Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі, про що надав відповідну заяву. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності, про що надала відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження дитини доньки [PERSON], [INFO]; копія паспорту гр. України на імя позивачки та коду фопп, копія квитанції про плату суд. збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 11.12.2004 р. та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON]Г, який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони не проживають разом. Починаючи з 2015 р. сторони проживають окремо. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, з 2015 р. сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], питання щодо утримання та виховання якої позивачка вирішує самостійно. Дитина мешкає разом із позивачкою, яка сама доглядає за нею. В даний час дитина знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач допомогу на утримання неповнолітньої доньки не надає, хоча, як батько зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки, хоча відповідач офіційно ніде не працює, однак має постійний заробіток (доход) з неофіційних джерел, на даний час відповідач не мешкає разом із донькою, за наявних даних не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, отже відповідач має реальну можливість надавати своєї доньці матеріальну допомогу. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнувши аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2016 року до 15.01.2023 року, тобто до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище «Попова». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дитини матірю з моменту фактичного розпаду сімї), суд визначає місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом із матірю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved