Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги (уточнені) визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Златі Н.С. в ході розгляду справи уточнила свої позовні вимоги, на їх задоволенні наполягала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія державного акту серії ОД №019700 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 2,73 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (мас. № 12, діл. №30), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу із інтернетсайту із відомостями про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); протокол опитування особи - [PERSON] за її згодою від 20.06.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 18.09.2021р.; копія заяви [PERSON] від 06.02.2014р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 06.02.2014р. про прийняття спадщини після смерті батька; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.03.2014р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалося); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори не укладалися); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31.03.2014р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); копія відповіді від 28.07.2021р. ГУ Держгеокадастру в Одеській області щодо належності земельних ділянок; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 02.11.2021р.; копія заяви [PERSON] від 23.10.2007р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2021р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.05.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є рідною сестрою [PERSON] , [PERSON] та відповідачка у справі являються батьками позивачки. За життя [PERSON] належало майно: на підставі державного акту серії ЯИ №127932 від 30.12.2010р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,5000 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акту серії ОД №010459 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 1,74 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] його батько - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить його заява від 23.10.2007р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Будь-хто з інших спадкоємців за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] не звертався, спадщину не прийняв. Отже, після смерті [PERSON] спадщину на належне йому майно прийняв його батько, спадщина стала належати [PERSON] , який прийняв її, користувався нею, але юридично її не переоформив на себе. За життя [PERSON] належало майно: на підставі державного акту серії ЯИ №386446 від 02.12.2009р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,0187 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акту серії ЯМ №218338 від 17.12.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,8800 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акту серії ЯИ №127838 від 30.12.2010р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,2200 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акту серії ЯА №275147 від 21.01.2006р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,99 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на підставі державного акту серії ОД №019700 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 2,73 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно (у тому числі і на майно, яке було прийнято ним у спадок після смерті сина [PERSON] ). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] його донька - [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява від 06.02.2014р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Відповідачка [PERSON] (вдова померлого) після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] спадщину на належне йому майно прийняла тільки його донька. Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, перешкодою в оформленні земельних ділянок, що раніше належали [PERSON] та перейшли у спадок [PERSON] , стало і те, що останній не переоформив ці спадкові земельні ділянки на своє ім`я. Відповідачка у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 21.05.2019р., 07.05.2021р. нотаріусом були винесені відповідні постанови. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] та [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] (який в свою чергу також прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті [PERSON] ) і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняв її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved