Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

В вересні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 15.01.2000 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 13.07.2005 року було розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина син - [PERSON] [INFO] . На підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, було видано виконавчий лист, яким з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки, на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] дитини виповнилось 18 років. Однак в результаті ігнорування відповідачем обов`язків по сплаті аліментів у нього утворилась заборгованість в розмірі 11058 грн. 59 коп. яку він не погасив, а також нарахована пеня на всю суму несплачених аліментів за кожній день прострочення її сплати, у розмірі 33 279 грн. 23 коп. У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів. Допитана в судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача суму заборгованості по аліментам та пеню у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього суми заборгованості по аліментам, вважав, що сума пені у розмірі 33 279 грн. 23 коп. нарахована не вірно та повинна бути значно меншою. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача та відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають сина [PERSON] [INFO] році, батьком якого є [PERSON] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] , було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, і до досягнення дитини повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. 17.04.2019 році [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років. Відповідач виконував свій обов`язок по сплаті аліментів не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, з липня 2017 року по липень 2019 році, становить 11 058 грн. 59 коп. Відповідно до вимог ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, щодо розгляду спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, зазначено, що у вказаній статті не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, вирішуючи вказаний спір, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до розрахунку заборгованості, який було перевірено судом, сума пені за прострочені зобов`язання складає 33 279,23 грн. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Сума заборгованості по аліментам підлягає стягненню у повному обсязі, а суму пені необхідно стягнути частково у розмірі 11 058,59. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial