Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт її, [PERSON], проживання однією сім'єю зі [PERSON], померлим [INFO], з 1995 року по день його смерті [INFO], змінити черговість права на спадкування і визнати за нею, [PERSON], право на спадкування нарівні зі спадкоємцем першої черги зі [PERSON]. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона з жовтня 1995 року вступила в фактичний цивільний шлюб зі [PERSON], з яким вона до грудня 2006 року проживала за адресою: [ADDRESS], а після спільного придбання 21.12.2006 року будинку [ADDRESS], по день смерті [PERSON] вони проживали за останньою вказаною адресою. Позивачці і її цивільному чоловікові [PERSON], за його життя, згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2006 року належить по 1/2 частині будинку [ADDRESS], який купувався на спільні сімейні гроші отримані від продажу двох квартир, які належали їм. У позивачки та [PERSON] був спільний сімейний бюджет, який складався з заробітної плати позивачки та заробітної плати [PERSON] За спільні кошти, крім будинку, вони купували продукти харчування, предмети гігієни, речі, оргтехніку, а також оплачували комунальні послуги. Коли [PERSON] захворів і по день його смерті, позивачка доглядала його, купувала медикаменти та викликала лікарів, а коли він був госпіталізований, позивачка надавала допомогу в самій лікарні. [INFO] її цивільний чоловік, [PERSON], помер. У зв'язку з чим, позивачка звернулася із заявою до нотаріуса [PERSON] про видачу їй копії свідоцтва про смерть з постановою про відмову в проведенні нотаріальних дій, які нотаріус їй також відмовив у видачі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з: будинку [ADDRESS], дачного домоволодіння [ADDRESS], гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі «Супутник» по вул. Краснопільській в м. Дніпропетровську. Заповіт [PERSON] складений не був. У шестимісячний строк, після смерті [PERSON], позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в порядку 4-й черги спадкування у зв'язку з тим, що до зазначеного нотаріусу звернувся спадкоємець 1-ї черги, відповідач, [PERSON] Спадкоємців, крім позивачки і відповідача, у [PERSON] немає. Позивачка, як особа, яка проживала зі [PERSON] однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем 4-ї черги за законом. Перед смертю [PERSON] хворів на цукровий діабет та судинну дистонію, у зв'язку з чим він проходив лікування в 4-й міській лікарні, де йому робили операцію і в 7-й міській лікарні проходив курс лікування після операції. Позивачка вважає, що в судовому порядку можливо встановити факт, що вона з 1995 року по [INFO] по день смерті проживали однією сім'єю. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилалися на обставини викладені в позові. Також, представник позивачки [PERSON] вказав, що відповідач навмисно не визнає факту проживання його покійного батька по день смерті з позивачкою, оскільки в нього виникли неприязні стосунки з останньою після відкриття спадщини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в задоволенні в повному обсязі. При цьому, вказав, що обставини, зазначені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Раніше сам відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки пояснивши, що факт постійного проживання позивачки з його померлим батьком однією родиною з 1995 року не відповідає дійсності. Їх сумісне життя досить часто переривалося з причини постійних сварок, під час яких його батько тривалий час, до півроку і навіть більше, проживав сам за адресою: [ADDRESS]. Також, абсолютно не відповідає дійсності факт того, що його батько перебував у безпорадному стані, а позивачка дбала про нього та матеріально його забезпечувана. В матеріалах справи відсутні належні докази, які б вказували на те, що покійний через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані і, що у зв'язку з цим ним матеріально опікувалася і матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцеві позивачка. Навпаки, позивачка не надавала померлому жодної матеріальної допомоги, не піклувалася нам ним під час хвороби, жодного разу не відвідала його під час перебування у лікарні. За весь час батькової хвороби усі матеріальні витрати були оплачені особисто відповідачем. Лише на лікування, не враховуючи харчів, одягу і т.д., ним було витрачено понад 26 тисяч грн. Також, зазначив, що всі видатки на поховання батька були понесені ним особисто. Заява щодо безпорадного стану батька також абсолютно не відповідає дійсності, оскільки у його батька був діагностований атеросклероз, оклюзія артерій обох нижніх кінцівок та ішемія нижніх кінцівок. Батько хворів приблизно на протязі одного року, увесь цей час він мав можливість самостійно рухатися, хоча при цьому у нього спостерігалася помірна, а інколи й сильна кульгавість, свідомість не порушувалася, постійного стороннього догляду батько не потребував. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву в якій просила розглянути дану справу без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS] по 1/2 частині вказаного домоволодіння кожному з них, на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами від 21.12.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 8202 (а.с.6). Право власності на вищевказане домоволодіння 26.02.2007 року було зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] в Комунальному закладі «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 17253430, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.02.2007 року за № 13701800 (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема й на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідач, [PERSON], є рідним сином [PERSON], померлого [INFO], тобто є спадкоємцем першої черги спадкування, який у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Сторонами в судовому засіданні були визнані вищевказані обставини, а тому доказуванню вищевказані обставини не підлягають у відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та вказала, що вона проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю з 1995 року по день його смерті - [INFO]. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання позивачки та померлого однією сім'єю з 1995 року сторонами не оспорювався, але оспорювався період в який скінчилися їхні сімейні стосунки. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, в судовому засіданні були опитані свідки, які пояснили наступне: Свідки [PERSON] та [PERSON], які є знайомими позивачки і померлого, і які вказали, що вони познайомилася з позивачкою та померлим [PERSON] в 2004 році. Вказали, що вони потоваришували сім'ями та почали спілкуватися, як друзі. Коли позивачка та померлий [PERSON] купили будинок, вони жили разом, але останні кілька років він проживав в окремій кімнаті до своєї смерті. Вказали, що померлий за життя не працював, перестав слідкувати за собою, як чоловік, тому вони з позивачкою вирішили жити в окремих кімнатах. Вказали, що [PERSON] почував себе добре, безпомічним не був та до смерті рухався сам, тільки після ампутації пальців почав кульгати. [PERSON] вказала, що позивачка його годувала до смерті, також вказала, що вона спілкувалася з померлим за тиждень до його смерті і з його слів пов'язки йому міняла позивачка. [PERSON] вказав, що померлий не хотів працювати та сидів вдома. Зазначили, що бувало таке, що [PERSON] проживав на дачі по два-три місяці. При цьому, [PERSON] вказав, що [PERSON] коли уходив з дому, то свою кімнату закривав на ключ. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою померлого та тіткою відповідача, і яка вказала, що позивачка та її померлий брат, [PERSON], проживали мирно, дружно, як одна сім'я, але на протязі останніх трьох років відносини в них стали гірше, вони проживали в окремих кімнатах, сам [PERSON] в квітні місяці виїжджав на дачу та повертався до дому лише в листопаді місяці. Вказала, що [PERSON] почував себе добре, безпомічним не був та до смерті рухався сам. Також, зазначила, що в лікарні його навідувала тільки вона та син, відповідач по справі, ліки на лікування давав також син. Пояснила, що останні роки позивачка та її померлий брат не проживали однією сім'єю. Свідок [PERSON], який є сусідом померлого по дачній ділянці, і який вказав, що померлого знав з дитинства, а позивачку на протязі останніх років десяти. Вказав, що померлий [PERSON] не проживав однією сім'єю з позивачкою на протязі останніх років шести, зі слів самого померлого. Також, вказав, що перед своєю смертю [PERSON] проживав на дачі. Свідок [PERSON], який є знайомим померлого [PERSON], і який вказав, що [PERSON] з ранньої весни та до пізньої осені проживав на дачі. Позивачку він (свідок) бачив рази чотири. Вказав, що при зустрічах з [PERSON] він жалівся на те, що в нього не склалося життя ні з першою дружиною ні з другою (цивільною) дружиною. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є знайомими позивачки і померлого, і які вказали, що вони познайомилася з позивачкою та померлим [PERSON] в 2008 році. Вказали, що вони проживали однією сім'єю, вказали, що вони тільки нещодавно дізналися, що їхні стосунки не були офіційно узаконені. Майже на всіх святах вони всі разом святкували і при цьому позивачка та [PERSON] вели себе, як звичайне подружжя. Вказали також, що позивачка та [PERSON] проживали в окремих кімнатах, але при цьому вели себе, як подружжя. Свідок [PERSON], яка є знайомою позивачки і померлого, і яка вказала, що знає їх як подружжя з 1995 року. Вказала, що в їхньому житті було різне, як у кожній родині, в тому рахунку й сварки. При цьому, вони все одно були подружжям та любили один одного. Вказала, що [PERSON] без помічним не був. Вказала, що з приводу відвідування позивачкою [PERSON] в лікарні вона не знає, але останній на вихідні дні приїздив до дому, де позивачка його годувала та доглядала. Вказала, що померлий виїздив на дачу весною з приходом тепла та повертався восени. Вказала, що [PERSON] не працював, а його забезпечувала позивачка. Вказала також, що позивачка та [PERSON] проживали в різних кімнатах. Свідок [PERSON], який є сусідом померлого, і який вказав, що [PERSON] майже весь рік проводив на дачі, а саме з весни до осені, у зв'язку з неприязними стосунками з позивачкою, зі слів самого [PERSON] Вказав, що зі слів [PERSON], він дуже любив позивачку, але вона створила вдома таку обстановку, що померлий не міг там нормально проживати, у зв'язку з чим і проживав майже весь рік на дачі. Свідок [PERSON], яка є знайомою позивачки і померлого, і яка надала свідчення аналогічні із свідченнями вищевказаних свідків. Разом з тим, сама позивачка в судовому засіданні дала наступні пояснення. Вказала, що в березні 2012 року [PERSON], померлий [INFO], поїхав з їхнього спільного будинку на дачу. Повернувся восени 2012 року. З цього періоду, вони вже не харчувалися разом, мали різні бюджети. Вказала, що коли [PERSON] потрапив в березні 2013 року, а потім й в квітні 2013 року в лікарню (а.с.51-52), вона його не навідувала, оскільки постійно працювала. Вказала, що до неї звертався син [PERSON] з питанням необхідності грошей на лікування останнього в лікарні, на що позивачка віддала сину [PERSON], відповідачу по даній справі, належне [PERSON] золото. Тобто, з свідчень самої позивачки вбачається, що з березня 2012 року вона та [PERSON] не проживали однією сім'єю, мали різні бюджети, вона не піклувалася про [PERSON], що випливає зі слів самої позивачки, що вона його жодного разу не відвідувала в лікарні, а лише спілкувалася телефоном. Крім того, похованням [PERSON], померлого [INFO], займався його син, [PERSON], на підтвердження чого останнім був наданий товарний чек № 70 від 06.05.2013 року (а.с.49). Таким чином, взявши до уваги наявні в матеріалах справи докази, свідчення свідків та позивачки по справі, суд прийшов до висновку, що [PERSON] дійсно проживала однією сім'єю зі [PERSON], померлим [INFO], з 1995 року по березень 2012 року. Разом з тим, відповідно до п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги позивачки в цій частині та встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], з 01 січня 2004 року по березень 2012 року. Що стосується вимог позивачки про зміну черговості права на спадкування і визнання за нею, [PERSON], права на спадкування нарівні зі спадкоємцем першої черги зі [PERSON], суд прийшов до висновку, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Разом з тим, під час судового розгляду даної справи, судом не було встановлено обставин, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, для зміни черговості на спадкування позивачкою нарівні зі [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом та навпаки самою позивачкою надані пояснення, з яких вбачається, що вона протягом тривалого часу не опікувалася, матеріально не забезпечувала, та не надавала іншу допомогу спадкодавцеві, а свідками у даній справі були надані свідчення, згідно яких спадкодавець, [PERSON], померлий [INFO], не був похилого віку, не був калікою та не був у безпорадному стані. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial