Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобовязання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобовязався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобовязання. Така вимога може бути предявлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобовязання. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд вбачає, що [PERSON] зареєстрований в Управлінні реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області 05 травня 2017 року, в якості фізичної особи-підприємця, види діяльності: інші роботи із завершення будівництва, діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, будівництво житлових і нежитлових будівель. 31.07.2018 року між Торгівельно-будівельною групою «КофортСтройСервіс», в особі [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на надання ремонтно-будівельних послуг №121к. Відповідно до п.1.1 умов договору, відповідач зобовязався виконати наступні роботи: демонтаж профнастілу та монтаж профнастілу Відповідно до п. 2.1 умов договору загальна сума робіт складає 1500 грн. Попередня оплата складає 700 грн. Відповідно до п. 1.2 договору , роботи повинні бути виконані до 04.08.2018. Відповідно приписів розділу 4 договору, виконання робіт підтверджується актом виконаних робіт підписаних з обох сторін. З копії квитанції № 121к від 31.07.2018, суд вбачає, що позивач [PERSON] здійснив попередню оплату в сумі 700 грн., відповідно до п. 2.2 договору. Крім того, з копії квитанції № 121к від 31.08.2018, судом встановлено, що позивач [PERSON], здійснив оплату в сумі 600,00 грн. з придбання відповідного матеріалу необхідного для виконання робіт, передбачених договором. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання виконав. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму боргу відповідно до укладеного договору на надання ремонтно- будівельних послуг № 121к від 31.07.2018, в сумі 1\~300,00 грн., а також пеню за час прострочки, починаючи 05.08.2018 по 04.09.2018, що складає 1\~170,00 грн. (1\~300,00 грн. (сума боргу) х 30 днів прострочки). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці немає, а відтак у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено повністю, судові витрати покладаються на відповідача. При звернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial