Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 18.02.2016 року на земельну ділянку площею 0,0982 га, розташовану по пров. Кузнечному 14 в м. Вознесенську та надану для обслуговування житлового будинку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку містить виправлення та було рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач вважає, що її позовні вимоги є обґрунтованими та цивільне право відповідно до\~статті 16 ЦК України підлягає захисту шляхом визнання її власницею земельної ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 18 лютого 2016 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок № 14 розташований по пров. Кузнечному в м. Вознесенську Миколаївської області та земельна ділянка площею 0,0982 га, яка надана для обслуговування житлового будинку. На випадок своєї смерті [PERSON] 05 вересня 2012 року склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу, яким все своє майно заповідав [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої в Першій [PERSON] державній нотаріальні конторі заведена спадкова справа № 35/2016 від 24.02.2016 року. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що розташована під будинком у зв'язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю, що посвідчував право власності спадкодавця [PERSON] присутні наявні дописки, що не допускається відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 № 43. (довідка роз'яснення від 22.09.2016 ) Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Право на земельну ділянку згідно ч.1 ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином суд, враховуючи неможливість оформлення позивачем спадкових прав на земельну ділянку в нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0982 га, що розташована в м. Вознесенську пров. Кузнечний 14 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].

Outcome: approved