Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та усунути перешкоди у користуванні квартирою № 33 в будинку № 5 по вул. Уральська в м. Дніпропетровську, яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй належить на праві власності вищевказана квартира, у якій зареєстровані відповідачі, що порушує її право власності. Відповідачі не мешкають в квартирі вже понад рік, не є членами родини позивачки та жодним чином не виконують обов'язків користувачів житла, в тому числі, по сплаті комунальних платежів, та взагалі не користуються житловим приміщенням. Фактичне місце проживання відповідачів їй невідоме. Тому, просила зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Ухвалою суду відповідачі були уточнені на належних [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, вказала, що відповідачі не проживають в її квартирі з червня 2014 року. Справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких визнали позовні вимоги позивачки та просили справу розглянути без їхньої участі. При цьому, вказали, що вони не проживають в спірній квартирі з червня 2014 року. Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище Дейнерштейн) є власником квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-764 (а.с.6-8). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачкою в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6087268, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2014 року за № 23298145 (а.с.9). В належній позивачці квартирі [ADDRESS], з 16.02.2004 року зареєстрований попередній власник квартири [PERSON] та його син [PERSON], що підтверджується відповідями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.10.2015 року за вих. № 3572/2 (а.с.24-25). Проте, [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі позивачки з червня 2014 року, що зокрема підтвердили й самі відповідачі в своїх заявах, наданих суду. Оскільки вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні квартирою № 33 в будинку № 5 по вул. Уральська в м. Дніпропетровську, яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved