Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

В заяві [PERSON] зазначає, що 22 жовтня 2018року було винесено рішення по цивільній справі ЄУН 678/970/17 провадження 2-678-34/18 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожьно - транспортної пригоди. На стадії судових дебатів ним було заявлено про подання додаткової заяви щодо розміру витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки за час розгляду справи він сплатив адвокату за правову допомогу згідно договору, який знаходиться в матеріалах справи, 11000грн., що підтверджується квитанціями, та поніс витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту у зв`язку із явкою до суду в сумі 4664,49грн., яку він просить стягнути з [PERSON] на його користь ухваленням Додаткового рішення, посилаючись на ст. 270 ЦПК України. В судове засідання заявник не з`явився, в телефонному режимі повідомив про неможливість з`явитись в судове засідання і просив розгляд заяви провести за його відсутності, вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги визнав частково, по сплаті суми за проїзд лише у дні судових засідань, а також частково по оплаті правової допомоги. У судовму засіданні встановлено наступне. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд встановлює на підставі наданих стороною доказів, які подаються до судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Відповідно до приписів ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Встановлено, що рішенням від 22.10.2018 року Летичівський районний суд Хмельницької області частково задовольнив позов [PERSON] і стягнув з [PERSON] на його користь 418009грн. 23коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, 50000грн.- у відшкодування моральної шкоди і 5558 грн.-у відшкодування судових витрат. При цьому відмовив у частині позову до відповідача ТОВ «Наташа-Агро». Правова допомога [PERSON] надана адвокатом Ткачук А.Д. згідно договору про надання правової допомоги № 7 від 05.11.2014 року і у підтвердження сплати їй 11000грн. за правову допомогу надав три квитанції: № 10 від 11.04.2018року на 4000грн.; № 19 від 29.08.2018р. на 4000грн.; № 24 від 22.10.18р. на 3000грн.; в жодній з яких не має печатки адвоката, і до заяви [PERSON] не додав акту виконаних адвокатом робіт про підтвердження надання позивачеві юридичних послуг на загальну суму 11000 гривень (п.3.1. Договору № 7), що є підставою для відмови у задоволенні даних вимог. Щодо стягнення витрат на проїзд, які [PERSON] просить стягнути в сумі 4664грн.49коп. на підставі доданих до заяви квитанцій, то дані вимоги підлягають задоволенню у понесенні витрат у дні судових засідань: 11.04.2018року 693грн.; 29.08.2018р. 770грн.; 22.10.2018р. 821грн.; а разом 2284 грн., а в решті вимог 2380грн.49коп. = (4664грн.49коп. 2284грн.) йому слід відмовити із-за їх безпідставності.

Outcome: partial