overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON]. Просила розірвати шлюб укладений 23 червня 2007 року між мною [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 415. Прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Зазначала, що 23 червня 2007 року уклала шлюб із [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 415. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23 червня 2007 року, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції. На даний час [PERSON] відбуває покарання в Полтавській виправши колонії № 64 Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області. З серпня 2011 року між ними склалися неприязні стосунки і з того часу у них не має сімейних відносин і їх спільне подальше життя однією сім'єю є не можливим. У зв'язку з відбуванням покарання він не має можливості подати заяву до органів реєстрації актів громадянського стану про розірвання шлюбу. Просила справу розглядати без її участі, вимоги підтримала. Заінтересована особа [PERSON] надіслав повідомлення про те, що не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. 23 червня 2007 року заявниця уклала шлюб із [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 415. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 23 червня 2007 року, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції. На даний час відповідач відбуває покарання в Полтавській виправши колонії № 64 Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області. З серпня 2011 року між ними з відповідачем склалися неприязні стосунки і з того часу у них не має сімейних відносин і їх спільне подальше життя однією сім'єю є не можливим. У зв'язку з відбуванням покарання відповідач не має можливості подати заяву до органів реєстрації актів громадянського стану про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача - Озірська В.С. позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просила стягнути заборгованість по кредитному договору № б/н від 19.04.2008 року в розмірі 44939 грн. 48 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12700,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6930,00 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 1131,53 грн. - процентна складова та сплату судових витрат покласти на відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, знайшов позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; щомісячні платежі не здійснював, чим порушив права позивача, що спричинило подання позовної заяви та нарахування штрафів. Станом на 03.09.2013 року [PERSON] має сплатити ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 24262 грн. 17 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12700,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6930,00 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 1131,53 грн. - процентна складова. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому, суд вважає до необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 24262,17 грн., та витрати зі сплати судового збору 242,62 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В жовтні 2013 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, зазначивши, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де він фактично проживає. За період з 01.02.2011 року по 31.08.2013 року [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання по оплаті послуг з теплопостачання, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 3785 грн. 26 коп. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію 09.09.2013 року у квартирі [ADDRESS], проживає відповідач [PERSON]. Відповідно до довідки МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість відповідачів за спожиті ними послуги з теплопостачання станом на 25.09.2013 року за період 01.02.2011 року по 31.08.2013 року становить 3785 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» слід стягнути заборгованість за спожиті ними послуги з теплопостачання станом на 25.09.2013 року за період 01.02.2011 року по 31.08.2013 року становить 3785 грн. 26 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В жовтні 2013 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 6 171,10 грн., посилаючись на те, що станом на 30.09.2013 року відповідач не сплачує за вказані послуги. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи вважається такою, що повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, а тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено що відповідач не здійснює оплату послуг за теплопостачання, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року виникла заборгованість в сумі 6 171,10 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Враховуючи викладене, суму боргу 6 171,10 грн. слід стягнути з відповідача в примусовому порядку. Судові витрати становлять 229,40 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В жовтні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 004-14149-151211 від 15.12.2011 року в розмірі 8 417 грн. 09 коп., посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вищевказаним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, представила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, в порядку заочного провадження оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15.12.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 004-14149-151211, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти на придбання ним майна в сумі 5 950 грн. 20 коп. згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі №СФNIB-0000009149 від 15.12.2011 року, строком на 19 місяців до 14.07.2009 року, із розрахунку 0,01% в рік, зі сплатою 1,15% в місяць за ведення кредитної справи. Відповідно до п.п.2.3-2.6, 2.8, 2.10, 3.1, 3.2, 3.6, 3.7 Договору відповідач зобов'язалася щомісячно до 15 числа кожного місяця сплачувати банку рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, в розмірі 440 грн. У разі порушення строків сплати зазначених платежів сплатити на користь банку штрафні санкції передбачені цим кредитним договором. Дотепер [PERSON] свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 8417 грн. 09 коп., з якої: заборгованість по кредиту - 6 842 грн. 73 коп., заборгованість по процентам - 0 грн. 56 коп., заборгованість по комісії - 1 573 грн. 80 коп. На час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 8417 грн. 09 коп. відповідачем не сплачена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором № 004-14149-151211 від 15.12.2011 року, у зв'язку з чим з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 004-14149-151211 від 15.12.2011 року в розмірі 8 417 грн. 09 коп.. Таким чином, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В жовтні 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію, посилаючись на те, що відповідач будучи споживачем електричної енергії від мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у порушення Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі Правила) за місцем свого проживання за адресою:[ADDRESS] порушила Правила, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електричної мережі, яка не є власністю споживача, а саме встановлена перемичка шунтуюча токовий ланцюг електролічильника, підключена до електролічильника. Електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується. Факт порушення зафіксовано в акті про порушення Правил №106657 від 16.12.2009 року. Внаслідок вказаних дій споживача електроенергії, визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії на суму 14452,66 грн., який розрахований на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі НКРЕ) від 04.05.2006 року № 562 з наступними змінами та доповненнями(далі Методика). Позивач просить стягнути суму заборгованості у розмірі 14452,66 грн., судові витрати. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості безобліково спожитої електричної енергії відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» просить скасувати рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість заборгованості у розмірі 14452,66 грн. та судові витрати. В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають суттєве значення по справі. Зокрема апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено період з якого позивачу стало відомо про особу, яка повинна нести відповідальність за порушення ПКЕЕн. На думку апелянта перебіг строку позовної давності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.06.2012 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їхньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини. В червні 2013 року його матеріальне становище значно погіршилося, а саме, від другого шлюбу у нього народилася дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на його утриманні, оскільки його теперішня дружина тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, заробітню платню зменшили. Розмір аліментів, які він сплачує відповідачу становить у скрутне положення його та його дитину від другого шлюбу. Від фінансової допомоги дочки [PERSON] не відмовляється, але враховуючи вищенаведене він не має можливості виконувати рішення суду в повному обємі. В судовому засіданні позивач просив зменшити розмір стягуємих аліментів з ? частини на 1/5 частину. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала. Третя особа позов підтримала. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.06.2012 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8-9). До червня 2013 року позивач справно виконував рішення суду в повному обємі. З червня 2013 року матеріальне становище позивача значно погіршилося, оскільки від другого шлюбу, який був зареєстрований 19.01.2013 року з [PERSON] (а.с.11) народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.13). Дружина позивача не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.12). А тому сімя [PERSON] знаходиться на повному його утриманні. Також заробітна платня позивач значно зменшилась, а тому він не має можливості сплачувати відповідачу аліменти в тому розмірі, в якому присуджено рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.06.2012 року. Відповідно до п.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, відповідач веде себе агресивно, б'є її у присутності дитини, погрожує вбивством їй та розправою з її родичами. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснила, що і під час наданого судом строку на примирення, відповідач застосовував фізичне та психологічне насильство, дитина нервова, її звернення до правоохоронних органів не дають позитивного результати через відсутність свідків. Відповідач подав письмові заперечення на позов, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1687, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року сторонам було надано строк для примирення. Як вбачається з пояснень позивача - строк на примирення позитивного результату не дав, позивач продовжує застосовувати до неї насильство, миритися з ним вона не бажає. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя та стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що їх сім'я була взірцем, взагалі не розуміє чому позивач бажає розлучитись. Розлучатись не бажає, бажає зберегти сім'ю. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2000 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №493, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10-12). Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.11.2013 року сторонам було надано строк для примирення. Як вбачається з пояснень сторін - строк на примирення позитивного результату не дав, позивач не бажає примирятися, відповідач за три місяці один раз приїхав для примирення. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved