Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 03.08.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис №9. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Більше п`ятнадцяти років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільні інтереси припинено через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів. А тому, на її погляд, шлюб необхідно розірвати, оскільки він носить формальний характер. В судове засідання позивач не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 40). За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 19.10.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 09 серпня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.1997 року (а.с.2). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сторони мають різні характери та погляди на життя, близько п`ятнадцяти років не підтримують подружніх відносин. Подальше спільне життя у сторін не склалось, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору слід віднести на її рахунок, враховуюч її вимоги викладені у позовній заяві. На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved