Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений, у судові засідання не являвся, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягала, доводи позову підтримала, просила розглянути справу у її відсутність. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія паспорту позивачки; копія свідоцтва про народження сина [PERSON], 08.04.2014р.н. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 19.10.2013р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, оскільки за час спільного життя виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини ще у 2015р., мешкають окремо. Таким чином, сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу є малолітня дитина син [PERSON], [INFO], який мешкає із матірю. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Ухвалою суду від 20.01.2016р. були застосуванні заходи щодо примирення подружжя, однак це не дало позитивного результату. В даній ситуації сторони вже тривалий час разом не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивач просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити їй шлюбне прізвище - «Єфремова». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивач щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (тривале знаходження малолітньої дитини із матірю з моменту фактичного розпаду сімї, мешкання сторін окремо), суд визначає місце проживання сина [PERSON] разом із матірю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved