Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом у якому просили суд визнати за ними право власності за набувальною давністю по 1/6 житлового будинку на вул. Привокзальній, 9 смт Зарічне, Рівненської області. На обґрунтування своїх вимог вказують про те, що 25 листопада 2002 року помер [PERSON] Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 житлового будинку на вул. Привокзальній, 9 смт Зарічне, Рівненської області. Їм також належить по 1/3 частини цього житлового будинку. На день смерті [PERSON] вони проживали та були зареєстрованими в цьому будинку. З 25 листопада 2002 року і до цього часу вони заволоділи і добросовісно, відкрито та безперервно користуються належною [PERSON] 1/3 частиною житлового будинку, ремонтують його, сплачують комунальні платежі. Просили судові витрати залишити за позивачами. В судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] предявлений позв підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Зарічненська селищна рада Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Згідно письмової заяви від 31 жовтня 2017 року № 962 не заперечує проти позовних вимог та просить здійснювати розгляд справи без участі представника селищної ради (а.с.61). Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях по 1/3 кожному, на праві спільної часткової власності належить житловий будинок на вул. Привокзальній, 9 смт Зарічне, Рівненської області, отриманого у власність в порядку приватизації, що беззаперечно стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.20). 25 листопада 2002 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ГЮ № 120493, виданого 26 листопада 2002 року Зарічненським відділом РАГС Рівненської області (а.с.10). За відомостями Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 01 листопада 2017 року № 01-16/451 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося (а.с.63). Померлий [PERSON] був колишнім чоловіком позивача [PERSON], з яким вона 12 листопада 2001 року розірвала шлюб, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-ГЮ № 032916, виданого 12 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області (а.с.57). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином позивача [PERSON] З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO] видно, позивач [PERSON] з 08 січня 1976 року, а позивач [PERSON] з 26 грудня 1990 року зареєстровані у цьому будинку (а.с.17). Рішенням виконкому Зарічненської селищної ради Рівненської області від 23 липня 2002 року позивачу [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку на вул. Привокзальній, 9 смт Зарічне, Рівненської області (а.с.19). З досліджених в ході судового розгляду копій договорів про користування електричною енергією від 04 серпня 2000 року № 31141, від 25 березня 2005 року № 271311411, копій рахунків за електроенергію та квитанцій про їх оплату, копій рахунків за телекомунікаційні послуги та квитанцій про їх оплату (а.с.28-56) видно, що позивачі відкрито володіють вказаним житловим будинком. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] разом зі своєю матірю [PERSON], як до так і після смерті її колишнього чоловіка [PERSON], який помер 25 листопада 2002 року, постійно проживають в житловому будинку № 9 по вул. Привокзальній в смт Зарічне. Будинок має один вхід, позивачі сплачують комунальні послуги, обробляють присадибну ділянку, доглядають за будинком, місце проживання упродовж останніх пятнадцяти років не міняли, будинок не залишали. У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що позивачі після смерті [PERSON]А добросовісно заволоділи належною йому 1/3 частиною житлового будинку, що на вул. Привокзальній, 9 смт Зарічне, Рівненської області, близько пятнадцяти років, а саме з 22 листопада 2002 року, відкрито та безперервно користуються цим нерухомим майном, відповідач не заперечує проти позову, відтак суд вважає, що наявні достатні правові підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved