Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.12.2007 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, постійних сварок, втрати почуттів любові та поваги один до одного. Також позивачка зазначає, що примирення з відповідачем неможливо і вона має право на подальше щасливе життя. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.12.2007 Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1775. Місце проживання дітей визначити за місцем її проживання, а судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору залишити за нею. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 року визначено головуючого суддю [PERSON]. Ухвалою від 17.02.2021 прийнято позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 04.03.2021 на виконання ухвали суду від 17.02.2021 позивачкою через канцелярію суду подана заява про усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021, цивільну справу № 758/11703/20 (номер провадження 2/758/3440/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., в зв`язку із звільненням з посади судді, згідно рішення Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08 квітня 2021 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку». Ухвалою від 26.04.2021 прийнято до провадження, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, проти примирення категорично заперечувала. Зазначила, що спорів про майно подружжя та про місце проживання дітей немає. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про визнання позову, в якій просив позов про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за його відсутності. Категорично заперечував проти примирення та зазначив, що спору про майно подружжя та про місце проживання дітей немає. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.12.2007 Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] (громадянин Китайської Народної Республіки) та [PERSON] 07.12.2007 зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1775. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Наявність у подружжя неповнолітніх дітей підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку 12 квітня 2008 року та серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 12 травня 2017 року. З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та воан не бажає примирення з відповідачем. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, в якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. З копії посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої СГІРФО Микитівського РВ Горлівського МУ ГУ МВС України в Донецькій області на підставі п.1 ч.3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію» 15.06.2012 та дійсної безстроково, вбачається, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини свідчать про те, що на підставі ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» питання про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає розгляду за чинним законодавством України. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно немайнової вимоги про залишення проживання їх спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] після розірвання шлюбу з позивачкою за місцем її проживання, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Суд при розгляді цієї справи не вирішує питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) вказано, що «Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло». Позивачка не зверталася до служби у справах дітей в порядку передбаченому п. 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року зі змінами «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Тому як надалі в суді для розгляду цих позовних вимог необхідно отримати висновок органу опіки і піклування з цього питання, який не буде зроблено без звернення до цієї служби. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. До справи не доданий висновок органу опіки та піклування відносно місця проживання дітей. Для цього позивачу необхідно звернутись до цього органу. Позивачкою також не залучено третьою особою орган опіки і піклування. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК). Однак, позивачка фактично вказує в поданій заяві від 05.08.2021, що спору відносно місця проживання дітей не має, це підтверджує і відповідач в своїй заяві від 05.08.2021. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідач не подав до суду заперечень щодо залишення проживання їх спільних дітей з матір`ю після розірвання шлюбу. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення питання щодо залишення проживання неповнолітніх дітей з матір`ю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 провадження № 61-14859св19. Водночас, відповідно до ст. 161 СК України за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина суд роз`яснює, що даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved