Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, з мотивами розірвання шлюбу згодний, вважає примирення неможливим, справу просить розглянути без його участі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явились, надали на адресу суду заяву, в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, вважають примирення з відповідачем неможливим, справу просять розглянути без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази: - свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 25.02.2003 року, згідно якого між [PERSON] та [PERSON] 25.02.2003 року був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18, після реєстрації шлюбу кожен з подружжя залишив собі своє дошлюбне прізвище: чоловік прізвище «[PERSON]», дружина прізвище «[PERSON]»; - копія паспорту на ім`я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 19.02.1996 року Ренійським РВ УМВС України, з відміткою про реєстрацію шлюбу із відповідачем [PERSON]; - копія свідоцтва про народження сина - [PERSON], [INFO], в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - квитанція про сплату судового збору. В ході розгляду справи судом були встановлені наступні обставини: позивач [PERSON] звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] зареєстрований 25.02.2003р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18, мотивуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між подружжям постійно виникали сварки, що привело до припинення подружніх стосунків, за час спільного проживання вони обидва переконалися в тому, що у них різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Шлюбні відносити та спільне проживання між сторонами на час подання позову фактично припинені. Сумісне господарство сторони не ведуть та обидва переконані в тому, що примирення між ними неможливе. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час являється повнолітнім. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно не проживають певний час, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство, оскільки позивач знаходиться за межами країни. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам позивача. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи певний час окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу. Син сторін на час пред`явлення позову про розірвання шлюбу є вже повнолітнім. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved