Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, спорів майнового характеру немає, спільно із позивачем не проживають 8 років. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання також не зявилася, просила розглянути справу у її відсутності, про що зазначила у позові. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом в попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 06.02.1988 р., згідно якого між громадянами [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований 06.02.1988 р. у Долинській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 4, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «[PERSON]»; - копія свідоцтва про народження [INFO] сина [PERSON], серії [NUMBER], виданого 12.10.1988 року Тираспольським міським відділом ЗАГС, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва (повторне) про народження [INFO] доньки [PERSON], серії [NUMBER], виданого 12.06.2012 року ВДРАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 10.12.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 06.02.1988 р. Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 4, мотивуючи заявлені вимоги тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося, оскільки часті сварки призвели до втрати між ними почуття любові та поваги. У сторін абсолютно різні погляди на сімейне життя, вони стали чужими людьми. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], 1987 року народження та доньку [PERSON], 1993 року народження, які досягли повноліття та проживають окремо від сторін. Відповідач у добровільному порядку відмовився від розірвання шлюбу через органи РАЦС, у звязку з чим позивач змушена була звернутися до суду з позовом. На стадії розгляду справи у суді, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частиною 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 цього ж Кодексу, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Встановивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що сімя сторін фактично розпалася, оскільки вони вищеозначений тривалий час не проживають сумісно, припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного. При встановлених обставинах, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, обидва згодні на розірвання шлюбу. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вимоги позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища «[PERSON]» засновані на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved