Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 01 травня 2015 року вона придбала земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:13:003:0038 площею 0,1000 га в м. Бориспіль Київської області по провул. Л. Курбаса, 10. 15 травня 2015 року з метою виносу в натурі на місцевості меж земельної ділянки [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області з відповідною заявою. Листом виконавчого комітету Бориспільської міської ради №Щ.00.2394.П від 16 червня 2015 року позивача було повідомлено, що її заява розглянута на засіданні постійної комісії міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування та вирішено розглянути питання депутатом округу з представниками управління містобудування та архітектури та відділу землекористування виконавчого комітету міської ради з виїздом на місцевість. Проте, в подальшому виконавчий комітет Бориспільської міської ради повідомив [PERSON], що винести межі земельної ділянки в натурі на місцевості не вдалося, оскільки суміжний землекористувач [PERSON] не дав змоги це зробити. [PERSON] шляхом встановлення паркану захопив земельну ділянку позивача. Вказані дії [PERSON] позбавляють позивача можливості користуватися власною земельною ділянкою. За замовленням [PERSON] інженер-землевпорядник склав ситуаційну схему її земельної ділянки, з якої вбачається, що [PERSON] неправомірно захопив земельну ділянку площею 0,0071 га. Тому [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобовязавши [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що належить їй на праві власності, та розташовується в Київській області, м. Бориспіль, провул. Л. Курбаса, 10, шляхом знесення паркану та прибирання його за межі земельної ділянки. Крім цього, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду, завдану порушенням її права власності, у розмірі 3000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав предявлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що дійсно [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Лісна, 26-б. Проте, під час передачі на зберігання встановлених межових знаків землевласнику [PERSON] межі земельної ділянки були погоджені з суміжними землекористувачами, тому жодних порушень меж земельних ділянок при встановленні відповідачем паркану не було порушено. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:13:003:0038 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовується в Київській області, м. Бориспіль, провул. Л. Курбаса, 10. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі №871 (а.с.8-9) та копією [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3204332162015 від 06 травня 2015 року (а.с.12-13). В свою чергу, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:13:003:0047 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в Київській області, м. Бориспіль, вул. Лісна, буд.26-б, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №319581 (а.с.80). 15 травня 2015 року [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Бориспільської міської ради з заявою щодо виносу в натурі на місцевості меж земельної ділянки. За результатом розгляду даної заяви виконавчий комітет Бориспільської міської ради надав лист №Щ.00.2394.П від 16 червня 2015 року, яким було вирішено розглянути дане питання депутатом округу з представниками управління містобудування та архітектури та відділу землекористування виконавчого комітету міської ради з виїздом на місцевість (а.с.10). З листа виконавчого комітету Бориспільської міської ради №Щ.00.2394.П від 09 липня 2015 року вбачається, що було здійснено виїзд на місцевість депутата по округу, головного спеціаліста відділу землекористування, представників ПП «Автотранс-ЛЛС» та дільничного по округу для виносу в натуру на місцевості меж земельної ділянки по провул. Л. Курбаса, 10, але винести межі земельної ділянки в натуру не вдалося, тому що суміжний землекористувач [PERSON] не дав змоги це зробити, мотивуючи це тим, що то його земельна ділянка згідно документа підтверджуючого право власності (а.с.11). У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до п.г) ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з ситуаційної схеми земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON], та розташовується в м. Бориспіль по провул. Л. Курбаса, 10, частина земельної ділянки [PERSON] площею 0,0071 га огороджена парканом та накладається на земельну ділянку [PERSON] Дана ситуаційна схема земельної ділянки виконана інженером-землевпорядником [PERSON] (а.с.15). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем та її представником не доведено факт порушення її прав, що виявились у неправомірному захопленні частини земельної ділянки [PERSON], оскільки в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вказаної обставини. Разом з тим, у відповідності до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.2 ст.53, ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу, яка проводиться експертом, внесеним до Державного реєстру атестованих судових експертів. Для того, щоб визначити чи здійснив [PERSON] самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0071 га, що належить на праві власності [PERSON] необхідні спеціальні знання. Дана обставина може бути зясована виключно експертом, а не письмовими доказами. В свою чергу, вказівка позивача на ситуаційну схему земельної ділянки, яка виготовлена інженером-землевпорядником [PERSON] на замовлення [PERSON] (а.с.15) не є належним доказом на підтвердження того, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на [PERSON] зобовязання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] шляхом знесення паркану та прибирання його за межі земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Проте, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] зазнала душевні переживання. Крім того, судом не встановлено обставин, що відповідач здійснив дії, які б призвели до порушення прав позивача як власника земельної ділянки. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] не було заподіяно моральної шкоди. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 3000 гривень. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій №54 та №55 від 06 жовтня 2016 року (а.с.1,2) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1929 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування [PERSON] судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed