Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

В грудні 2015 року Калинівська селищна рада Броварського району Київської області звернулася з позовом до [PERSON] про звільнення самостійно зайнятих нежилих будівель. Позивач зазначав, що у межах населеного пункту селища міського типу Калинівка Броварського району Київської області безпосередньо на землях комунальної власності розташований житловий масив з одноповерхових багатоквартирних житлових будинків за номерами 3, 5, 7, 9, побудованих у 1949-1970 роках, як відомче житло для працівників на той час заводу «[INFO]» по [ADDRESS]. З 1983 по 1990 роки більшість сімей, які проживали у житловому масиві отримали від ВАТ Комбінату «Тепличний» та комунального заводу «[INFO]» квартири у багатоповерхових будинках [ADDRESS], залишивши велику кількість самочинно побудованих надвірних господарських будівель, які складаються із сараїв та погребів. Інвентаризаційною перевіркою господарських будівель на території вищевказаного житлового масиву встановлено, що громадянка [PERSON] самовільно зайняла прилеглі до житлових будинків [NUMBER], які були раніше самочинно побудовані невстановленими особами на землях комунальної власності. Згідно комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області від 09.06.2015 р. та іншого комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області на виїзному прийомі першого заступника голови Київської обласної державної адміністрації від 10.09.2015 р. також встановлено, що відповідач самовільно зайняла надвірні господарські будівлі (сараї) за [NUMBER] та використовує їх для утримання та розведення сільськогосподарських тварин (свиней) у кількості від 30 - 40 голів та великої кількості сільськогосподарської птиці, при цьому, відповідач ніякої дозвільної документації на ведення господарської діяльності у межах житлової території не має, земельні ділянки та нежитлові приміщення для ведення господарської діяльності відповідачу не виділялися, а тому останню було зобов'язано звільнити територію від сільськогосподарських тварин та птиці. Крім цього, на місці утримання та розведення сільськогосподарських тварин та птиці відповідач здійснює їх забій, а відходи від такого забою не санкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі. У даному випадку від несанкціонованого розміщення біологічних відходів тваринництва відбувається забруднення атмосферного повітря прибудинкової території населеного пункту, що в свою чергу приваблює бездомних собак, котів та щурів, які є переносниками різного роду інфекційних захворювань, а тому незаконна господарська діяльність відповідача має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому. На неодноразові зауваження службових осіб апарату Калинівської селищної ради про припинення незаконної господарської діяльності у сфері утримання й розведення сільськогосподарських тварин та птиці відповідач не реагує, жодних документів на підтвердження свого права власності чи користування будівлями на землях комунальної власності по [ADDRESS] до селищної ради не надала, дозвільних документів на розміщення відходів на прибудинковій території також не надала і при цьому безвідповідально продовжує порушувати вимоги законодавства України. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 травня 2016 року (а.с.51-54), позивач просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити та припинити користуватися самовільно зайнятим погребом під [NUMBER] які знаходяться на території житлового масиву по [ADDRESS] Київської області від сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів, звільнити від особистих рухомих речей - погреб під [NUMBER] які знаходяться на території житлового масиву по [ADDRESS], здійснити благоустрій прилеглої до житлового масиву території по [ADDRESS] шляхом ліквідації стихійного звалища біологічних відходів, утворених від забою сільськогосподарських тварин (свиней) та сільськогосподарських птахів з послідуючою утилізацією, передати відповідальній особі апарату Калинівської селищної ради ключі від самовільно зайнятого погребу під [NUMBER], які знаходяться на території житлового масиву по [ADDRESS]. Заперечуючи проти позову, [PERSON] звернулася до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області із зустрічним позовом про визнання права власності на майно за набувальною давністю, в якому зазначала, що позивач не являється власником зазначених приміщень, тому вимагати від неї їх звільнення не має права. Крім того, вказані приміщення нею були придбані у попередніх власників і ними вона користується майже 18 років, а відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Спірні приміщення були побудовані законно, дозволи на їх будівництво надавались керівництвом заводу «[INFO]». На зазначеній земельній ділянці тварин утримують і інші особи та мешканці житлового масиву, і саме вони могли утворити незадовільні умови та епідеміологічну кризу. На території масиву вона не бачила рештки тварин чи інші відходи, які б забруднювали землю чи повітря, тим більше сама їх не розміщувала. В неї є у господарстві собаки, для годування яких використовує рештки тварин. Перевірка комісією, що зазначена у наданих позивачем актах, проводилася без її участі і невідомо чиїх будівель. Про проведення перевірки вона повідомлена не була ні усно, ні письмово. Посилаючись на викладене, просила суд визнати за нею право власності на погріб [NUMBER] які знаходяться на території житлового масиву по [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнала, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зайнята відповідачем [PERSON] земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, а будівлі, які нею зайняті є тимчасовими дерев'яними спорудами без влаштування фундаменту, тому відповідно ці споруди не підлягають реєстрації у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Крім цього, вказані споруди зведені на землі, яка не належить відповідачу за первісним позовом. Також відповідач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів використання спірної земельної ділянки та споруд напротязі 5 років, а керується лише своїми особистими твердженнями, які не знайшли своє документальне письмове підтвердження у матеріалах справи. З огляду на викладене, просила суд у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримала, просили про їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є депутатом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області VI, VII скликання, відповідач за первісним позовом [PERSON] не законно зайняла територію, чужі сараї, приблизно 12 шт. та розводить худобу, вирощує птицю, чим становить небезпеку і для людей, оскільки з'являються миші та щурі. Ніяких підтверджуючих документів законного володіння сараями вона не має. Сільська рада її попереджала щодо незаконних дій. Поруч з сараями знаходяться житлові будинки, від смороду в повітрі неможливо відкрити вікна в квартирі, на масиві проживає багато людей в тому числі з дітьми. [PERSON] на вказаному масиві не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає [ADDRESS], від смороду в повітрі неможливо відкрити вікна в квартирі, [PERSON] самовільно заволоділа сараями, на вулиці ріжуть свиней, скрізь бігають щурі, пройти неможливо. Жителі масиву зверталися в різні організації, а також в санепідемстанцію. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є жителькою [ADDRESS] у спірних самозайнятих нежитлових приміщеннях - сараях, приблизно 10 шт., відповідач [PERSON] тримає велику кількість свиней. Біля колонки, де люди беруть воду, вона миє відра з-під свиней, брудними руками відкручує кран. Жителям масиву заважає поганий запах та щурі. Остання на заводі «[INFO]» не працювала. На території масиву немає місця, де б діти змогли дихати свіжим повітрям. Спірними приміщеннями відповідач користується близько 10 років, їх будували з дозволу дирекції заводу під дрова, на даний час земельна ділянка належить сільській раді. Також сараями на спірній земельній ділянці користується і інші особи, 10-15 чоловік з інших районів, які тримають в них худобу, їм також робили зауваження і деякі з них прибрали. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою відповідача [PERSON] по сараю. Там був сарай батьків свідка, його їм відділи знайомі, а ще один вони придбали. Зараз вони віддали сарай відповідачу для користування. У свідка в сараї знаходяться садові інструменти, документів на сарай вона не має. Сараями відповідач користується приблизно 20 років, тримає там худобу: курей, свиней, але кількості не знає, інші люди також користувалися сараями, тримали там худобу, свідок давно там не була, останній раз минулою весною, але думає, що і на даний час люди тримають в сараях худобу. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона не офіційно продала відповідачу [PERSON] сарай без номеру, яким вона користується і тепер, цей сарай свідок з чоловіком будували років 20-22 тому назад, завод «[INFO]» надав їм кімнату та сарай для вугілля без оформлення документів, на той час багато людей будували там сараї. Відповідач тримає в сараях худобу, але якої кількості не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він продав відповідачу [PERSON] погріб та сарай. Свій сарай він побудував у 1975 році з дозволу директора заводу та профсоюзу, а продав його 10 років тому назад, договір був усний. У свідка є ще сарай під [NUMBER], там багато інших сараїв, в яких зараз тримають курей, а раніше і свиней тримали, і тепер дехто тримає свиней. Щоб відповідач викидала рештки тварин свідок не бачив. Відповідач [PERSON] ніколи на заводі не працювала. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що свій сарай він побудував в 1986 році, віддав його для користування відповідачу [PERSON], на даний час вона ним не користується. У свідка на масиві є ще сарай та гараж. На час побудови сараю свідок працював на заводі, і в усній формі людям дозволялося на земельній ділянці, що належала заводу, будувати сараї. Сідок буває там майже щодня. В сараї відповідач тварин не тримала, за метрів 80-100 від нього знаходяться бараки, в яких проживають люди. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з 1961 року він проживав в смт. Калинівка та працював на цегляному заводі, спірна земельна ділянка 12 га належала заводу, сараї були збудовані для зберігання палива, яким люди обігрівали свої будинки, на побудову сараїв та погребів дозволів не надавали. Територія, де знаходяться сараї, вважається промисловою зоною. У свідка є сарай [NUMBER], є в нього там і квартира. В середині масиву є вже занедбані сараї, худобу майже ніхто не тримає, щоб там був неприємний запах свідок не чув, вода та електроенергія постачаються із заводу. Сараї будували працівники заводу, відповідач [PERSON] на заводі не працювала. Судом встановлено, що рішенням Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №530/28-ІУ від 26 грудня 2005 року «Про внесення змін та доповнень до рішення селищної ради №357 від 01 березня 2005 року», вилучено з користування ВАТ «Калинівський завод «[INFO]» земельну ділянку площею 3,0925 га для обслуговування виробничих будівель та споруд в [ADDRESS]; вилучену земельну ділянку зараховано до земель запасу селищної ради; затверджено технічну документацію на земельні ділянки площею 8,9288 га та площею 0,3887 га ВАТ «Калинівський завод «[INFO]» для обслуговування виробничих будівель та споруд в [ADDRESS]; надано дозвіл ВАТ «Калинівський завод «[INFO]» на викуп даних земельних ділянок (а.с.118-120). Згідно довідки виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №1446 від 30 жовтня 2017 року, Калинівський цегельний завод ВАТ «[INFO]» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 07 жовтня 1998 року за [NUMBER] має поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.170,171). Відповідно рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №60 від 31 травня 2005 року «Про впорядкування адресного господарства селища Калинівка» та довідки №1445 від 30 жовтня 2017 року, внаслідок вилучення до земель запасу Калинівської селищної ради земельної ділянки площею 3,0925 га, яка знаходиться за адресою Калинівського цегельного заводу ВАТ «[INFO]», відбулося перейменування вилученої земельної ділянки з [ADDRESS] (а.с.172,174). У межах населеного пункту селища міського типу Калинівка Броварського району Київської області розташований житловий масив з одноповерхових багатоквартирних житлових будинків за номерами 3, 5, 7, 9, побудованих у 1949-1970 роках, як відомче житло для працівників на той час заводу «[INFO]» по [ADDRESS]. Довідкою виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 25.11.2015 р. № 1155 підтверджується, що земельна ділянка, на якій розташований житловий масив, належить до земель комунальної власності (а.с.7). Відповідно до акту перевірки за колективним зверненням мешканців [ADDRESS] від 09 червня 2015 року, комісією за участі представників Броварського районного управління санепідемслужби встановлено, що з 1983 по 1990 роки більшість сімей, які проживали у житловому масиві отримали від ВАТ Комбінату «Тепличний» та комунального заводу «[INFO]» квартири у багатоповерхових будинках [ADDRESS], залишивши велику кількість самочинно побудованих надвірних господарських будівель, які складаються із сараїв та погребів, що наразі постійно добудовуються у відстані до двох метрів від житлових будинків окремими громадянами, які на даний час не проживають на даному масиві, проте, залишилися користуватися господарськими спорудами та тримають там свиней і курей. А також громадяни, які взагалі ніколи не мали ніякого відношення до даного житлового масиву, вирощують в господарських спорудах свиней. Так, зі слів мешканців масиву, відповідачем [PERSON] в напівзруйнованих господарських будівлях, залишених попередніми мешканцями, утримується від 30 до 40 голів свиней та сільськогосподарська птиця, приготування їжі для свиней здійснюється поруч. Систематично проходить забій тварин біля сільськогосподарських приміщень, який не відповідає ветеринарним нормам. Відходи забою скидаються на території масиву, в районі громадської вбиральні. Чистота і порядок не підтримуються. На зауваження не реагують. В результаті на вищезазначеному масиві створилися антисанітарні умови (зловоння, територія захаращена, заселена щурами). Перевіркою встановлено, що рішення №889/46-VI від 26 березня 2015 року сесії селищної ради щодо знесення неузаконених будівель та споруд громадянами не виконано. Комісією було зобов'язано [PERSON] та інших громадян, що утримують тварин та сільськогосподарську птицю звільнити територію масиві від сільськогосподарських тварин та птиці з зазначенням конкретних термінів (а.с.8). Листом начальника Броварського РУ ГУДСНС України у Київській області від 14.07.2015 р. № 963 було поінформовано Калинівську селищну раду Броварського району Київської області про результати виїзду комісії до вказаного вище житлового масиву, якою встановлено, що на території житлового масиву розташована велика кількість надвірних господарських будівель, приналежність яких невідома, що призводить до порушень вимог чинного законодавства у сфері пожежної безпеки, а саме: «Правила пожежної безпеки в Україні» так, як при розміщенні вказаних будівель не дотримано відстані протипожежних розривів (а.с.11). Пунктом 2 рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 16.07.2015 р. № 942/49-VI «Про розгляд питання щодо господарських споруд, розташованих на території житлового масиву по [ADDRESS]» було зобов'язано депутата селищної ради [PERSON] провести повну інвентаризацію господарських будівель на території вищевказаного житлового масиву (а.с.6). Проведеною інвентаризацією встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняла прилеглі до житлових будинків [NUMBER], які були раніше самочинно побудовані невстановленими особами на землях комунальної власності. Згідно комісійного акту перевірки за колективним зверненням мешканців смт. Калинівка Броварського району Київської області на виїзному прийомі першого заступника голови Київської обласної державної адміністрації від 10.09.2015 р. також встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняла надвірні господарські будівлі (сараї) за [NUMBER] та використовує їх для утримання та розведення сільськогосподарських тварин (свиней) у кількості від 30 - 40 голів та великої кількості сільськогосподарської птиці, при цьому, відповідач ніякої дозвільної документації на ведення господарської діяльності у межах житлової території не має, земельні ділянки та нежитлові приміщення для ведення господарської діяльності відповідачу не виділялися, а тому останню було зобов'язано звільнити територію від сільськогосподарських тварин та птиці до 01 жовтня 2015 року (а.с.9-10,12-13). Відповідно до пункту 4 рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 16.07.2015 р. № 942/49-VI, відповідача [PERSON] було зобов'язано звільнити територію масиву від сільськогосподарських тварин та сільськогосподарської птиці до 01.10.2015 р. та заборонено в подальшому утримувати сільськогосподарських тварин та птицю на території житлового масиву по [NUMBER] Звернення до відповідача [PERSON] від Калинівської селищної ради Броварського району Київської області стосовно виконання рішення селищної ради від 16.07.2015 р. № 942/49-VI, було направлено поштовим відправленням за реєстраційним номером 0744300362744, що підтверджується фотокопією квитанції за направлення поштового відправлення (а.с.161-162). Актом перевірки постійно діючої комісії Калинівської селищної ради Броварського району Київської області з питань законності та правопорядку, депутатської етики, регламенту, зав'язків з населенням, благоустрою, транспорту та зв'язку на предмет дотримання природоохоронного законодавства від 29 квітня 23016 року встановлено, що на місці утримання та розведення сільськогосподарських тварин та птиці відповідач [PERSON] здійснює їх забій, а відходи від такого забою несанкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі. У даному випадку від несанкціонованого розміщення біологічних відходів тваринництва відбувається забруднення атмосферного повітря прибудинкової території населеного пункту, що в свою чергу приваблює бездомних собак, котів та щурів, які є переносниками різного роду інфекційних захворювань, а тому незаконна господарська діяльність відповідача має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому (а.с.42). Відповідно до вимог пунктів 1, 3 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на об'єктах благоустрою забороняється: - виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов'язковість його отримання передбачена законом; - вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг. Відповідно до статті 19 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідермічного благополуччя населення», атмосферне повітря в населених пунктах, на територіях підприємств, установ, організацій та інших об'єктів, повітря у виробничих та інших приміщеннях тривалого чи тимчасового перебування людей повинно відповідати санітарним нормам. Відповідно до статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідермічного благополуччя населення», органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм. Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування України», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Вимогами статті 104 Земельного кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до довідки виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №538 від 05 травня 2016 року, господарські споруди (сараї, гаражі, погреба), якими користуються громадяни в [ADDRESS] розташовані на землях комунальної власності Калинівської селищної ради (а.с.50). Натомість, згідно довідки №335 від 29 березня 2012 року, виданої виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, відповідач [PERSON], що проживає в [ADDRESS]). На вищезазначену адресу проживання відповідача [PERSON] 17 листопада 2016 року Калинівською селищною радою направлено попередження №1380 від 10 листопада 2016 року щодо звільнення та приведення до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельної ділянки, що розташована на житловому масиві за адресою: [ADDRESS], в термін до 01 грудня 2016 року. Виїзд комісії із залученням районних служб для перевірки виконання вимог даного листа відбудеться 02 грудня 2016 року. Поштове відправлення повернулося до селищної ради не врученим, за закінченням терміну зберігання (а.с.167-169). Згідно ч.ч.3, 4 ст.344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні з прояснень сторін та показів свідків було встановлено, що спірні господарські споруди, які знаходяться на житловому масиві за адресою: [ADDRESS], були побудовані на земельній ділянці, яка належала Калинівському цегельному заводу ВАТ «[INFO]», його працівниками з метою зберігання палива для опалення житлових будинків, жодних дозволів на будівництво та правовстановлюючих документів на зазначені господарські будівлі не видавалося, право власності у встановленому чинним законодавством порядку не реєструвалося, а тому і не могли ці нежитлові будівлі на законних підставах передаватися у власність чи користування третім особам. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом [PERSON] самовільно зайняла господарські споруди (сараї та погріб), що знаходяться на житловому масиві за адресою: [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, займається утриманням та розведенням сільськогосподарських тварин та птиці, здійснює їх забій, а відходи від такого забою несанкціоновано розміщує на прибудинковій території безпосередньо на незахищеній поверхні землі, що має певні епідеміологічні ризики і може призвести до непередбачуваних негативних наслідків для мешканців селища в цілому, а тому позовні вимоги позивача за первісним позовом щодо звільнення самостійно зайнятих нежитлових будівель та зобов'язання вчинити певні дії є законними та підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] законно користувалася спірними господарськими будівлями, позивачем не надано, а судом не здобуто. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову в повному обсязі та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог. Крім того,

Outcome: approved