Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача видати довідку про закриття кредитного рахунку та відсутність заборгованості за кредитним договором № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року, за яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 12 240,00 доларів США зі сплатою 13.5 % річних на строк до 18.07.2017 року. Починаючи з лютого 2015 року, у зв`язку із підвищенням вартості валюти, позивач не виконував зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, 15.06.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань по договору та встановив строк на погашення протягом 60 днів з дня вимоги. 28.09.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань по договору. Рішенням суду від 22.01.2016 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто заборгованість у сумі 3469,49 доларів США та судовий збір 1273,14 грн. На виконання рішення суду, 11.02.2016 року [PERSON] сплачено суму заборгованості, та направлено вимоги про закриття кредитного рахунку, у зв`язку зі сплатою заборгованості, проте відповідачем вказані вимоги не виконано, та надано письмову відповідь, проте, що кредитний рахунок закрити не можливо у зв`язку з наявністю заборгованості у зв`язку із курсовою різницею валюти на дату розрахунку. Позивач вважає, що оскільки зобов`язання за кредитним договором ним виконано, то крединий рахунок підялгає закриттю. За наведених обставин просить задовольнити позов, в заявлений ним спосіб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлявся належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Cуд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов у задоволенні позову слід з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року, за яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 12240,00 доларів США зі сплатою 13.5 % річних на строк до 18.07.2017 року. Відповідно до п.9.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з часу підписання та скріплення печаткою та діяє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредити, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків) У зв`язку із невиконанням позивачем вищевказаного договору, 15.06.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань по договору та встановлено строк на погашення, протягом 60 днів з дня вимоги. 28.09.2015 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань по договору (а.с.5). Так, рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 22.01.2016 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто заборгованість за договором у 3469,49 доларів США та судовий збір 1273,14 грн. Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2016 року К [PERSON] на виконання рішення суду, сплачено суму заборгованості, що підтверджується квитанціями про сплату заборгованості.(а.с.4) 12.02.2016, 26.02.2016 та 10.03.2016 року [PERSON] звертався до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з вимогою про видачу довідки про закриття заборгованості по кредитному договору № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року, який погашений за рішенням суду від 22.01.2016 року.(а.с.6,7,8) 15.03.2016 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» на вказані запити позивача, надано відповідь, що заборгованість ща кредитним договором № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року складає 191.66 доларів США, прострочені відсотки за кредитом 557,57 доларів США. Сума, що сплачена на виконання рішення суду ві 22.01.2016 року недостатня для повного погашення заборгованості, оскільки курс НБУ змінився з моменту звернення до суду до моменту сплати боргу, тому кредитний рахунок за кредитним договором не може бути закритий до повного погашення.(а.с.10) 12.05.2017 року позивач повторно направив заяву до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з вимогою надати довідку про закриття карткового рахунку, у зв`язку із погашенням заборгованості. З відповіді, наданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 02.06.2017 року, на заяву позивача від 12.05.2017 року, вбачається, що сума заборгованості за кредитом була розрахована на момент звернення банку до суду, та за чам розгляду справи кредитний договір продовжував діяти, відповідно нараховувались проценти за користуванням кредитом та пеня. а також враховуючи, що рішенням суду кредитний договір розірвано не було, і відносини щодо виконання обов`язків за договором не припинялися і продовжують діяти. Відповідно до п.3.3. кредитному договору № 014/4452/82/114202 від 19.07.2007 року сторони встановлюють, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентв по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користуванням кредитом нараховуються на залишк заборгованості за кредитом, починаючи з першого дня кредиту до дня повного погашення заборгованості включно. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Слід звернути увагу позивача на те, що відповідно до узагальнень Верховного Суду України у цивільних справах, що виникають з кредитних правовідносин, «дострокове присудження до виконання основного зобов`язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та виходячи зі змісту ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязанянн й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільного кодексу України, оскільки зобов`язання залишається невиконаними належним чином. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зобов`язання вчинити дії - слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed