Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

в заявленому позові позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що 14 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №20. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя. Спільних інтересів у них немає, кожен з них став жити своїм життям, вони віддалились одне від одного та більше року проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя та інтересам дітей, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved