Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою визнати виконавчий напис №738 від 15.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованість, яка виникла за період з 06.05.2009 року по 01.03.2019 року в розмір 58 642,83 грн. за кредитним договором №400886228, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» 03.11.2008 року. Вказані вимоги мотивовані тим, що 03.11.2009 року між позивачем та ЗАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір №400886228, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти в сумі 50 000 грн. на оплату товару. Остаточною датою повернення кредиту було визначено 04.11.2011 року. Натомість, позивачу стало відомо, що відносно неї приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №59376737 від 18.06.2019 року з виконання виконавчого напису №738, вчиненого 15.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. Як стало відомо позивачу із вказаного виконавчого напису, пропонується стягнути заборгованість з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №400886228 від 03.11.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». 30.09.2009 року згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012 року, укладеного між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №1501/2019 від 15.01.2019 року, укладеного між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Платинум Фінанс», яке є стягувачем. Строк, за який проводиться стягнення з 06.05.2009 року по 01.03.2019 року, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення становить 58 642,83 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням закону, а саме порушено строк, вчинення напису, який має бути не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Оскільки строк вчинення виконавчого напису закінчився 04.11.2014 року, а вчинений він був більше ніж на чотири роки пізніше - 15.04.2019 року, тому позивач просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапов М.Ю. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін П.О. в судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено судом, 03.11.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфі Банк») було укладено кредитний договір №400886228, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 50 000 грн. на оплату товару. Позивач зобов`язалась повернути отриманий кредит до 04.11.2011 року. 15.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №738, яким пропонується стягнути заборгованість з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №400886228 від 03.11.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». 30.09.2009 року, згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012 року, укладеного між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором №400886228 від 03.11.2008 року було відступлене ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №1501/2019 від 15.01.2019 року, укладеного між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене ТОВ «Платинум Фінанс». За даним виконавчим написом стягувач є ТОВ «Платинум Фінанс». Крім того, стягнення проводиться за період з 06.05.2009 року по 01.03.2019 року. Сума заборгованості становить 58 642,83 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 29.01.2019 року у справі №910/13233/17, з якою погодилася Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29.01.2019 року та 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 суди дійшли висновку, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 29.01.2019 року у справі №910/13233/17 зазначено, що згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 року, про що правильно зазначив господарський суд апеляційної інстанції у цій справі №910/13233/17. Перелік №1172, діючий на час розгляду справи в редакції від 29.11.2001 року, не містить вимог щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а відтак оскаржуваний виконавчий напис вчинено із порушенням даного Порядку. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом і в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки право вимоги за описаним кредитним договором виникло у стягувача 04.11.2011 року - тобто в день повернення суми кредиту, таким чином виконавчий напис міг бути вчиненим не більше трьох років з дня виникнення права вимоги, тобто до 04.11.2014 року. Однак, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.04.2019 року, тобто більше ніж на чотири роки після закінчення визначеного Законом терміну. Беручи до уваги вищевикладене, зокрема відсутність у переліку №1172 вимог щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, при цьому виконавчий напис вчинено з чотирирічним пропуском встановленого законом строку вчинення такого напису, тому суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved