Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом уточненим в процесі розгляду, в якому зазначає, що 28.11.2013 року [PERSON], взяв у [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі три тисячі долларів США, строком до 01.06.2014 року, про що згодом, 20.03.2014 року була складена боргова розписка. По закінченню зазначеного в розписці строку відповідач суми позики позивачу не повернув, на теперішній час відповідач фактично ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Посилаючись на 1046, 1047 ЦК України позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу в розмірі 78922,25 грн, та понесені судові витрати. В судове засідання представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи за відсутності позивач, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та долучає до матеріалів справи оригінал розписки від 20.03.2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження, причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. З матеріалів справи видно, що відповідач зареєстрований за адресою, вказаною позивачем в позовній заяві, а саме в м.Запоріжжі по вул. Січовій, 9 За вказаною адресою реєстрації відповідача\~ були направлені судові повістки з додатками, які повернулись з відміткою установи пошти «за закінченням терміну зберігання» Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Відповідно до ст.224 ,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України, договір між фізичними особами на суму, яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, може бути укладений в письмовій формі, шляхом видачі розписки або іншого документу, внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобовязання. За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. Як вбачається з наданої суду розписки, 28.11.2013 року [PERSON], [INFO], отримав від [PERSON], грошові кошти в сумі три тисячі доларів США, які зобовязався повернути до 01.06.2014 року, про що власноручно склав розписку, що підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом розписки. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) \~ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Надана позивачем на підтвердження факту виникнення між ним та відповідачем грошового зобовязання розписка в оригіналі, є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.57 ЦПК України. Строк повернення грошових коштів відповідачем [PERSON] позикодавцю [PERSON] в розписці\~ встановлений до 01.06.2014 р. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів про те, що сума позики\~ відповідачем повністю або частково повернута. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний зв*язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України обовязок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони. Вимоги позивача\~ у вказаній частині ґрунтуються на законі підтверджені належними допустимими доказами, доказами відповідача не спростовані, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від\~\~ відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1046 ЦК України за\~ договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~ або\~ інші речі,\~ визначені\~ родовими ознаками,\~ а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~ позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики\~ є\~ укладеним\~ з\~ моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України\~ договір позики укладається у письмовій\~ формі,\~ якщо\~ його сума\~ не\~ менш\~ як\~ у\~ десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На\~ підтвердження\~ укладення\~ договору позики та його умов позивач надала розписку позичальника в оригіналі, яка\~ посвідчує\~ передання\~ йому\~ позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний\~ повернути\~ позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)\~\~ у\~ строк\~ та\~ в порядку, що встановлені договором. Позика\~\~\~ вважається\~\~ повернутою\~\~ в\~\~ момент\~\~ передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Розпискою встановлено, що відповідач зобовязується повернути суму боргу до 01.06.2014 року, але свої зобовязання не виконав, жодних дій, що свідчать про виконання зобовязань за договором позики не вчинив, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми позики. Частиною другою ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. В такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до інформації Національного Банку України, станом на день подачі позовної заяви - 15.12.2016 року курс американського долара до гривні становив 2630.7416 за 100 доларів США. Таким чином стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 78922,25 грн. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по судового збору у сумі 789 грн. 22 коп., підтверджені документально. На підставі ст. ст. 3, 10, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.11, 208, 509, 526, 530,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

Outcome: approved