Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 06.10.2010 р. шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними припинені в липні 2013 р. з приводу постійних сварок та відсутності взаєморозуміння, в зв'язку з чим їх сумісне проживання стало неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що з липня 2013 р. вона з дитиною проживає окремо від відповідача, спільного бюджету та спільного господарства вони не мають. Додала, що у наданий судом строк на примирення вони з відповідачем не помирилася та не бажає цього, почуття любові до відповідача нею втрачено. Пояснила, що відповідач приходить до них, але це - для спілкування з дитиною, а вона не має наміру підтримувати стосунки з відповідачем. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними не може бути в подальшому, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він кохає свою дружину, бажає з нею миритися та мешкати разом заради дитини, оскільки не хоче травмувати психіку сина через неповну родину. Визнав, що з липня 2013 р. вони не проживають родиною, спільного бюджету та спільного господарства не мають. Вказав, що у наданий судом строк він приходив до позивачки, спілкувався з сином, але вони не помирилися та шлюбні відносини не відновляли. Наполягав, що через дитину вони повинні проживати разом з позивачем, і шлюб не можна розірвати. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2010 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1277. Зміна прізвища дружини після реєстрації шлюбу не відбувалося. Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2013 р. через сварки та конфлікти, які виникали через різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові з боку позивача, відновлення відносин між подружжям після наданого судом строку на примирення не відбулося. Спору про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами не має, дитина мешкатиме з матір'ю. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 26.11.2013 р. сторонам був наданий строк на примирення із призупиненням провадження у справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк в 2 місяці результатів не дав, позивач категорично не бажає проживати однією сім'єю з відповідачем. Крім того, сторони визначений час (більш півроку) проживають окремо. У відповідності до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу у сторін залишаються прізвища: у позивача - «[PERSON]», у відповідача - «[PERSON]». На підставі ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Куйбишевського РУЮ м.Донецька для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 06.11.2010 р. № 1277 Донецького міського ВДРАЦС ГУЮ у Донецькій області. На підставі ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved