Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося в суд з позовом про стягнення зі [PERSON] в суми страхового відшкодування у розмірі 12 904 грн. 24 коп. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 лютого 2017 року о 22 год. 45 хв. по вул. Лагерна в м.Києві були здійснені протиправні дії, внаслідок яких було пошкоджено майно - транспортний засіб марки «Volkswagen Tuaran», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, на момент вказаної події, між власником пошкодженого транспортного засобу - [PERSON] та позивачем був укладений Договір страхування від 01.09.2016 року, відповідно до умов якого позивачем було перераховано на рахунок ТОВ «Атлант М Лепсе» суму страхового відшкодування у розмірі 12 904 грн. 24 коп. Разом з тим, Висновком старшого дільничого офіцера поліції відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві майора поліції [PERSON] від 17.02.2017 року встановлено, що відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, умисно вчинив протиправні щодо майна, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen Tuaran, державний номер [NUMBER]. На підставі зазначеного, позивач вважає, що після виплати ним потерпілій особі на основі договору добровільного страхування страхового відшкодування, до нього, в порядку ст. 993 ЦК України, перейшло право вимоги до винної особи - [PERSON] Ухвалою від 23.10.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Водночас, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. З огляду на вищенаведені положення чинного процесуального законодавства, а також з урахуванням вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України, у судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2018 року, ухвалою суду було вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17.05.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно з Висновком старшого дільничого офіцера поліції відділу поліції №3 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві майора поліції [PERSON] від 17.02.2017 року встановлено, що відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, умисно вчинив протиправні щодо майна, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen Tuaran, державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки Volkswagen Tuaran, державний номер [NUMBER], на момент настання події був застрахований [PERSON] у ПрАТ «СК «Українська Страхова група», про що свідчить Договір добровільного страхування транспортних засобів № 28-0199-12-01222 від 01.09.2016 року. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі зазначеного 17.02.2017 року страхувальник [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» із повідомленням про настання страхового випадку, а саме пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок вищенаведеного випадку, у зв'язку з чим та згідно з умовами Договору добровільного страхування позивачем, на підставі Калькуляції №2310234001 від 17.02.2017 року, Рахунку №2310234001-1 від 17.02.2017 року, страхового акту №СТОКА-3283 від 09.03.2017 року та розрахунку до нього, було перераховано на рахунок ТОВ «Атлант М Лепсе» суму страхового відшкодування у розмірі 12 904,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4546 від 10.03.2017 року. В свою чергу, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь зі [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 12 904,24 грн., яку ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило потерпілому, підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України зі [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн., а всього разом з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 14 504,24 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved