Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспорної пригоди, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 94 623, 57 грн.; відшкодування витрат на проведення оцінки у розмірі 700 грн.; відшкодування витрат на зберігання автомобілю на стоянці в сумі 2 982 грн.; відшкодування витрат на послуги евакуатора у розмірі 318 грн.; відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 626, 25 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2015 року близько 14 год. 30 хв. в Київській області, у м. Вишгород по вул. Набережній відбулася ДТП за участю автомобілю «SKODA FELICIA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «PEUGEOT BIPPER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «Богдан 211140» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до умов Договору фінансового лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» (лізенгодавець) та [PERSON] (лізенгоодержувач), в користування [PERSON] було передано автомобіль «Богдан 211140» д.н.з. [NUMBER]. У зв'язку з тим, що страховик не направив свого представника на огляд транспортного засобу, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до СОД ФОП [PERSON] та уклала договір № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року. СОД ФОП [PERSON] 31.08.2015 року був складений Звіт № 214/6-15 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого розмір матеріального збитку складає - 99 623, 57 грн., з яких: 91 537, 94 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ, 8 085, 63 грн. - величина втрати товарної вартості КТЗ, тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновлювального за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу. За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту, позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 700 грн., що підтверджується відповідними документами. [PERSON] також вказала, що вона понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу, її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні. Всі ці обставини принесли їй також моральних збитків та душевних страждань. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 18 вересня 2018 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.05.2015 року близько 14 год. 30 хв. в Київській області, у м. Вишгород по вул. Набережній відбулася ДТП за участю автомобілю «SKODA FELICIA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «PEUGEOT BIPPER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «Богдан 211140» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до умов Договору фінансового лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» (лізенгодавець) та [PERSON] (лізенгоодержувач), в користування [PERSON] було передано автомобіль «Богдан 211140» д.н.з. [NUMBER]. Після ДТП, позивачем було направлено повідомлення [PERSON], який його отримав, про те, що його цивільно - правова відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Україна» на підставі полісу страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0659496. [PERSON], прибувши за адресою місцезнаходження страховика на виконання вимог ст.ст. 33,35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Україна» з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування додавши необхідні документи. У зв'язку з тим, що страховик не направив свого представника на огляд транспортного засобу, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до СОД ФОП [PERSON] та уклала договір № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року. На виконання вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092, позивачем було здійснено виклик відповідача, як заінтересовану особу для технічного огляду ТЗ. На виконання укладеного договору № 214/6-15 про проведення експертної оцінки від 26.06.2015 року, СОД ФОП [PERSON] 31.08.2015 року був складений Звіт № 214/6-15 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого розмір матеріального збитку складає - 99 623, 57 грн., з яких: 91 537, 94 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ, 8 085, 63 грн. - величина втрати товарної вартості КТЗ, тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновлювального за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу. За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту, позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 700 грн., що підтверджується відповідними документами. Як зазначено на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України з 01.07.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Україна» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Відповідно до інформації, що розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за період 2015 - 2016 років відносно ПАТ «Страхова компанія «Україна» відкрито більше ста виконавчих проваджень, які залишаються невиконаними. 19.02.2016 року позивач отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого вона є єдиним власником транспортного засобу «Богдан 211140», номер шасі [NUMBER], в зв'язку з погашенням Договору лізингу та угоди № DO00A+28391918 від 21.03.2014 року, що підтверджується Довідкою від 10.03.2016 року № 2598493, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач також зверталася до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку 29.05.2015 року, та вказувала власні реквізити. 21.06.2017 року МТСБУ було повідомлено, що Президія МТСБУ визначила гранічні суми виплат страхових відшкодувань в тому числі по ПАТ «Страхова компанія «Україна» - 5 000 грн. та надано роз'яснення, з приводу того, що потерпілі, які не звернулися у встановлені строки до МТСБУ або ті, чиї звернення будуть задоволені частково - зможуть звернутися до МТСБУ та отримати відшкодування після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації відповідного страховика. Таким чином, [PERSON] було отримано 5 000 грн. страхового відшкодування за вказаним страховим випадком, а інша частина може бути отримана тільки після завершення процедури банкрутства та/або ліквідації відповідного страховика. Оскільки, з вини відповідача [PERSON] понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу, її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні. Всі ці обставини принесли їх також моральних збитків та душевних страждань. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач у відповідності до встановленого законом терміну повідомила СК «Нова» про страховий випадок та надала всі необхідні документи до СК «Нова», однак жодних результатів щодо страхових виплат здійснено не було. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016 року у справі №6-192цс16 висловлено наступну правову позицію: за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення із відповідача відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 94 623, 57 грн.; відшкодування витрат на зберігання автомобілю на стоянці в сумі 2 982 грн.; відшкодування витрат на послуги евакуатора у розмірі 318 грн. знайшла своє підтвердження, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача зазначеної матеріальної шкоди. Вирішаючи питання щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд з'ясував наступне. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З матеріалів справи видно, що, позивач з вини відповідача понесла матеріальних втрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу. Однак, посилання позивача, що її чоловік після ДТП зазнав тілесних пошкоджень, перебував у лікарні не підтверджуються матеріалами справи. Вказані в позовній заяві [PERSON] обставини, що принесли їй моральних збитків та душевних страждань, не знайшли свого підтвердження наявними та допустими доказами, а тому суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача моральної шкоди, враховує зміни у життєвих стосунках позивачки та визначає розмір моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Окрім цього, зважаючи на правомірність заявлених позовних вимог, та наявність причинно - наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження в розмірі 700 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] у розмірі сплаченого нею судового збору - 1 626, 25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial