overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики від 19 грудня 2013 року в сумі 181500 грн., 3% річних в сумі 5445 грн., інфляційних в розмірі 144492 грн. 15 коп., та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у відповідності до вимог діючого законодавства. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 19 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого позивач [PERSON] надав позику відповідачу [PERSON] в розмірі 181500 грн., які останній зобов`язався повернути до 19 грудня 2014 року. Згідно ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по договору позики від 19.12.2013 року в сумі 181500 грн., 3% річних в сумі 5445 грн. 00 коп., інфляційних в розмірі 144492 грн. 15 коп., та у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України судові витрати в розмірі 3314 грн. 37 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з березня 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив розірвати шлюб між сторонами, який носить формальний характер, оскільки він тривалий час не підтримує подружніх відносин з відповідачкою, з якою не згідний примиритися, оскільки фактично створив іншу сімю. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що подальший шлюб із позивачем є неможливий, оскільки також створила іншу сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2006 року. Шлюб для позивача перший, для відповідачки другий. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Разом з тим, сторони на даний час не проживають разом, не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають, мотивуючи це тим, що створили інші сімї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні відповідачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідачкою прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» користь, суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10761 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року було визнано обов`язковою явку у судове засідання представника позивача для надання пояснень та додаткових доказів (а.с.54). За клопотанням представника позивача судом було призначено розгляд справи в режимі відеоконференції. Адвокат позивача за довіреністю Сечко С.В. у судове засідання призначене на 13 листопада 2019 року в режимі відеоконференції не з`явився. 04 листопада 2019 року надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.118), позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, надав суду відзив на позов (а.с.38-41) та заяву про закінчення розгляду справи без його участі (а.с.122). Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов та наданими сторонами доказами, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 21 жовтня 2016 року о 18-55 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Академіка Образцова, в порушення п. 1.3, 1.5, 16.11 Правил дорожнього руху України, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Воронезькою, не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus RX350» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, тобто [PERSON] допустив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №202/6765/16-ц від 06 грудня 2016 року (а.с.13). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Lexus RX350» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» (а.с.8-9), позивач на підставі страхового акту від 07 листопада 2016 року (а.с.19) виплатив страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 38007,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №041121 від 18 листопада 2016 року (а.с.21). В свою чергу ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» отримала від Страхової компанії «Дніпроінмед» відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5471494 (а.с.42) виданим Страховою компанією «Дніпроінмед», яке покрило тільки суму збитків в розмірі 27246,38 грн., а збитки в частині врахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 10761,48 грн. полісом не покрилися, внаслідок чого 20 лютого 2017 року позивач направив на адресу відповідача Заяву про регресну вимогу №160, яку [PERSON] залишив поза увагою, збитки не відшкодував.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку згодом уточнив, про розірвання договору найму соціального житла та визнання [PERSON], 1989 року народження та [PERSON], 2010 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2013 року укладено договір найму соціального житла між ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя та [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.07.2013 року № 271 «Про включення квартири [ADDRESS] до фонду соціального житла та укладення договору соціального житла з [PERSON]». Згідно особистого рахунку [NUMBER], наданого ЖКП, в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані основний наймач - [PERSON] та її донька [PERSON], 2010 року народження. Під час обстеження вказаного житла, було встановлено, що зазначені особи за вказаною адресою фактично не мешкають. Вказана двокімнатна квартира, житловою площею 37,4 кв.м, - є соціальним житлом. Зареєстровані в квартирі особи тривалий час до неї не навідуються, комунальні послуги не сплачуються. Згідно актів обстеження [PERSON] та [PERSON] фактично не мешкають в квартирі з 2015 року, їх точне місце перебування не відомо. Розірвання договору найму соціального житла та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії пільговиків та потребуючих житла. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], в судове засідання не прибула з невідомої суду причини, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, надав до суду письмові пояснення, згідно яких заперечував проти зняття з реєстраційного обліку малолітньої [PERSON], 2010 року народження. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю та ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 25.09.2009 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 474. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] \~ \~ \~ \~Спір про поділ майна та місце проживання дитини - відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У вересні 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання\~ не зявився, 21.12.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачка, в судове засідання не зявилась, 21.12.2017 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання нею позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просила шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 640 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 20.09.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери, стремління та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними виникають конфлікти, не проживають разом, мають окремі бюджети, ведуть окремо господарство, втратили почуття любові та поваги, вважає збереження сім`ї неможливим. 18.01.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду. В судове засідання 13.03.2018 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання 13.03.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 20.09.2013 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1267. Від спільного життя подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова управління юстиції, актовий запис № 619 від 21.09.2001 р. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивач зазначає, що на протязі останніх п*яти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбні відносини. Кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, також позивачка зазначає, що з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що впливає на її психічний стан. Також позивачка зазначає, що на даний момент спільного господарства вони не ведуть та сумісне проживання припинено, та за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задольнити та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на «Величко». Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 136439, виданного 21 вересня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова управління юстиції, актовий запис № 619 від 21.09.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2001 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 199287, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] народився 14 листопада 2001 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « Величко». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2274. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки почали часто виникати скандали в сімї, зникло взаєморозуміння та повага один до одного. Відповідач почав часто вживати спиртні напої та застосовувати до позивачки фізичну силу. Позивач вважає, що їх сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені вище. Просила шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 26.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2274 (а.с. 3). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки почали часто виникати скандали в сімї, зникло взаєморозуміння та повага один до одного. Відповідач почав часто вживати спиртні напої та застосовувати до позивачки фізичну силу. Наданий судом строк на примирення не надав позитивних наслідків. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони не примирилися, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «Браславець». За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved