Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В жовтні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Лівобережного відділення та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 175 АІ10111019002, згідно якого останній отримав у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти одним траншем у сумі 138996,00 зі сплатою 15,5 % річних для оплати придбаного автомобіля. 19.10.2011 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 175 АІ10111019002-П, на підставі якого [PERSON] зобов'язується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредитних коштів. Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, у зв'язку з чим, станом на 30.08.2016 року за кредитним договором сформувалась заборгованість в розмірі 40750,37 грн. яка складається з наступного: заборгованість за кредитом -30718,93 грн.; заборгованість по сплаті процентів - 2335,42 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5531,86 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту - 751,54 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 1192,01 грн; інфляційні витрати за відсотками 220,61 грн. В позові ставиться питання про стягнення зазначеної суми боргу з відповідачів солідарно. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № 175 АІ10111019002 від 19 жовтня 2011 року [PERSON] отримав у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти одним траншем у сумі 138996,00 зі сплатою 15,5 % річних для оплати придбаного автомобіля. Зазначений кредитний договір було забезпечено договором поруки № 175 АІ10111019002-П від 19.10.2011 року, згідно якого [PERSON] зобов'язується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредитних коштів. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 175 АІ10111019002 від 19 жовтня 2011 року , укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], встановив, що станом на 30.08.2016 року за кредитним договором сформувалась заборгованість в розмірі 40750,37 грн. яка складається з наступного: заборгованість за кредитом -30718,93 грн.; заборгованість по сплаті процентів - 2335,42 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 1192,01 грн; інфляційні витрати за відсотками 220,61 грн. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Як вбачається із розрахунку заборгованості, який суд перевірив та зазнав правильним, відповідачу також нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5531,86 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту - 751,54 грн., яка повинна бути стягнена з відповідачів солідарно. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачам, які проживають у м.Донецьк, пеня нарахована, після 14 квітня 2014 року. Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку після 14.04.2014 року є неправомірним. У зв'язку з цим суд вважає необхідним скасувати нараховану банком пені відповідачам. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена солідарно з відповідачів. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання складає 34466,97 грн. ( 40750,37 грн. (повна сума заборгованості) - 6283,40 ( сума пені ), та повинна бути стягнена з відповідачів солідарно . Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial