Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

В вересні 2019 р.позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.07.2019 р.,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку як член сім`ї колишнього власника [PERSON] ,проте після укладання договору купівлі-продажу у будинку не мешкає,членом сім`ї позивача як нового власника не являється,однак реєстрацію проживання добровільно не припинив. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача порушує права позивача як власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі,на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду за закінченням терміну її зберігання установою пошти,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.07.2019 р.,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д.за реєстровим № 1364, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] ,який він купив у [PERSON] . Право власності позивача зареєстровано відповідно до вимог закону,чинного на час набуття права власності. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на вказаний вище будинок у встановлений законом спосіб ,з правочину,та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. З 29.04.1996 р.у вказаному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] як член сім`ї колишнього власника [PERSON] ,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,зберігає це права на час існування права власності у особи-власника,тобто право члена сім`ї на користування власністю є похідним від права власності. Відповідач [PERSON] ,хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні як член сім`ї власника [PERSON] ,проте після продажу будинку [PERSON] позивачу [PERSON] ,правові підстави для подальшого користування спірним житловим приміщенням відповідачем [PERSON] без згоди нового власника відсутні,його реєстрація створює перешкоди власнику [PERSON] у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved