Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач [PERSON] зазначила, що 24.04.1996 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яким померла володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0157901 від 10.07.1997 року. Спадщину після її смерті прийняла мати позивачки [PERSON], оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день смерті, однак не оформила свої спадкові права. [PERSON] померла 15.09.2000 року. Спадщину після її смерті прийняла позивачка. При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку пай , о був виданий на ім'я [PERSON], був виданий 17.07.1997 року тобто вже після смерті [PERSON] В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали, які є у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 24.04.1996 року померла бабуся позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП Олександрівка в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка (мати позивачки) [PERSON], відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред. 1963 року, так як проживала та була зареєстрована разом із [PERSON] на час її смерті (довідка Олександрівської селищної ради від 21.07.2016 року № 2901). Відповідно до довідки завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року № 2170/01-09 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. [PERSON] померла 15.09.2000 року. Спадщину після її смерті прийняла її дочка - [PERSON], відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред. 1963 року, так як була зареєстрована разом з [PERSON] на час смерті останньої. (довідка Олександрівської селищної ради від 21.03.2015 р. № 700.) На підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 6/2010 від 21.01.2010 року. Відповідно довідки-роз'яснення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори №469/0214 від 21.04.2015 року, спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП Олександрівка розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0157901, який був виданий на ім'я [PERSON] 10 липня 1997 року, зареєстрований 15 липня 1997 року, тобто після смерті власника. Наявність вказаного спадкового майна та його належність підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0157901, що був виданий 10 липня 1997 року Вознесенською районною державною адміністрацією. Абзац 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 зазначає, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, до правовідносин застосовуються норми ЦК Української СРСР. Враховуючи, що [PERSON] померла 15.09.2000 року, часом відкриття спадщини є 15.09.2000 рік, а тому відносини спадкування регулюються ЦК Української СРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та частково оформила її. Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, згідно положень ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи неможливість оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП Олександрівка в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.09.2000 року і яка прийняла , але не оформила право в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 24.04.1996 року.

Outcome: approved