Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь 708682,50 грн безпідставно збережених коштів. ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач набув право власності на пасажирський причал(перша черга) по [ADDRESS] , загальною площею 4970 кв.м. 24.10.2003 мі сторонами було укладено договір оренди земельних ділянок строком до 01.03.2008. Рішенням Кременчуцької міської ради від 29.11.2011 [PERSON] передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 5045 кв.м для експлуатації та обслуговування пасажирських причалів. В установленому законом порядку відповідач не оформив право користування земельною ділянкою. В період з 01.02.2015 по 31.12.2018 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 708682,50 грн. Відповідачем не було добровільно сплачено кошти. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА В судове засідання відповідач повторно не з`явився, відзив суду не подав. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 09.07.2003 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І. було посвідченого договір купівлі-продажу між ВАТ «Кременчуцький річковий порт» та [PERSON] , відповідно до якого останній набув право власності на пасажирські причали (перша черга) за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12) 24.10.2003 між Кременчуцькою міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельних ділянок, відповідно до якого Кременчуцька міська рада передала, а [PERSON] прийняв в строкове, до 01.03.2008, платне володіння і користування земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 5759 кв.м. 29.11.2011 Кременчуцькою міською радою Полтавської області прийнято рішення, яким затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для експлуатації та обслуговування пасажирського причалу(перша черга) по вул..Першотравній, 2Д. Також вказаним рішенням було зобов`язано [PERSON] у тримісячний термін замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою та після його державної реєстрації перерахувати та сплатити орендну плату за земельну ділянку до 3% від грошової оцінки землі. Згідно проведеного позивачем розрахунку сума завданих позивачу збитків становить 708682,50 грн. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В частині першій та другій статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. ОЦІНКА СУДУ Суд відзначає, що право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). На думку суду, факт користування відповідачем земельною ділянкою, що належить до земель комунальної власності без правовстановлюючих документів за період з 01.02.2015 по 31.12.2018 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Матеріалами справи\~підтверджується те,\~що з\~01.02.2015,\~відповідачем не\~було належним\~чином оформлено\~права користування\~земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, власником якого він є, що призвело до безоплатного користування [PERSON] земельною ділянкою. Велика Палата Верхового Суду в постанові від 23 травня 2018 року по справі 629/4628/16-ц(провадження 14-77 цс 18) зробила висновок про те, що за змістом приписів Земельного кодексу України виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої\~статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки\~на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15). Крім того, 13 лютого 2019 року Велика Палата Верхового Суду винесла постанову по справі № 320/5877/17(провадження 14-32 цс 19) в якій дійшла до висновку про те, що за змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. … враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Суд також враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б підвереджували те, що кошти, які підлягали сплаті, були ним повернуті. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 708682,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судові витрати, які складають з судового збору в сумі 10630,24 грн.

Outcome: approved