Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

В грудні 2018р. позивач ТОВ «Дім на Пушкінській» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду запиту позивача на інформацію від 10 жовтня 2018р. №01-10/10/18; - зобов`язати відповідача протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва законної сили надати вичерпну відповідь на питання запиту позивача на інформацію від 10 жовтня 2018р. №01-10/10/18. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач всупереч вимог Закону України «Про звернення громадян» не надав позивачу відповідь на запит на інформацію від 10 жовтня 2018р. №01-10/10/18, чим порушив права останнього, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суд за захистом свого права. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019р. позовна заява залишена без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 31 січня 2019р. позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 березня 2019р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та зобов`язано подати докази, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Від відповідача відзиву у встановлений ухвалою суду строк не надійшло. До судового засідання представником позивача було подано до суду заяву, в якій сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судові засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позов ТОВ «Дім на Пушкінській» є власником нежитлового будинку (майнового комплексу) №33 А (літ. А, Б, В) та житлових будинків [ADDRESS] , на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10 червня 2010р. та 15 липня 2010р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 1259, 1243, 1256, 1251 та 1994. Будинки [ADDRESS] відомі суспільству та громаді м. Києва, як «Садиба Міхельсона». Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що йому стало відомо, що з 16 лютого 2007р. на території, де знаходяться вищевказані будинки (територія кварталу, обмеженого вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та бульваром Тараса Шевченка), діє Орган самоорганізації населення будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», ідентифікаційний код юридичної особи 35084592, керівник - Жуков М.Н. Маючи на меті з`ясувати предмет та мету діяльності вищевказаного ОСН БК «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію від 10 жовтня 2018р. №01-10/10/18. Згідно з даними особистого кабінету ПАТ «Укрпошта», запит відповідач отримав особисто 23 жовтня 2018р. За змістом ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 цього Закону). Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Результатом розгляду та вирішення звернень є письмова відповідь (п.6 ч.1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. В порушення зазначених норм, відповідач письмової відповіді на запит на інформацію від 10 жовтня 2018р. №01-10/10/18 не надав, будь-яких повідомлень про продовження терміну його розгляду позивачу не направив. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору 3524,0 грн.

Outcome: approved