Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 12 жовтня 2007 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-14989-121007, відповідно до якого банк надав позичальнику на власні потреби кредитні кошти (відкрив відновлювальну відкличну кредитну лінію) в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку позичальника в розмірі 3 000 грн. з можливістю збільшення розміру ліміту в односторонньому порядку. Позичальник зі своєї сторони отримала право на неодноразове використання кредитних коштів в межах встановленого ліміту протягом строку дії договору та зобов'язалася вчасно частинами повертати суму кредиту, а саме не менше 7% отриманих в кредит коштів щомісячно, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 29,90 % річних та плату за обслуговування кредиту (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші узгоджені комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору щодо внесення необхідного мінімального платежу - сплатити передбачену тарифами неустойку в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов`язкового мінімального платежу, але не менше 50 грн. за кожен факт прострочення. Проте позичальник умови договору належним чином не виконувала в зв'язку з чим станом на 20 жовтня 2013 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме борг по тілу кредиту в розмірі 8 552,03 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та сплачених ним судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте в матеріалах справи є її заява про розгляд справи без її участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомленою за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року ТОВ «Комерційний банк «Дельта»» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») уклав у письмовій формі з [PERSON] договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за № [NUMBER] в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов'язався видати, а в подальшому видав позичальнику на власні потреби кредитні кошти (відкрив відновлювальну відкличну кредитну лінію) в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку позичальника в розмірі 3 000 грн. з можливістю збільшення розміру ліміту в односторонньому порядку. Позичальник зі своєї сторони отримала право на неодноразове використання кредитних коштів в межах встановленого ліміту протягом строку дії договору та зобов'язалася вчасно частинами повертати суму кредиту, а саме не менше 7% отриманих в кредит коштів щомісячно, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 29,90 % річних та плату за обслуговування кредиту (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші узгоджені комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору щодо внесення необхідного мінімального платежу - сплатити передбачену тарифами неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов`язкового мінімального платежу, але не менше 50 грн. за кожен факт прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору. В зв'язку з цим станом на 20 жовтня 2013 року банком нараховано заборгованість по кредитному договору, а саме борг по тілу кредиту в розмірі 8 552,03 грн. Суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, оскільки ПАТ «Дельта Банк» без відповідної правової та договірної підстави здійснив списання нарахованого позичальнику боргу по процентам, комісії, пені за період з січня 2009 року по грудень 2009 року (включно), а саме по процентам в розмірі 952,95 грн., комісії - 1994,35 грн. та по пені - 450 грн. взамін включення цих сум до заборгованості по тілу кредиту. Разом з тим це жодним чином не вплинуло на загальний розмір заборгованості по кредиту, а також, враховуючи не оспорювання жодною зі сторін сум нарахувань та відсутність заяв про застосування позовної давності, не може суттєво вплинути на суть та обґрунтованість вимог банку. При цьому наявність заборгованості в розмірі 8 552,03 грн. знайшло своє повне підтвердження розрахунком боргу та випискою з особового рахунку позичальника, а тому така заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 229,40 грн. судового збору.

Outcome: approved