Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у відсутності його представника. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заповіту [PERSON] від 20.02.2007р., оформленого на імя позивачки; копія заяви позивачки про прийняття спадщини за заповітом від 13.05.2015р.; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу позивачки із [PERSON]; копія свідоцтва про розірвання шлюбу позивачки; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості спадкового майна від 10.01.2018р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла 25.01.2015р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2009р.; копія витягу про державну реєстрацію права власності на нерухомість від 21.08.2009р.; копія технічного паспорту на житловий будинок №113 по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія державного акту серії ЯК №595381 від 19.04.2011р. на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, оформленого на імя [PERSON]; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.11.2015р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія державного акту серії ЯК №595358 від 19.04.2011р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1619 га, оформленого на імя [PERSON]; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.11.2015р.; кадастрові плани земельних ділянок; копія державного акту серії І-ОД №010224 від 12.03.2004р. на право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, оформленого на імя [PERSON]; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.09.2016р.; кадастрові плани земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.01.2018 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є донькою нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] належали: - житловий будинок із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташований по вул. Жовтнева, № 113 в с. Котловина Ренійського району Одеської області; - земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по вул. Жовтнева, 113 в с.Котловина Ренійського району Одеської області, виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯК № 595381 від 19.04.2011р. на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка площею 0,1619 га, розташована по вул. Жовтнева, 113 в с.Котловина Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯК № 595358 від 19.04.2011р. на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка площею 2,18 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії І-ОД № 010224 від 12.03.2004р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 20.02.2007р. склала заповіт на імя позивачки (доньки), 25.01.2015 р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Про це свідчить її заява, подана до Ренійської районної держнотконтори в установлений законом строк (13.05.2015р.). Останні роки перед смертю [PERSON] позивачка мешкала разом із нею, доглядала за нею, як за матірю. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує, щоб її оформила позивачка. При зверненні позивачки до нотаріальної контори для оформлення прийняття спадщини, в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, про що 11.01.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у звязку із втратою їх спадкодавцем, а також у звязку із тим, що матір позивачки за своє життя не встигла оформити певні правовстановлюючі документи на майно. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачки не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікат державного акту на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. З вищенаведеного виходить, що після смерті [PERSON] вирішити питання про отримання оригіналу необхідного правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, за визнанням права власності на земельні ділянки та житловий будинок, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець в судовому порядку. Незважаючи на перешкоди, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ст. 1269 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини за заповітом. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та нерухомість. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса з причини відсутності правовстановлюючих документів. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину і фактично і юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на земельні ділянки та нерухомість, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо), крім того позивачка своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки прийняла спадщину за заповітом, своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельні ділянки та житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved