Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29 жовтня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Петрівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 24. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Зазначила, що більше одного року вона із відповідачем разом не проживають та не спілкуються, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує лише формально. На підставі викладеного просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та судові витрати стягнути із відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила, справу розглядати без її участі та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суд про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 06 липня 2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 29 жовтня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Петрівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.10.1991 року (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують більше року, разом не проживають, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908, 00 грн, квитанція № 0.0.2182473035.1 від 02.07.2021 року (а.с. 7). Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1800 гривень, що підтверджується квитанцією №007889 від 02.07.2021 року (а.с. 5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved