Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 07.04.2014р., 29.04.2014 р., будучи сповіщена належним чином, не явилася, про причину неявки, суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала, просила про розгляд справи без її участі. У зв'язку із цими обставинами, суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія розписки [PERSON] від 25.05.2012р. про отримання від [PERSON] 5641 грн. 12 коп. у борг. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 25.05.2012 р. позивачка [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 5641 грн. 12 коп. із визначенням дати строку повернення боргу протягом місяця, тобто до 25.06.2012р. Про отримання грошових коштів у борг відповідачкою оформлювалася розписка. Таким чином, сторони фактично уклали між собою цивільно-правову угоду - договір позики. Як було вище вказано, розпискою було передбачено строк повернення позики. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу відповідачка не виконала, до теперішнього часу борг не повернула, на вимоги позивачки повернути гроші не реагує. Станом на 27.02.2014р. сума основного боргу відповідачки за договором позики (розпискою) від 25.05.2012р. складає 5641 грн. У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивачка також просить стягнути з відповідачки суму трьох процентів річних від простроченої суми у загальному розмірі 279 грн. 11 коп. Також позивачкою заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу - 100 грн. та судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, ч. 2 якої передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи вищевказані вимоги цивільного законодавства, суд зазначає, що між сторонами було дійсно укладено договір позики, що підтверджується наданою суду розпискою відповідачки від 25.05.2012р., яку вона написала власноруч та підписала її, підтверджуючи факт отримання грошей в борг. У розписці був зафіксований строк повернення грошей - протягом місяця, тобто до 25.06.2012р., який [PERSON] порушила, гроші не повернула. Таким чином, уклавши договір позики, між сторонами виникли правовідносини грошового зобов'язання, яке має виконуватися належним чином відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, отже сума грошових коштів у розмірі за розпискою - 5641 грн. підлягає стягненню з [PERSON] Також підлягає стягненню з відповідачки і сума процентів річних згідно із розрахунком позивачки (із яким суд погоджується): за розпискою від 25.05.2012р. - 279 грн. 11 коп. (кількість днів прострочення - 602, сума 3% річних - 5641 грн. х 602 х 3 % /365). Відповідно до ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн. 00 коп.

Outcome: approved