятого населення, оскільки перебувала в трудових відносинах з підприємством «Злагода» Вознесенської міської організації «Союзу організації інвалідів України» з червня по серпень 2005 року. Про своє працевлаштування відповідач [PERSON] , свідомо не повідомила, що призвело до незаконної виплати їй допомоги по безробіттю в розмірі 557 грн. 35 коп. Посилаючись на вказані обставини, небажання відповідача добровільно повернути безпідставно отримані кошти, позивач просив про їх стягнення в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість. При цьому зазначала, що під час перебування на обліку як безробітної не працювала та жодних доходів не отримувала. Крім того позивачем пропущено позовну давність для звернення з даною вимогою до суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 09.11.2004 року відповідач [PERSON] звернулася до Вознесенського МРЦЗ з заявою про реєстрацію її як безробітної та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо її працевлаштування. Згідно наказу Вознесенського МРЦЗ за № НТ041109 від 09.11.2004 року останній з дати звернення надано статус безробітної. Наказом Вознесенського МРЦЗ за № НТ041109 від 09.11.2004 року призначено допомогу по безробіттю протягом 360 календарних днів: з 09.11.2004 року по 03.11.2005 року. Виплата обумовленої допомоги була скорочена на 90 календарних днів (з 09.11.2004 року по 06.02.2005 року). Наказом Вознесенського МРЦЗ за № НТ050216 від 16.02.2005 року виплату допомоги по безробіттю [PERSON] було розпочато з 07.02.2005 року. В зв`язку з працевлаштуванням безробітної за направленням Державної служби зайнятості виплата допомоги по безробіттю була припинена з 02.11.2005 року, що вбачається з наказу Вознесенського МРЦЗ за № НТ051103 від 03.11.2005 року. В подальшому, на підставі інформації отриманої від Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області при вирішенні питання щодо призначення пенсії [PERSON] (відповідна інформація надійшла до Вознесенського МРЦЗ 10.07.2018 року) Вознесенською міськрайонною філією Миколаївського обласного центру зайнятості було проведено перевірку за фактом перебування останньої в трудових відносинах за час отримання допомоги по безробіттю. За наслідками відповідної перевірки було встановлено, що відповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку як безробітна в Вознесенському МРЦЗ та отримуючи допомогу по безробіттю з 07.02.2005 року по 03.11.2005 року, одночасно з 01.06.2005 року по 01.09.2005 року перебувала в трудових відносинах з підприємством «Злагода» Вознесенської міської організації «Союзу організації інвалідів України» та отримала кошти в загальному розмірі 466 грн. 41 коп., про що був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за № 40 від 14.03.2019 року. Так, відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції №803-ХІІ від 01.03.1991 року, що був чинний до 01.01.2013 року, до зайнятого населення належать громадяни, які, зокрема, працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. Працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості які такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи, визнаються безробітними (ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції №803-ХІІ від 01.03.1991 року, що був чинний до 01.01.2013 року). Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку). Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб`єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами) є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю, що передбачено п.п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 307 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року № 915/5136 (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин). Особа, яка працює по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, в розумінні ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є зайнятою особою. Відповідно до п. 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як зазначалося вище відповідач [PERSON] у період з 01.06.2005 року по 01.09.2005 року перебувала в трудових відносинах з підприємством «Злагода» Вознесенської міської організації «Союзу організації інвалідів України», отримувала за цей період заробітну плату в вказаному підприємстві, що підтверджується також архівною довідкою за № 59/07-04-05 від 20.02.2019 року, виданою архівним відділом Вознесенської міської ради, повідомленням Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області. Про здійснення трудової діяльності під час перебування на обліку як безробітної відповідач центр зайнятості не повідомила. Таким чином, наведене свідчить про те, що відповідач [PERSON] незаконно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 557 грн. 35 коп., згідно довідки за № 2/147/19 від 02.05.2019 року, наданої позивачем. Разом з тим, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи інформацію щодо незаконного отримання відповідачем допомоги позивач отримав 10.07.2018 року, що підтверджується відповідним листом Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області. Будь-яких даних, що позивач міг раніше довідатися про отримання [PERSON] доходів під час перебування на обліку як безробітної, останньою не надано. Отже, встановлену законом трирічну позовну давність позивачем не пропущено. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved