Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила визнати 2254/10000 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон її особистою приватною власністю; поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити [PERSON] 61/100 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон; визнати за нею право власності на 61/100 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон; поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити [PERSON] 39/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон; визнати за [PERSON] право власності на 39/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон; а також стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір в сумі 1843 грн. 25 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Під час шлюбу ними була придбана вищевказана квартира, яка була придбана частково за кредитні кошти отримані на підставі Кредитного договору № ML-300/3050/2006 від 10.11.2006 року, укладеного між третьою особою та відповідачем, а частково за рахунок коштів, що належали позивачці особисто і були використані, як початковий внесок. Зважаючи на положення чинного законодавства вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності та може бути предметом поділу спільного майна подружжя. При цьому, позивачка вважає, що частина квартири у розмірі 2254/10000 належить особисто ній, оскільки кошти на перший внесок на квартиру в розмірі 41546,85 грн. належали особисто їй. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 15 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 725 (а.с.5). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року по справі № 204/1798/2015-ц, яке набрало законної сили 23 червня 2015 року, шлюб між ними був розірваний (а.с.6). Згідно вказаного рішення суду, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини та не ведуть спільне господарство з червня 2008 року. За час шлюбу сторонами було придбане майно, а саме: квартира [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон. Право власності на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за реєстраційним № 16676400, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2006 року за № 12847744 (а.с.24). Кошти на придбання вищевказаного нерухомого майна були отримані відповідачем 10 листопада 2006 року, на підставі укладеного між ним та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Кредитного договору № ML-300/3050/2006, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 30000 доларів США для придбання нерухомого майна (а.с.8-15). Разом з кредитним договором було укладено Договір іпотеки № PCL-300/2066/2006 від 10.11.2006 року, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний Договір іпотеки № PCL-300/2066/2006 від 10.11.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4301 (а.с.16-22). При цьому, позивачка вказала, що згідно умов Кредитного договору № ML-300/3050/2006 від 10.11.2006 року, укладеного між відповідачем та третьою особою, сума першочергового внеску за квартиру складала 22,54 % від вартості квартири, яка становила 41546,85 грн., вона сплатила з особистих коштів. Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі. А тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку з вищевказаним, позивачка вважає, що 2254/10000 частин квартири [ADDRESS] є її особистою приватною власністю, а решту частин квартири необхідно поділити між ними порівну. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. На підставі вищевказаного, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила поділити між ними майно набуте ними у шлюбі, але з урахуванням частки, яка була придбана за її особисті кошти. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки була придбана ними під час шлюбу. При цьому, 2254/10000 частин квартири [ADDRESS] були придбані за особисті кошти позивачки у розмірі 41546,85 грн., що не заперечував й сам відповідач. Згідно з положеннями ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз'яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати 2254/10000 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон особистою приватною власністю [PERSON], поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити [PERSON] 61/100 частину, а [PERSON] 39/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон, визнати за [PERSON] право власності на 61/100 частину, а [PERSON] право власності на 39/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4,5 - житлові, 6 - кладова, І - балкон. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1843 грн. 25 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved