Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

В заяві ставиться питання про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 12 жовтня 1996 року. Заява обгрунтована тим, що шлюб виявився невдалим, протягом останніх дев`яти років разом не проживають, втрачено почуття взаємоповаги, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу не можливе. Просить заяву задовольнити. До заяви додана копія виписки з вироку Ніжинського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року про засудження [PERSON] за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі. Заявник в судове засідання не з`явилася, відповідно до клопотання від 17 січня 2020 року [PERSON] заяву підтримує, просить розглянути справу за відсутності, судовий збір просить з відповідача не стягувати, прізвище змінювати не бажає. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до ч.7 ст.130 ЦПК України через адміністрацію місця утримання, про що свідчить поштове повідомлення від 28 грудня 2019 року про вручення начальнику Бориспольської ВК №119 судової повістки для передання [PERSON] на 17 січня 2020 року, останнім не подано суду пояснень чи заперечень. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.293 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1996 року, між подружжям виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам заявника і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданої письмової заяви заявник наполягає на розірванні шлюбу. Згідно копії виписки з вироку Ніжинського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року [PERSON] засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі. Докази щодо наявності спору про право станом на час розгляду справи відсутні. Клопотання про примирення подружжя відсутні. За таких обставин заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Клопотання заявника про відновлення свого дошлюбного прізвища відсутнє. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved