overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Хмельницьким міським відділом РАГСу 2.08.1998 року, актовий запис за № 941. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Стосунки між подружжям припинені, спільного господарства не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач до надання строку на примирення в судовому засіданні пояснював, що хотів би зберегти шлюб; в судове засідання після надання сторонам строк на примирення не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, заяв від нього до суду з підтвердженням причин неявки не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, підстав для збереження сім'ї не вбачається, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В грудні 2015 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, який мотивували тим, що 31.01.2005 року померла їх мати [PERSON], яка постійно проживала разом з ними в с.Баглайки Красилівського району Хмельницької області. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,22 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Красилівського району Хмельницької області, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №843411 від 01.04.2003 року, виданого на підставі рішення позачергової 3 сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 20.06.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6. [PERSON], як єдині спадкоємці після смерті матері [PERSON], звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Оскільки оригінал вказаного державного акта на зазначену земельну ділянку за невідомих їм обставин матірю був втрачений, державний нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області [PERSON] постановою від 12.08.2015 року відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на вимоги ст. 392,1216,1218,1225 ч.1 ЦК України позивачі просили задовольнити їх позов з викладених у ньому підстав. В судове засідання представник позивачів не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання представником відповідача пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 липня 2014 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 47, шлюб у обох перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з лютого 2015 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що відповідач залишив її з півторарічним сином, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги, не утримує сім'ю, вона втратила до нього почуття любові та поваги. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації у відповідності до вимог ст.76 ч.1 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в лютому 2015 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні погляди на життя, сімейні стосунки, обов'язки по вихованню дитини, відповідач не працював, матеріально не утримував сім'ю, а згодом залишив позивачку з півторарічним сином та не спілкується з ними, що призвело до остаточного припинення подружніх стосунків, на примирення вона не згідна, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу належить залишити проживати з матір'ю [PERSON], з якою він проживає. Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволені, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. згідно квитанції (а.с.3). На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 серпня 1965 року у Чернівецькому міському відділі ЗАГС за актовим записом № 947, шлюб у обох перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вже достатньо довгий час воно є важким. Причинами розпаду сімї стало зловживання відповідачем алкогольними напоями, він часто перебуває в стані запою. Вони хоча і проживають в одній квартирі, але спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, харчуються окремо. Влітку вона більшість часу проживає на дачі, а коли вимушена жити разом з відповідачем в одній квартирі, часто виникають сварки із-за зловживання відповідачем спиртними напоями. Його поведінка негативно впливає на їх життя і змінити її він не бажає, спільне життя з ним стало нестерпним. Їх шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, він дійсно зловживає спиртними напоями, в результаті чого вони остаточно припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, хоча проживають разом в одній квартирі. Вважає, що подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, хоча і проживають разом в одній квартирі. Причинами розпаду їх сімї стало систематичне зловживання відповідачем алкогольними напоями, через що між ними виникали сварки та скандали, що створило нестерпну атмосферу в сімї, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, відповідач не бажає змінити свою поведінку, сімя існує лише формально, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка, [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти за договором банківського вкладу [NUMBER] (далі - Договір) в сумі 200 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 липня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» був укладений договір [NUMBER] про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. В подальшому позивачкою було здійснено поповнення на вкладний рахунок у сумі 200 000 грн. У зв'язку із виникненням необхідності [PERSON] вирішила достроково припинити дію договору шляхом його розірвання, про що нею неодноразово повідомлялося банк. Оскільки вказані грошові кошти не були повернуті позивачці, тобто свої зобов'язання, передбачені договором і законом, відповідач не виконав, [PERSON] була змушена звернутись до суду з даним позовом. 19 лютого 2015 року позивачкою було подано заяву про зміну предмету позову, в якій вона просила розірвати договір банківського вкладу [NUMBER] від 16 липня 2014 року та стягнути на її користь депозитні кошти в сумі 200 000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про що свідчить відповіднє зворотнє поштове повідомлення, яке містяться в матеріалах справи, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з 13 липня 2009 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Білобожницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 8. Від шлюбу у них дітей немає. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося. Чоловік зловживає алкоголем, вчиняє сварки та бійки. Протягом року вони не підтримують подружніх відносин, фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Тому [PERSON] надалі перебувати у шлюбі не бажає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, вартістю 88998,0 гривень, що розташований по вул. Центральна, 119, с. Розкошівка Теплицького району, в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер 29 січня 1914 року. Посилається на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок, вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування після його смерті. Позивачка [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Стражгородської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] був забудовником будинку по вул. Центральна, 119, с. Розкошівка Теплицького району. Станом на 15 квітня 1991 року, згідно погосподарської книги № 11, особовий рахунок 133, жиловий будинок по вул. Центральна, 119, с. Розкошівка Теплицького району відносився до суспільної групи колгоспників, і в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Стражгородської сільської ради №815 від 18 листопада 2015 року. Документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по вул. Центральна, 119, с. Розкошівка Теплицького району відсутні. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого 29 січня 2014 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія ІІ-ЯК №0533818 та є його спадкоємцем згідно закону. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України прийняття спадщини. Згідно постанови державного завідувача Теплицької державної нотаріальної контори від 01 грудня 2015 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями їй відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки [PERSON] побудував будинковолодіння по вул. Центральна, 119, с. Розкошівка Теплицького району, здійснював за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON]., суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, вартістю 301763,0 гривень, що розташований по вул. Першотравнева, 93, в с. Саша Теплицького району, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 16 листопада 2013 року, та після матері [PERSON], яка померла 30 березня 2013 року. Посилається на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування після її смерті. Позивачка [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Сашанської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були забудовниками будинку по вул. Першотравнева, 93, в с. Саша Теплицького району. Станом на 15 квітня 1991 року, згідно по господарської книги №2 особовий рахунок 85, до складу двору входили [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Сашанської сільської ради від 01 грудня 2015 року. Документи, що засвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] на будинковолодіння по вул. Першотравнева, 93, в с. Саша Теплиццького району відсутні. Позивачка [PERSON] є дочкою померлого 16 листопада 2013 року [PERSON] та померлої 30 березня 2013 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія V-УР №0137535 та є їх спадкоємцем згідно закону. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України прийняття спадщини. Згідно постанов державного завідувача Теплицької державної нотаріальної контори від 01 грудня 2015 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями їй відмовлено, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки [PERSON] та [PERSON] побудували будинковолодіння по вул. Першотравнева, 93, в с. Саша Теплицького району, здійснювали за життя повноваження власників будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями, вартістю 69558,0 гривень, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Посилається на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок, вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування після її смерті. Позивачка [PERSON] до суду подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Кивачівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] була забудовником будинку по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року, згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки, том №12 в домогосподарстві [PERSON] проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Кивачівської сільської ради від 21 вересня 2015 року. Документи, що засвідчують право власності [PERSON]. на будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та є її спадкоємцем згідно закону. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України -спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України -прийняття спадщини. Згідно постанови державного завідувача Теплицької державної нотаріальної контори від 01 грудня 2015 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями їй відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оскільки [PERSON] побудувала будинковолодіння по [ADDRESS], здійснювала за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved