Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Відповідач, [PERSON], його представники, у судовому засіданні, позов не визнали, пояснивши, що вважають позивача винним у скоєнні ДТП, що працівники ДАЇ склали на місті ДТП неправдиві офіційні документи, фальсифіковані всі документи, що відповідач не був у стані алкогольного сп'яніння при зіткненні з автобусом позивача. В своїх запереченнях, представник відповідача, [PERSON], зазначив, що 31.05.2013 р., [PERSON], подав у Ренійський районний суд позовну заяву про стягнення з його довірителя матеріальної і моральної шкоди в розмірі 157.345,80 гривень, нібито заподіяної йому (позивачу) з вини його (відповідача) довірителя [PERSON] в результаті ДТП, яке мало місце 22 серпня 2012р. Вказав, що відповідач, [PERSON], начисто відкидає пред'явлені йому позовні вимоги, розглядає їх як нахабне вимагання колишнього працівника міліції [PERSON] величезної суми грошей з нього з використанням підкупу працівників ДАІ, слідчих прокуратури, суддів Ренійського суду та апеляційного суду Одеської області. Вказав, що [PERSON], очевидно, ще не зрозумів, що часи правління банди Януковича В.Ф., закінчилися і впору б подумати про свою кримінальну відповідальність за підкуп наскрізь продажних суддів і прокурорів. Вказав, що його довіритель, [PERSON], залишає за собою право притягнути [PERSON] до кримінальної відповідальності за вимагання з нього (відповідача) грошей, шляхом підкупу продажних суддів і прокурорів. Позивач, [PERSON], його представники, у ході судового розгляду цивільної справи, підтримали зменшені у розмірі позовні вимоги, пояснивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22 серпня 2012р., автобусу марки «IVEKO» державний номер [NUMBER], власником якого є позивач, завдана шкода відповідачем, [PERSON], який керував автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» державний номер [NUMBER]. Вина відповідача у скоєнні вищевказаного ДТП повністю доведена судовими рішеннями: Ренійського районного суду та апеляційного суду Одеської області. Тому, відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у сумі 67 529,80 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн., та судові витрати у сумі 8 595,39 грн. У судовому засіданні,17.06.2014р., були опитані у якості свідків: - [PERSON], який пояснив, що він знає [PERSON] У нього з позивачем добрі стосунки. В селі до [PERSON], ставляться добре, він гарний господар. У [PERSON] є автобус, він приватний підприємець. [PERSON] їздіть до м. Одеси. За характером, [PERSON], активний. Пояснив, що він давав в борг [PERSON] гроші на купівлю автобусу марки «IVEKO». Це було десь у 2012р., сума - 15 000 Євро. Коли [PERSON] купив цей автобус, він почав займатися перевозками пасажирів до м. Одеси. У нього робота наладилася. [PERSON] говорив свідку, що його донька повинна приїхати з Америки. Пояснив, що кожне літо, вони сім'ями їздять відпочивати на море. Пояснив, що він дізнався про ДТП на наступний день, після того як воно сталося. Пояснив, що [PERSON] скаржився йому, що він ударився при аварії, що у нього головній біль, в цілому стан здоров'я погіршився. [PERSON] казав йому, що у нього здають нірки, стався стрес. Поведінка позивача після аварії, була не такою як раніше. Гроші позивач пообіцяв повернути протягом 6 місяців, що і зробив. Пояснив, що він допомагав [PERSON] ремонтувати автобус. Пояснив, що вони разом із [PERSON] їздили до м. Київ 2 рази. Пояснив, що [PERSON] був роздратований, нервовий, скаржився на майновий стан. Пояснив, що [PERSON], брав у борг у когось ще гроші. Потім, просив у нього це гроші. Пояснив, що у позивача, до купівлі автобусу марки «IVEKO», були інші автомобілі. Пояснив, що він бачив автобус марки «IVEKO», після аварії з [PERSON] Автобус був сильно пошкоджений. Пояснив, що [PERSON], показав йому місто аварії. - [PERSON], який пояснив, що він знає [PERSON] з дитинства, вони дружать. Пояснив, що він працював з батьком позивача. Вони сусіди в селі. Пояснив, що син [PERSON], навчається в ВНЗ м. Одеси. Пояснив, що позивач просив у нього гроші в борг, і він йому дав 16 000грн. без обговорення строку повернення. Це було десь у 2012р., літом. Пояснив, що [PERSON] працював на автобусному маршруті на м. Одесу і від цих заробітків, позивач планував повернути борг. Пояснив, що він чув, що [PERSON] потрапив у аварію. Чув, що [PERSON], постраждав від цієї ДТП. [PERSON] після ДТП, не був на себе схожій. [PERSON] скаржився на стан здоров'я. [PERSON] змінився, у нього був стрес. Пояснив, що [PERSON] повернув борг десь через 6 місяців. Пояснив, що до [PERSON] приїжджала його донька, але коли це було, він не пам'ятає. Пояснив, що знає [PERSON] як водія професіонала. Пояснив, що він бачив автобус марки «IVEKO» до ДТП. До аварії, [PERSON] займався перевезенням пасажирів. Пояснив, коли людина отримує пошкодження, вона змінюється. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2012р.; копія схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2012р.; копія пояснень [PERSON] від 22.08.2012р.; копія пояснень [PERSON] від 22.08.2012р.; копія пояснень [PERSON] від 22.08.2012р.; копія висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкоголю, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.08.2012р.; копія пояснень [PERSON] від 22.08.2012р.; фотокартка автобусу марки «IVEKO» державний номер [NUMBER]; копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER], вид. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 13.08.1997р.; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] вид. 18.08.1999р.; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «IVEKO» державний номер [NUMBER]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 03.09.2012р. за вх. № 7642; копія виписки із угоди про надання правової допомоги по цивільній справі між [PERSON] та [PERSON] від 10.12.2012р.; копія рахунку на оплату № 66 від 29.11.2012р.; копія рахунку № 1 від 01.11.2012р.; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 27.08.2012р.; копія ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.12.2012р.; копія постанови ВДВС Ренійського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2012р.; виконавчий лист № 1523/1621/2012р. від 28.08.2012р.; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 24.12.2012р.; копія договору про надання правової допомоги та представництво в суді між [PERSON] та [PERSON] від 01.02.2013р.; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1116; копія постанови ВДВС Ренійського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2013р.; копія постанови апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р.; копія звіту № 800/1212 про незалежну оцінку; копія протоколу огляду транспортного засобу; копія акту виконаних робіт № 1 від 18.12.2012р.; копія рахунку за звіт по визначенню вартості шкоди на суму 850 грн.; копія договору про проведення незалежної оцінки транспортного засобу від 18.09.2012р.; копія кваліфікаційного свідоцтва оцінювача [PERSON] від 01.04.2006р.; копія сертифікату суб'єкта оціночної діяльності, вид. 15.06.2012р.; копія витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців [PERSON]; лист КП «Ренійське БТІ» від 12.08.2013р. № 130; лист відділу держземагенства у Ренійському районі Одескої області від 05.08.2013р. № 20-20-03/712; лист начальника ЦНП пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Болградського та Ренійського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 04.09.2013р. № 358; лист науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області від 11.09.2013р. № 11/184-2472; копія квитанції № 1310113 про оплату за проведення експертизи від 16.09.2013р.; лист науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області від 27.09.2013р. № 11/184-2869; лист науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області від 21.11.2013р. № 11/228-3719; клопотання судового експерта науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області [PERSON] від 20.11.2013р.; письмові пояснення [PERSON] від 07.02.2014р.; письмові пояснення [PERSON] від 07.02.2014р.; копія розписки [PERSON] від 20.05.2012р.; копія розписки [PERSON] від 20.12.2012р.; копія розписки [PERSON] від 02.07.2012р.; копія розписки [PERSON] від 28.10.2012р.; копія характеристики [PERSON] від 06.02.2014р.; копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 7484 від.08.2012р., № 5344 від 23.07.2012р., № 68 від 31.08.2012р.; копія квитанції від 16.08.2012р. про оплату за ремонт гуртожитку; копія договору № 29 підряду на реконструкцію приміщення від 16.08.2012р.; копія індивідуального договору № ІПСд-61-12-0011 про підготовку фахівця від 10.08.2012р.; копія висновку експерта науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області від 29.05.2014р.; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 04.11.2013р.; копія листа Генеральної прокуратури України від 25.07.2013р. № 06/1; копія скарги [PERSON] на бездіяльність прокурора Ренійського району Одеської області [PERSON] від 30.08.2013р.; копія листа прокуратури Ренійського району від 21.08.2013р. № 16-1477/13; копія ухвали слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 09.09.2013р.; копія довідки прокурора Ренійського району про прийняття і реєстрацію заяви від 25.09.2013р.; копія повідомлення прокуратури Ренійського району від 11.10.2013р. № 16-1844вих.13; копія листа прокуратури Ренійського району від 25.10.2013р. № 16-1939вих.13; копія постанови прокуратури Ренійського району Одеської області про закриття кримінального провадження від 10.10.2013р.; копія листа прокуратури Ренійського району від 04.11.2013р. № 16-2009вих.13; копія скарги [PERSON] на постанову слідчого прокуратури Ренійського району Іванова В.В. від 07.11.2013р.; копія ухвали слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 25.12.2013р.; копія розрахунку гонорару [PERSON] за правову допомогу від 11.06.2014р.; копія розрахунку гонорару [PERSON] за правову допомогу від 17.06.2014р.; доповнення до договору про надання правової допомоги та представництво у суді від 01.02.2013р.; копія свідоцтва платника єдиного податку [PERSON], серії [NUMBER]; копія ліцензійної картки [PERSON], строк дії необмежений; копія ліцензії міністерства транспорту та зв'язку України, на внутрішні перевезення пасажирів автобусами серії [NUMBER]; копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON], дата проведення реєстрації 30.08.1999р.; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта [PERSON] від 20.06.2014р. № 23282288; інформація з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.06.2014р. № 23282723; квитанції про сплату судового збору. Суд ухвалює рішення, виключно, тільки на підставі доказів, які є в матеріалах цивільної справи. Заслухавши пояснення позивача, пояснення представників позивача, які підтримали позовні вимоги у повному обсязі, заперечення відповідача, представників відповідача, які заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та надані документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи і підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. У судовому засіданні були встановлені такі обставини. 22.08.2012р., о 02:30 год,, відповідач по справі, [PERSON], будучі у стані алкогольного сп'яніння, керуючі власним автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» державний номер [NUMBER], скоїв аварію у м. Рені Одеської області, напроти буд. № 133 по вул. Комсомольській, з пасажирським автобусом марки «IVEKO» державний номер [NUMBER], під керуванням власника, позивача, [PERSON] Відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.1ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. Між сторонами виникли позадоговірні правовідносини, пов'язанні із відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди. Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р., відповідач по справі, [PERSON], був визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) між ним, що керував автомобілем марки «NISSAN QASHQAI» державний номер [NUMBER] та позивачем [PERSON], який керував автобусом марки «IVEKO» державний номер [NUMBER], яка сталася о 02:30 год. 22.08.2012р. у м. Рені напроти буд. № 133 по вул. Комсомольській. Відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.1ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р., постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р., залишена без змін. В ухвалі вказано, що [PERSON], в апеляційній скарзі не оспорював факт доказування вини та юридичної кваліфікації його дій за ст.122-4, ст.124, ч.1ст.130 КУпАП. Згідно нормі ст.1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. Згідно зі ч.1ст.1187 ЦК України «джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів…. що створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб». Ч.2 ст. 1187 ЦК України вказує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ч.5 ст. 1187 ЦК України передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.1ст.1188 ЦК України «шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотно значення». Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається для виникнення зобов'язання. Тобто, особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки відповідає й за випадкове її завдання (без вини). У судовому засіданні встановлено, що відповідач керував автомобілем «NISSAN QASHQAI», тобто відповідно до ч.1ст.1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки. Згідно довідки УДАЇ ГУМВС України в Одеській області вх. № 6895 від 09.09.2013р., [PERSON] є власником автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний номер [NUMBER], чорного кольору, 2011 року випуску (а.с.202). Під час вчинення ДТП, [PERSON], керував вищевказаним автомобілем як власник, тобто відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України, відповідальність за завдану шкоду повинен відшкодовувати відповідач. Згідно звіту № 800/1212 від 29.12.2012р. «Про незалежну оцінку» (а.с.146-165), зроблений оцінювачем [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ № 4194 від 01.04.2006р., сертифікат № 13518/12 від 15.06.2012р., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців а.с.166-168), матеріальна шкода, заподіяна власнику пасажирського автобусу «IVEKO PEGASO» державний номер [NUMBER], 1996 року випуску - [PERSON], складає 66 647,80 грн. Таким чином, у судовому засіданні, чітко встановлено, що завдана шкода позивачу, тісно пов'язана з діями (рухом на автомобілі) відповідача. Дії відповідача визнані протиправними, неправомірними, тому що він порушив правила дорожнього руху, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 468965 від 23.08.2012р. з додатками, який відповідач підписав (а.с.5-7) та постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р. та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р. Також, згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 22.08.2012р., складений о 04:25 год., відносно відповідача, [PERSON], черговим лікарем Ренійської ЦРБ, останній ([PERSON]) знаходився у стані алкогольного сп'яніння (а.с.10). На підставі вищевикладеного можливо стверджувати, що: є завдана шкода позивачу (звіт № 800/1212 «Про незалежну оцінку»), є неправомірні дії відповідача (постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р.), є безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою позивачу. Тому, матеріальні витрати, які власник пасажирського автобусу «IVEKO PEGASO» державний номер [NUMBER], 1996 р.в., [PERSON], витратив на ремонт автобусу, у сумі 66 647,80 грн., згідно наданих доказів: рахунок ТОВ «Четін-Автомотив» № 1 від 01.11.2012р. у сумі 60 000 грн. (а.с.159); акт виконаних робіт ТОВ «Четін-Автомотив» № 1 від 12.2012р. у сумі 60 000 грн. (а.с.161); рахунку ТОВ «Ельфа Бус Глас» на оплату № 66 від 29.11.2012р. у сумі 17 334,00 грн. (а.с.160); вартість проведення експертизи, яка складає 850 грн., що підтверджується квитанцією № 72946 від 19.09.2013р. (а.с.163-165); вартість телеграми повідомлення складає 32 грн. (а.с.162), разом складає (66 647,80 грн. + 850 грн. + 32 грн. = 67 529,80 грн.), підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на те, що ст.23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила його законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій, або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Ст.1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: частина 1) - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; частина 2) - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: а) - якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001), моральна шкода, може полягати, зокрема: в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 26.06.2013р., за клопотання представника позивача, була призначена судово-психологічна експертиза. Згідно висновку експерта № 17н від 29.05.2014р. науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області при проведенні судово-психологічної експертизи, у відношенні [PERSON], у даній цивільній справі, у п.2,3. вказано: «В результаті ДТП і завданих механічних ушкоджень особистому пасажирському автобусу [PERSON], завдано страждань (заподіяно моральну шкоду)». У п.4 вищевказаної експертизи вказано: «Можливий грошовий розмір завданої [PERSON] моральної шкоди може складати 36 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятий на момент винесення рішення судом». При вирішенні питання про стягнення суми відшкодування моральної шкоди з відповідача, [PERSON], суд звертає увагу на те, що експертиза проведена начальником сектору відділу криміналістичної експертизи, який має науковий ступень кандидата психологічних наук з спеціальності 19.00.06 «Юридична психологія» (диплом [NUMBER]), вчене звання доцента (атестат [NUMBER]), вищу психологічну освіту (диплом [NUMBER]), вищу юридичну освіту (диплом [NUMBER]), кваліфікацію судового експерта з спеціальності 14.1 «Психологічні дослідження» (свідоцтво ЕКК МВС України [NUMBER]), включений до складу Державного Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, стаж експертної роботи з 2000 року. Також, при вирішенні питання про стягнення суми відшкодування моральної шкоди з відповідача, [PERSON], суд звертає увагу на те, що згідно ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з ППВСУ № 5 від 25.05.2001), моральна шкода, може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя (суд звертає увагу на те, що як вказав позивач та його представник у судовому засіданні, автобус не працював з 23.08.2012р. - дата скоєння ДТП (а.с.5-6 - протокол про адміністративне правопорушення) до 28.12.2012р.- дата закінчення ремонту автобусу (а.с.161 - акт виконаних робіт). При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: 1) наявність такої шкоди (звіт № 800/1212 від 29.12.2012р. «Про незалежну оцінку» (а.с.146-165); акт виконаних робіт а.с.161); 2) протиправність діяння її заподіювача (а.с.5-6 - протокол про адміністративне правопорушення; постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р); 3) наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р.) та 4) вини останнього в її заподіянні (постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.10.2012р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013р.). На підставі ст.1167 ЦК України, враховував надані аргументи позивача, стосовно душевних страждань, суд прийшов до висновку, що доводи позивача стосовно заподіяння йому моральної шкоди, як такі, є обґрунтованими, знайшли своє належне підтвердження, та його позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами справедливості, розумності та виваженості. При цьому суд приймає до уваги соціальне положення сторін, їх вік, тривалість вимушених змін у побуті позивача, характер та обсяг психічних хвилювань та страждань позивача. Виходячи з усього зазначеного, характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат, встановлених та підтверджених у судовому засіданні, наслідків протиправних дій відповідача для здоров'я позивача, з урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що даному випадку правильно, розумно та справедливо буде погодитися із висновком експерта № 17н від 29.05.2014р., де вказано, що «можливий грошовий розмір завданої [PERSON] моральної шкоди може складати 36 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятий на момент винесення рішення судом». Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2014, № 9, (із змінами внесеними згідно із Законами № 776-VII від 24.02.2014, ВВР, 2014, № 12, ст.192 № 1128-VII від 17.03.2014, ВВР, 2014, № 15, ст.329 № 1165-VII від 27.03.2014, ВВР, 2014, № 18-19, ст.694) - «Стаття 8. Установити у 2014 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3 гривні». Тому, суд бере грошовій розмір визначений судовим експертом при встановленні моральної шкоди - 36 мінімальних заробітних плат помножує на мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1 218 гривень (36 МЗП х 1 218 грн. = 43 848 грн. Таким чином, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині позову частково та стягнути з відповідача на користь позивача 43 848 грн., у якості відшкодування за завдання моральної шкоди. Згідно ч.3ст.10 ЦПК України «кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень». Суд вважає, що позивач, його представники, у судовому засіданні, змогли довести правомірність, обґрунтованість, законність своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач при подачі позову сплатив всього: 110,00 грн. (а.с.2) + 1,18 грн. (а.с.102) + 1 573,46 грн. (а.с.142) + 114,70 грн. (а.с.173) + 114,70 грн. (а.с.181) + 114,70 грн. (а.с.203) +5 076,00 грн. (а.с.209) + 76,14 грн. (а.с.209) + 2 000 грн. (а.с.317,319,320), з якими суд погоджується як обґрунтовані, законні та доказані = 9 180,88 грн. У судовому засіданні, представник позивача просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сум: 10 556 грн. та 29 260 грн. Тому, суд не стягує з відповідача судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору, в цій частині позову. Враховуючі вищевикладене, суд вважає, що з відповідача, слід стягнути на користь позивача, судові витрати у сумі: (157 345,80грн. - 100%, 117 529,80грн. - х %, х % = 100 % х 157 345,80грн. / 117 529,80грн.= 74,695%); (9 180,88грн - 100 %, 74,695 % - х грн., х грн. = 9 180,88грн. х 74,695 % / 100 % = 6 857,69 грн.)

Outcome: partial