Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Відділ освіти Уманської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення трудових обов'язків. Позивач Відділ освіти Уманської міської ради у своїй позовній заяві просив притягнути [PERSON] до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну відділу освіти Уманської міської ради внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків відповідно до ст.ст. 130, 132 КЗпП України та п. 5 вимог Державної фінансової інспекції в Черкаській області від 24.09.2013 р. № 23-03/56-7550 та стягнути з відповідача на користь відділу освіти Уманської міської ради заподіяну шкоду в розмірі середньомісячної заробітної плати - 2684,19 грн. у порядку і розмірі встановленому ст.ст. 130, 132, 133, 136 КЗпП України та судовий збір відповідно до п. 1.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову вони посилались на те, що [PERSON] працює у відділі освіти Уманської міської ради на посаді технолога (провідний фахівець) з 01.09.2006 року. У постанові про накладення адміністративних стягнень Державної фінансової інспекції в Черкаській області від 18.10.2013 р. № 23-651/2013 у завданні зазначеної матеріальної шкоди [PERSON] було визнано винною в порушенні законодавства з фінансових питань, притягнено до адміністративної відповідальності та стягнено штраф у розмірі 187 грн. У вказаній постанові було встановлено, що відповідачем у період з 01.06.2012 р. по 31.05.2013 р. внесено недостовірні дані до первинних документів щодо понаднормового списання продуктів харчування, чим допущено ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку і передбачає адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст. 164-2 КУпАП. При проведенні ревізії був виявлений факт порушення відповідачкою положень посадової інструкції. Відповідно п. 3.1 посадової інструкції технолог відділу освіти [PERSON] складає перспективне двотижневе меню і погоджує його з міською СЕС. 27.09.2013 р. відділом освіти Уманської міської ради було отримано Вимоги та пропозиції щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 24.09.2013 р. № 23-03/6-7550. В судовому засіданні представник позивача Відділу освіти Уманської міської ради просив позов задовольнити в повному обсязі та надав суду письмові пояснення, в яких також просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та у письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та надала суду письмові заперечення, в яких просила закрити справу у зв'язку з відсутністю в її діях вини, умислу, причинного зв'язку з наслідками тощо, адже ніякої матеріальної шкоди (збитків) відділу освіти Уманської міської ради вона не завдавала, а свої посадові обов'язки виконую сумлінно. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Судом встановлено, що відповідно до наказу відділу освіти Уманської міської ради від 18.08.2006 р. за № 350-к позивач [PERSON] працює у відділі освіти Уманської міської ради на посаді технолога (провідний фахівець) з 01.09.2006 року. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.10.2013 р. за № 23-651/2013 було встановлено внесення недостовірних даних до первинних документів, а саме в період з 01.06.2012 р. по 31.05.2013 р. встановлено (акт ревізії) від 16.08.2013 р.) понаднормове списання продуктів харчування (хліб, олія, масло, рослинні крупи, картопля) на загальну суму 39933,36 грн., внаслідок чого завищено касові та фактичні видатки по загальному фонду за КФКВ 070101 у звіті ф.№ 2 за 2012 та І півріччя 2013 років на відповідну суму, чим допущено ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку, що є порушенням ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні». Згідно з ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Згідно статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.130КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Пунктом 9 Порядку організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я, Міністерством освіти і науки України від 01.06.2005 р. № 242/329 відповідальними за виконання норм харчування є засновники (власники), керівники навчального та оздоровчого закладу. Відповідно до п. 3.1. посадової інструкції, технолог відділу освіти складає перспективне двотижневе меню і погоджує його з міською СЕС, але пунктом 1.35 Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах від 17.04.2006 р. передбачено, що веде документацію з харчування, складає примірне двотижневе меню, меню-розклад медсестра дошкільного закладу, а пунктом 1.33 цієї ж Інструкції передбачено, що загальне керівництво організацією харчування здійснює керівни дошкільного закладу. Згідно положень п.3 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам слід з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в який обстановці заподіяно шкоду і т.і. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачем відділом освіти Уманської міської ради не доведено, що саме відповідач [PERSON] своїми винними протиправними діями (бездіяльністю) заподіяла шкоду відділу освіти Уманської міської ради, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено через недоведеність тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed