Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» про визнання недійсним договору користування майном, зобов`язання вчинити дії та стягнення збитків. Після зменшення позовних вимоги, просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір користування майном № 1716 VIN-2 від 21.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» та Приватним акціонерним товариством «Київстар». Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] є власницею об`єкту нерухомого майна: виробничих будівель, загальною площею 42228,9 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] . Право власності на вказане майно за [PERSON] зареєстровано 25.11.2016. 21.10.2017 між ПАТ «Київстар» (надалі відповідач 1) та ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» (надалі відповідач 2) укладений договір користування майном № 1716 VIN-2, на підставі якого на вищевказаних будівлях позивача була розміщена базова станція зв`язку ПАТ «Київстар». Позивач вважає, що оспорюваний договір користування майном № 1716 VIN-2, не відповідає вимогам ст. 761 ЦК України, адже право передачі майна у найм належить власнику речі, особі, якій належать майнові права та особі, уповноваженої на укладення договору найму. Відповідач 2, уклавши 21.10.2017 договір користування майном № 1716 VIN-2, безпідставно розпорядився майном, що є власністю позивача, а тому вважає його недійсним. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги про визнання недійсним договору користування майном підтримали. Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідач ПАТ «Київстар» подав відзив на позов. Просив відмовити повністю у задоволенні позову з підстав того, що позивачем не надано доказів, що підтверджує його право власності на конкретне майно, яке отримано відповідачем 1 від відповідача 2 у користування - металевий димар котельні та майданчик загальною площею 20,00 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідно позивач не обґрунтував, яке його цивільне право або інтерес порушені. В судовому засіданні представник відповідача Євтєхов В.А. позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» Магдій В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 04.12.2019 ухвалою судді відкрито провадження у справі, справа призначена до підготовчого засідання на 22.01.2020. Витребувано у ПАТ «Київстар» договір користування майном № 1716 VIN-2 від 21.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» та Приватним акціонерним товариством «Київстар». 08.01.2020 від представника відповідача ТОВ «Київстар» до суду надійшов відзив на позовну заяву та витребуваний судом спірний договір. 22.01.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на 11.03.2020. 11.03.2020 від представника відповідача ТОВ «Київстар» надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених судових витрат. 11.03.2020 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 04.05.2020. Від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 04.05.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів. В подальшому справа призначена до розгляду на 19.05.2020. 19.05.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.08.2020. 03.08.2020 надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів, розгляд справи відкладено на 04.09.2020. 04.09.2020 представником позивача, зменшено позовні вимоги, шляхом виключення з них пункту 4. Ухвалою суду витребувано у КП ВООБТІ інвентаризаційні справи на майно належне ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка», розгляд справи відкладено на 17.09.2020. 16.09.2020 до суду надійшли витребувані документи. 17.09.2020 ухвалою суду витребувано копію реєстраційної справи № 68241105210, розгляд справи відкладено на 02.11.2020. 02.11.2020 представник позивача зменшила свої позовні вимоги, виключивши з них пункт 3 позовних вимог. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 25.11.2016 зареєстровано право власності за [PERSON] на виробничий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 4228,9 кв. м, зокрема будівля фабрики (нова) означена на плані літ. «А», цокольний поверх літ. «п/А», надбудова літ. «н/А», надбудова літ. «н1/А», надбудова літ. «н2/А», ганок, будівля котельні літ. «Б», будівля складу і майстерні літ. «В», підвал літ. «п/В», будівля фабрики (стара) літ. «Г», цокольний поверх літ. «п/Г», ганок, будівля складу (червона) літ. «Д», підвал літ. «п/Д», будівля складу літ. «Є», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Ж», гараж літ. «З», гараж літ. «З1», будівля скважини літ. «К», погріб підземний (пожежна водойма) №1, вигрібна яма №2, водонапірна башта №3, скважина №4, огорожа №5 (Т.1 а.с.7-8). Відповідно до відповіді ПАТ «Київстар» від 25.04.2019, наданої на адвокатський запит [PERSON] , базова станція ПАТ «Київстар» дійсно знаходиться по вул. Монастирська, 16 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, дана базова станція була встановлена на підставі Договору користування майном № 1716 VIN-2 від 21.10.2017 укладеного між ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» та Приватним акціонерним товариством «Київстар» (Т.1 а.с.20-21). 26.07.2019 [PERSON] подано скаргу на адресу Кабінету Міністрів України з приводу незаконного розташування ПАТ «Київстар» базової станції (Т.1 а.с.22), у відповідь на що останній рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав (Т.1 а.с.23-24). Згідно копії договору користування майном № 1716 VIN-2 від 21.10.2017 ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка», в особі директора [PERSON], передала ПАТ «Київстар» в строкове платне користування ділянку металевого димаря котельні загальною площею 15,00 кв. м та майданчик загальною площею 20,00 кв. м, що розташовані в [ADDRESS] , з визначенням меж на відповідній план - схемі, підписаній сторонами для розміщення та експлуатації базової станції стільникового зв`язку ПАТ «Київстар». Договір укладено до 19 жовтня 2020 року (включно) (п.7.1. Договору) (Т.1 а.с.56-63). Відповідно до копії листа Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 03.02.2020, наданого у відповідь на адвокатський запит, рішеннями виконавчого комітету Браїлівської селищної ради від 24.01.2020 та 16.03.2015 вулиця «Леніна» в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області перейменована на вулицю «Монастирська», впорядковано номрерацію житлових будинків та земельних ділянок ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» присвоєно № 16 взамін №13 (Т.1 а.с.121-123). Як вбачається з копії Іпотечного договору від 01.08.2015 та Договору про внесення змін до Іпотечного договору, укладеного між [PERSON] в подальшому «Іпотекодержатель» та ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» в подальшому «Іпотекодавець» за даним договором в іпотеку передається виробничий будинок, розташований в [ADDRESS] , в тому числі будівля фабрики (нова) означена на плані літ. «А», цокольний поверх літ. «п/А», надбудова літ. «н/А», надбудова літ. «н1/А», надбудова літ. «н2/А», ганок, будівля котельні літ. «Б», будівля складу і майстерні літ. «В», підвал літ. «п/В», будівля фабрики (стара) літ. «Г», цокольний поверх літ. «п/Г», ганок, будівля складу (червона) літ. «Д», підвал літ. «п/Д», будівля складу літ. «Є», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Ж», гараж літ. «З», гараж літ. «З1», будівля скважини літ. «К», погріб підземний (пожежна водойма) №1, вигрібна яма №2, водонапірна башта №3, скважина №4, огорожа №5. Загальна площа нерухомого майна, що передається в іпотеку 4228,9 кв. м (п.5 Договору). Вказане майно розташоване на земельних ділянках: площею 0,7688 га, кадастровий номер 0521055300:02:004:0264; площею 0,0079 га, кадастровий номер 0521055300:02:004:0265, з цільовим призначенням - для інших потреб промисловості, які перебувають у постійному користуванні Іпотекодавця на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І -ВН № 000823 (п.6 Договору). Предмет іпотеки належить ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 17 липня 2015 року. Державна реєстрація здійснена державним реєстратором реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції Скрупською О.В., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 40882800 від 20.07.2015 (п.п.7,8 Договору) (Т1 а.с.143-157). Відповідно до копії протоколу № 1 від 27.04.2012 [PERSON] володіє 60 % статутного капіталу ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка». За пропозицією [PERSON] , у зв`язку зі звільненням 26.02.2019 [PERSON] з посади директора, з 27.04.2020 директором ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» призначено Магдія В.Б. (Т.1 а.с.160, 161). ПрАТ «Київстар» було запропоновано для вирішення будь - яких спорів розірвати договір користування майном; звернутись до власника виробничих будівель ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» та як результат 01.06.2020 запропоновано звільнити виробничий будинок в [ADDRESS] до 10 липня 2020 року (Т.1 а.с.171-174), у відповідь на що отримано відмову у розірванні договору користування майном (Т.1 а.с.175). Замовником технічного паспорта на виробничий будинок по [ADDRESS] є [PERSON] , відповідно до експлікації приміщень та плану виробничого будинку котельна входить до складу приміщень фабрики, що перебуває у власності [PERSON] станом на 02.07.2020 на плані під № 6 зазначена Димова труба 1984 року забудови. (Т.1 а.с. 178-201). Як вбачається з електронної копії реєстраційної справи № 682461105210 на нежитлове приміщення (виробничий будинок) по [ADDRESS] (а.с. Т.1 а.с.227-250; т.2 а.с.1-55), за ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на підставі рішення №22937846 від 17.07.2015 було зареєстровано право влансоті на виробничий будинок, розташований в [ADDRESS] , в тому числі будівля фабрики (нова) означена на плані літ. «А», цокольний поверх літ. «п/А», надбудова літ. «н/А», надбудова літ. «н1/А», надбудова літ. «н2/А», ганок, будівля котельні літ. «Б», будівля складу і майстерні літ. «В», підвал літ. «п/В», будівля фабрики (стара) літ. «Г», цокольний поверх літ. «п/Г», ганок, будівля складу (червона) літ. «Д», підвал літ. «п/Д», будівля складу літ. «Є», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Ж», гараж літ. «З», гараж літ. «З1», будівля скважини літ. «К», погріб підземний (пожежна водойма) №1, вигрібна яма №2, водонапірна башта №3, скважина №4, огорожа №5. Індексний номер 40882800 від 20.07.2015. Труба котельні окремим пунктом у переліку приміщень не виділена, відповідно є складовою частиною будівлі котельні. Також, в судовому засіданні були досліджені інвентаризаційні справи № 1014,1010 та 1013. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони стосуються предмету доказування. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Як встановлено в судовому засіданні, в 2015 році за ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» було зареєстроване речове право на нежитлового приміщення (виробничий будинок) площею 42228,9 кв. м, з доданим переліком приміщень та об`єктів, по [ADDRESS] , як єдиним майнові комплексом підприємства. З 25.11.2016 право власності на нерухоме майно - єдиний майновий комплекс ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка», нежитлові приміщення (виробничий будинок) загальною площею 42228,9 кв. м в [ADDRESS] зареєстровано за позивач [PERSON] . Відповідно усе майно, яке належало підприємству перейшло до [PERSON] , без виключення. Згідно з ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Як зазначено в ч. 6 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» дообладнання технічних засобів телекомунікацій, споруд електрозв`язку, розміщених на елементах інфраструктури відповідного об`єкта будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі, потребує погодження з власником такої інфраструктури та не потребує отримання та подання будь-яких інших дозвільних документів, погодження органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою - третьою ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У статті 181 ЦК України зазначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Статтею 186 ЦК України врегульовано, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. В статті ст. 187 ЦПК України зазначено, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Суд оцінивши наявні у справі докази приходить висновку, що директором ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» [PERSON] , 21.10.2017 договір користування майном № 1716 VIN-2 з ПАТ «Київстар» було укладено без додержання вимог частини першої - третьої ст. 203, ст. 761 ЦК України, оскільки [PERSON] не мала на це власних повноважень, вчинила правочин поза волею [PERSON] , яка на той час була власником єдиного майнового комплексу ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка», а саме виробничого будинку, загальною площею 4228,9 кв. м в [ADDRESS] , до складу якого входить майданчик загальною площею 20,00 кв. м, приміщення котельні та, відповідно, металевий димар котельні, який у розумінні ст. 186 ЦК України, є її приналежністю. Також ПАТ «Київстар» дозволу у [PERSON] на користування її майном також не отримувало, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. У зв`язку з задоволенням позову з відповідачів на користь позивача на підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн. в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved