Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Представник позивача Барциковська Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування кімнатою [ADDRESS] в м. Рівне, виселити [PERSON] із кімнати [ADDRESS] в м. Рівне та стягнути з останнього судові витрати. Представник третьої особи Пословська Л.П. в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач [PERSON] забрав з кімнати всі свої речі та на даний час не проживає. Не заперечує щодо визнання [PERSON] втратившим право користування кімнатою [ADDRESS] в м. Рівне та виселення його зі спірної кімнати. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні гуртожиток по [ADDRESS] в м. Рівне є комунальною власністю територіальної громади м. Рівне, згідно рішення Рівненської міської ради від 26.01.2012 року №1604 та перебуває на обслуговування ГО «Водограй 42». Відповідно до ст.18 ЖК УРСР управлінням житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. 01 червня 2012 року між ЖКП «Галицьке»та громадською організацією «Водограй 42» був укладений договір на утримання гуртожитку і прибудинкової території. Згідно п.1 вказаного договору громадській організації «Водограй 42» передано функції з управління та обслуговування гуртожитку і прибудинкової території на [ADDRESS] в м. Рівне, надання житлово-комунальних послуг та про проведення розрахунків з квартиронаймачами. 15 лютого 2013 року громадською організацією «Водограй 42»було направлено лист відповідачу [PERSON] про надання документів, які підтверджують право на житло. Однак відповідачем таких документів надано не було. Згідно листа Фонду державного майна України в Рівненській області від 07.12.2013 року №11-04-03989 вбачається, що на підставі витягу з протоколу №7 засідання комісії по розгляду звернень громадян, що надійшли до регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області [PERSON] було відмовлено задоволенні звернення щодо поселення та реєстрації в гуртожитку по [ADDRESS] в м. Рівне в зв'язку з відсутністю вільної житлової площі. Згідно акту перевірки використання приміщень гуртожитку, розташованого за адресою м. Рівне, [ADDRESS] від 04 серпня 2011 року встановлено, що [PERSON] без правових підстав проживає у гуртожитку. Відповідно до акту складеного 09.10.2014 року було встановлено, що [PERSON] в [ADDRESS] в м. Рівне не проживає. Згідно ст.127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч.2 ст.128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст.129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Аналогічні положення містяться у п.9.10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208. Крім того, у положенні зазначено, що адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття житлової площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, осіб, які самовправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Оскільки судом встановлено, що відповідач в кімнаті [ADDRESS] в м. Рівне проживає безпідставно, рішення щодо надання відповідачу спірної кімнати не приймалося і ордер останньому не видавався, тому є всі підстави для визнання його такими, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням та виселення останнього із спірного приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved