Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій позивач просить визнати відповідача та його доньки таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2008 року він є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований п реєстровій книзі № 135-285 бюро технічної інвентаризації за № 7645. Право моєї власності на квартиру підтверджується також довідкою КП «Введенське» Подільського району міста Києва від 15.04.2015 року № 683. Кір того, вказана квартира на підставі іпотечного договору № MRTG-000000014195/S віл 20.08.2008 року, є предметом забезпечення виконання кредитного зобов'язання за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000014195/S віл 20.08.2008 року, який був укладений між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору він взяв на себе зобов'язання не проводити без попередньої письмової згоди Банку реєстрацію третіх осіб в квартирі, яка є предметом іпотеки. Пунктом 7.1.6 Іпотечного договору передбачається право Банку у випадку порушення умов договору вимагати від Іпотекодавця дострокового виконання зобов'язань в повному обсязі, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості Предмета іпотеки. На початку 2015 року він звернув увагу на той факт, що в рахунках на сплату житлово-комунальних та інших платежів почала виникати заборгованість при умові повної сплати. При з'ясуванні причин виникнення заборгованості було встановлено, що в його квартирі зареєстровані дві особи, зокрема його син [PERSON] - відповідач по справі, та його малолітня донька [PERSON] на яких і нараховуються платежі. Згода на їх реєстрацію за вказаною адресою не надавалася. З моменту реєстрації відповідачі за вказаною адресою не мешкали, місце їх проживання невідоме. Виходячи із викладеного, він неодноразово намагався вирішити питання про добровільне скасування реєстрації відповідачів, однак відповідач на зв'язок не виходить, місце свого перебування не називає. Для вирішення цього питання він вимушений був звернутися до Банку та КП«Введенське» Подільського району міста Києва, яке переадресувало його звернення до Подільського РВ ГУ ДМСУ в місті Київ. Банк своїм листом надав йому право в найкоротший строк усунути порушення умов Договору. Подільський РВ ГУ ДМСУ в місті Київ відмовив в знятті є реєстрації вказаних громадян. Таким чином, відповідачі своїми діями порушують його право на вільне користування приватною власністю, змушують його сплачувати житлово-комунальні та інші послуги, які він не отримує, більш того, ставлять його на грань розриву договірних стосунків з Банком та виконання договірних відносин по поверненню кредитних коштів в повній сумі, або задоволення вимог Банку за рахунок заставного майна. З вищенаведеного витікає, що відповідач, разом з дитиною, без згоди власника прописався в квартирі за адресою: [ADDRESS], при цьому не мешкає за місцем реєстрації, вибувши в інше приміщення. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Вказав, що перешкод в проживанні позивач відповідачу не чинив, але той там не жив з часу реєстрації. Відносин з відповідачем, який є його сином, він не підтримує і де він може знаходитися, позивач не знає. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник позивача та адвокат Кривошапкова В.О. в судовому засіданні просили задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись, що є всі передбачені законом підстави для захисту права власності позивача та визнання відповідача з донькою таким, що втратили право користуванням житловим приміщенням вищевказаної квартири, яка є власністю позивача. Проти постановлення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Представники третіх осіб, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2008 року позивая [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в реєстровій книзі № 135-285 бюро технічної інвентаризації за № 7645 (а.с. 4). Вказана квартира на підставі іпотечного договору № MRTG-000000014195/S від 20.08.2008 року, є предметом забезпечення виконання кредитного зобов'язання за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000014195/S віл 20.08.2008 року, який був укладений між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору він взяв на себе зобов'язання не проводити без попередньої письмової згоди Банку реєстрацію третіх осіб в квартирі, яка є предметом іпотеки. Пунктом 7.1.6 Іпотечного договору передбачається право Банку у випадку порушення умов договору вимагати від Іпотекодавця дострокового виконання зобов'язань в повному обсязі, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості Предмета іпотеки (а.с. 5-6). Як вбачається з свідоцтва про народження від 11.04.1986 р., [NUMBER] [PERSON], в графі батько записано - «[PERSON]» (а.с. 43). З довідки форми № 3, виданої КП «Введенське Подільського району м. Києва» від 15.04.2015 р. за № 683, вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], є власником вказаної квартири та власником особового рахунку, але в ній не зареєстрований. У вказані квартирі зареєстровані як члени сім'ї власника: відповідач [PERSON], [INFO], син власника особового рахунку, - з 25.09.2008 р., малолітня [PERSON], [INFO], онука власника особового рахунку, - з 04.02.2014 р. (а.с. 9). Позивач звертався до Банку та КП«Введенське» Подільського району міста Києва (а.с. 11, 12), Банк своїм листом надав йому право в найкоротший строк усунути порушення умов Договору (а.с. 13). Подільський РВ ГУ ДМСУ в місті Київ відмовив в знятті є реєстрації вказаних громадян (а.с. 14). За змістом ст.156 ч.1 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з актами, складеними житловим органом 18.12.2015 р. та 16.04.2015 р., відповідач з донькою не проживають за місцем своєї реєстрації (а.с. 42, 57). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду той факт, що відповідач зі своєю дочкою ніколи не мешкали в спірній квартирі з 2008 р., перешкод в користуванні житлом позивач не чинив, речі відповідача та дитини і майно в квартирі відсутні. У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в квартирі відсутні. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що з жовтня 2008 року відповідач не користується житлом без поважних причин, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу, як власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, які необхідно захистити в судовому порядку. На спростування доводів позивача відповідач всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт його проживання у спірній квартирі або поважність причин не проживання у цій квартирі. У відповідності до ст.29 ч.4 ЦК України місцем проживання дитини, яка не досягла 10 років, також є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. В судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітня дочка відповідача - [PERSON], [INFO], не мешкала в спірній квартирі. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено не проживання у вказані квартирі батьків малолітньої дитини, тому передбачених підстав для проживання там дитини також не має. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання відповідача разом дитиною такими, що втратили право користування житлом, підлягають задоволенню. При цьому, вирішуючи позовну вимогу про зобов'язання Подільського районного відділу в м. Києві ГУ в м. Києві ДМС України зняти відповідача із реєстраційного обліку, суд виходить із вимог норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», котра визначає, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Оскільки позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням задоволена судом, що в контексті ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, то зняття відповідача з реєстраційного обліку органом ДМС буде відбуватися на підставі вказаного рішення. Оскільки орган ДМС не відмовляв позивачу з знятті відповідача з реєстраційного обліку за цим рішенням, то вимоги про зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку є передчасними. Крім того, як вбачається з позову, позивач просить зобов'язати зняти з реєстраційного обліку Подільський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, який має процесуальний стан у справі третьої особи, а тому не може бути зобов'язаний до вчинення будь-яких дій. Тому вимога про зняття відповідача із реєстраційного обліку не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial