Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Як вбачається з уточненої позовної заяви від 29 січня 2015 року, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, за якими позивачка передала у власність [PERSON] 14 січня 2013 року грошові кошти у розмірі 2 000 дол. США терміном до 28 лютого 2013 року, а 13 лютого 2013 року грошові кошти у розмірі 20 000 грн. терміном до 30 квітня 2013 року, про отримання яких відповідачка склала розписки. Всупереч умовам домовленості, відповідачка зобов'язання щодо повернення коштів не виконала, позику [PERSON] не повернула, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивачка просила стягнути з відповідачки на свою користь 2000 дол. США, що станом на 29.01.2015 р. становить 31738,89 грн., та 20 000 грн. боргу за двома розписками з урахуванням інфляційного збільшення та 3% річних, що разом становить 59609,97 грн. та 596,10 грн. судового збору. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідачка не повернула борг у добровільному порядку, просили стягнути борг у судовому порядку. Відповідачка в судовому засіданні позов у заявленому розмірі з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення визнала, не заперечувала факт отриманням в борг від позивачки грошових коштів у розмірі 2000 дол. США та 20 000 грн.. Пояснила суду, що дійсно отримувала кошти та своєю рукою написала 2 розписки про їх отримання 14 січня 2013 року та 13 лютого 2013 року. Орієнтовно через півтора року після отримання коштів, під час зустрічі між собою сторін, відповідачка написала ще одну розписку на суму 36 000 грн. (з розрахунку 2000 дол. США по діючому на той момент курсу - 16000 грн. + 20000 грн.) та поставила дату 13 лютого 2013 року. В той же день, попередньо написані дві розписки від 14 січня 2013 року та 13 лютого 2013 року відповідачка перекреслила, однак їх оригінали залишила у позивачки [PERSON] У зв'язку з наявністю третьої розписки просила суд при постановленні судового рішення убезпечити її від можливого подальшого стягнення боргу ще й за третьою розпискою, тоді як кошти за такою розпискою не передавалися та не отримувалися (а.с. 37). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивачка передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000 дол. США терміном до 28 лютого 2013 року. Про отримання коштів від позивачки відповідачка склала розписку (а.с.5). 13.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивачка передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 грн. терміном до 30 квітня 2013 року. Про отримання коштів від позивачки відповідачка склала розписку (а.с.6). Станом на день розгляду справи, борг [PERSON] [PERSON] не повернула, оригінали розписок зберігаються у позивачки, а відтак, права позивачки підлягають захисту судовим рішенням. Відповідно до розписок, сума позики становить 2 000 дол. США, що станом на 29.01.2015 р. становить 31 738,89 грн. (курс НБУ 100 дол. США - 1586,94 грн.) та 20 000 грн.. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, за період з 01 березня 2013 року по 29 січня 2015 року позивачкою було нараховано відповідачці 3% річних на суму 2000 дол.США, що склало 110,14 дол. США та становить 1747,86 грн. ( за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року 100 дол. США = 1586,94 грн.) (а.с. 32). Крім того, за розпискою від 13 лютого 2013 року на суму 20 000 грн. позивачкою за період з 01 березня 2013 року по 29 січня 2015 року було нараховано відповідачці 1050,41 грн. як 3% річних та 5072,81 грн. інфляційних нарахувань (а.с. 33,34). Виходячи з того, що відповідачка не виконала умови укладеного з позивачкою договору позики, не повернула борг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення. За таких обставин, позов [PERSON] потрібно задовольнити в повному обсязі та стягнути на її користь з [PERSON] 31 738,89 грн. боргу та 1747,86 грн. як 3% річних за розпискою від 14 січня 2013 року, а також 20 000,00 грн. боргу, 5072,81 грн. інфляційного збільшення та 1050,41 грн. як 3% річних за розпискою від 13 лютого 2013 року, що разом становить 59 609,97 грн. Таких висновків суду не спростовує наявність написаної третьої розписки про нібито отримання [PERSON] коштів у [PERSON] у розмірі 36 000 грн. (яка була написана для заміни зобов'язань за першими двома розписками зобов'язанням за третьою розпискою), оскільки сторони підтвердили у судовому засіданні, що кошти за такою розпискою не передавались (а.с. 37), а відтак така розписка не припинила зобов'язань [PERSON] щодо повернення коштів за попередніми двома розписками. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 596,10 грн. судового збору.

Outcome: approved