Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданої суду копії договору судом встановлено, що 17.10.2005 між ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк», в особі директора Краматорської філії Дегтярьова Г.Н., та [PERSON] укладено договір №5420 про надання відзивної поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 260 000,00 грн. до 17.10.2007 зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 25% річних. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. 01.11.2005 між ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Донбас» укладено договір іпотеки №104/І. За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Позичальника [PERSON] , що випливають з кредитного договору від 17.10.2005 №5420. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ТОВ «Київ-Донбас» (Іпотекодавець) надав в іпотеку 16/1000 часток нежилої будівлі підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика вбудованого в жилий будинок, загальною площею 292,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у власності іпотекодавця, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 25.01.2005, виданого Виконавчим комітетом Краматорської міської ради від 19.01.2005. 10.11.2005 до Державного реєстру іпотек внесено відповідний реєстраційний запис №2580233. 22.11.2005 КФ ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» надало державному нотаріусу Першої Краматорської ДНК Фаренику О.О. лист-клопотання №403 про зняття заборони відчуження нежилого приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика вбудованого в жилий будинок, загальною площею 292,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з повним погашенням зобов`язань за кредитним договором №5420 від 17.10.2005 [PERSON] . Лист містить підпис директора КФ ВАТ КБ «Промекономбанк» Дегтярьова Г.Н. та відбиток печатки. На підставі вказаного листа, 22.11.2005 о 11 год. 15 хв. державний нотаріус Першої Краматорської ДНК Фареник О.О. вилучив з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження (реєстраційний номер 2600357) та з Державного реєстру іпотек обтяження (реєстраційний номер 2580233) щодо нежилого приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика вбудованого в жилий будинок, загальною площею 292,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо заперечень відповідача в частині достовірності вказаного листа суд зазначає наступне. Відповідно до п.1.4 Договору №5420 кредит надається шляхом видачі грошових коштів готівкою. Частиною 2 ст.1046 ЦК України регламентовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, договір №5420 є реальним договором, так як для його укладення, крім згоди сторін, відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України, вимагається передання грошових коштів, і вважається укладеним з моменту передання грошових коштів. За вказаним договором видача грошових коштів готівкою [PERSON] є моментом укладення договору і одночасно означає виконання банком свого обов`язку за договором, що має істотне значення для [PERSON] як контрагента. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. На підтвердження зобов`язань [PERSON] за Договором №5420 ТОВ «ФК «Інновація» надало суду копії заяви на видачу готівки №1 від 22.11.2005 на суму 23 000,00 грн., заяви на видачу готівки №1 від 13.12.2005 на суму 45 000,00 грн. та заяви на видачу готівки №1 від 12.01.2007 на суму 119 000,00 грн., а також протокол загальних зборів засновників ТОВ «Київ-Донбас» №8 від 05.01.2007. Однак, суду не надано доказів, що в період з 17.10.2005 до 22.11.2005 [PERSON] отримав у касі ПАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» готівку, тобто доказів того, що станом на 22.11.2005 11 год. 15 хв. банк видавав грошові кошти [PERSON] у розмірі та на умовах, встановлених договором, а отже неможливо стверджувати, що [PERSON] станом на 11 год. 15 хв. 22.11.2005 мав перед ПАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» зобов`язання щодо повернення кредиту. Крім того суд зазначає, що 05.01.2007 між ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Донбас» укладено додаткову угоду до договору іпотеки №104/І від 01.11.2005, згідно п.1 якої Пункт 2 Договору іпотеки викладено у такій редакції: «За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , що випливають з Договору про відзивну кредитну лінію від 17.10.2005 №5420 та додаткових угод до неї з: повернення кредиту на споживчі потреби у сумі 29 700,00 доларів США, у термін до 17.10.2009 включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 22% за рік до 30 числа кожного місяця; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 44% за рік у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань по погашенню кредиту; сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом; погашенню кредиту та відсотків за користування цим щомісячно в період сплати з 20 по 30 число кожного місяця». Суду не надано доказів того, що [PERSON] та ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» виконано п. 7.1. Договору №5420 від 17.10.2005 та укладено додаткову угоду до договору № 5420 від 17.10.2005 якою були внесені зміни до договору №5420 від 17.10.2005 в частині зміни суми кредиту, валюти кредиту та відсоткової ставки за кредитом. При цьому з даних протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Київ-Донбас» №8 від 05.01.2007 випливає, що 05.01.2007 ТОВ «Київ-Донбас» вирішило виступити майновим поручителем за кредит [PERSON] у формі нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить ТОВ «Київ-Донбас». 07.11.2006 рішенням Північно-Донбаського постійно діючого третейського суду по справі №118/06 за ТОВ «Київ-Донбас» визнано право власності на одну цілу одиницю об`єкт нерухомості - вбудовано-прибудоване нежиле приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика, площею 292,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить ТОВ «Київ-Донбас» та нежиле приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика вбудованого в жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є різними приміщеннями. Отже, лист-клопотання КФ ВАТ КБ з іноземним капіталом «Промекономбанк» №403 від 22.11.2005 про зняття заборони відчуження, заяви на видачу готівки та протокол загальних зборів ТОВ «Київ-Донбас» не спростовують один одного. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про правомірність вилучення нотаріусом 22.11.2005 о 11 год. 11 хв. обтяження (реєстраційний номер 2600357) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та обтяження (реєстраційний номер 2580233) з Державного реєстру іпотек щодо нежилого приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика вбудованого в жилий будинок, загальною площею 292,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №193873416 від 19.12.2019 судом встановлено, що в період з 22.11.2005 по 22.08.2014 в реєстрі відсутня інформація про державну реєстрацію іпотеки за договором іпотеки №104/І від 01.11.2005. 06.11.2010 ТОВ «Київ-Донбас» продало, а [PERSON] купив нежиле приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 292,8 кв.м. (договір купівлі-продажу від 06.11.2010 посвідчений державним нотаріусом Першої краматорської ДНК Фареником О.О. за реєстровим № 2-9561). Право власності [PERSON] зареєстроване 21.01.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. 22.08.2014 між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк» укладено договір №1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку. Акт приймання-передачі активів та зобов`язань від 22.08.2014. Відповідно до п.п. 1) п.1.1. розділу І вказаного Договору Неплатоспроможний банк (ПАТ «КБ «Промекономбанк») відступає, а Приймаючий банк ПАТ «Фідобанк» набуває право вимоги за активами Неплатоспроможного банку (включаючи забезпечення за ними, крім випадків, передбачених цим договором), перелік яких визначено у Реєстрі договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення, складному станом на 22.08.2014 (додаток №1 до цього Договору), загальною вартістю 40 000 000 (сорок мільйонів) гривень 00 коп., визначеною Фондом за результатами відкритого конкурсу від 28.07.2014 №163/14. Пунктом 1.4 розділу 1 вказаного Договору визначено, що передача прав вимоги за договорами іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань боржників (позичальників) перед Неплатоспроможним банком, що підлягають передачі від Неплатоспроможного банку до Приймаючого банку в день укладення цього Договору, здійснюється на підставі окремого договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Відповідно до п. 31 Реєстру договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення (додаток 1 до Договору №1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку) ПАТ «КБ «Промекономбанк» відступив, а ПАТ «Фідобанк» прийняв актив за договором №5420 про надання відзивної поновлювальної кредитної лінії від 17.10.2005. Позичальник [PERSON] . Сума кредиту за договором 260 000,00 грн. Дата закінчення кредитного договору - 17.10.2009. При цьому, як встановив суд з додаткової угоди до договору іпотеки від 05.01.2007, 05.01.2007 сума та валюта кредиту були змінені з 260 000,00 гривень та 29 700,00 доларів. Виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 05.01.2007 505,00 грн. за 100 доларів США - 29 700,00 доларів США дорівнювало 149 985,00 грн. (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=05.01.2007&period=daily), що є значно меншим за 260 000,00 грн. Таким чином судом встановлено, що 22.08.2014 ПАТ «КБ «Промекономбанк» відступив ПАТ «Фідобанк» не підтверджені зобов`язання на суму 70 015,00 грн. З копії договору №1 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 22.08.2014 судом встановлено, що 22.08.2014 ПАТ «КБ «Промекономбанк» відступив, а ПАТ «Фідобанк» набув право вимоги за договорами іпотеки, перелік яких наведено у Реєстрі договорів іпотеки, складеному станом на 22.08.2014 (додаток №1 до цього Договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за реєстровим № 5360. Відповідно до п.1.3 цього Договору з моменту відступлення Права вимоги за договорами іпотеки ПАТ «Фідобанк» набуває прав іпотекодержателя за договорами іпотеки. З пункту 28 Реєстру договорів іпотеки (Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 22.08.2014) судом встановлено, що ПАТ «КБ «Промекономбанк» відступав ПАТ «Фідобанк» право вимоги за договором іпотеки №5420S/І-1 від 17.10.2005. Іпотекодавець [PERSON] . Реєстр договорів іпотеки (Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 22.08.2014) не містить запису, що ПАТ «КБ «Промекономбанк» відступає ПАТ «Фідобанк» право вимоги за договором іпотеки №104/І від 01.11.2005. Іпотекодавець - ТОВ «Київ-Донбас». Отже, судом беззаперечно встановлено, що 22.08.2014 ПАТ «Фідобанк» не набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки №104/І від 01.11.2005, так як договір іпотеки №5420S/І-1 від 17.10.2005 та договір іпотеки №104/І від 01.11.2005 є різними договорами. Таким чином, 27.08.2014 ПАТ «Фідобанк» не укладав з ТОВ «Грифон Капітал» Договір №1 відступлення права за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №5421, за яким до останнього перейшло право вимоги за договором іпотеки №104/І від 01.11.2005. За вказаним договором до ТОВ «Грифон Капітал» перейшло право вимоги за договором іпотеки №5420S/І-1 від 17.10.2005, що підтверджується Додатком №1 до Договору №1 про відступлення права за договором іпотеки від 27.08.2014 (запис №28). З наведеного випливає, що станом на 16.06.2015 ТОВ «Грифон Капітал» не набув прав іпотекодержателя за договір іпотеки №104/І від 01.11.2005, а отже не мав прав укладати будь-які правочини щодо відступлення права вимоги за цим договором, у тому числі і договір з ТОВ «Фінанс траст груп». А тому, 10.03.2017 ТОВ «Фінанс траст груп» не мав права на укладення договору з ТОВ «ФК «Інновація» про відступлення права за Договором іпотеки №104/І від 01.11.2005. Таким чином, суд відхиляє доводи ТОВ «ФК «Інновація» про те, що воно набуло прав іпотекодержателя за Договором іпотеки №104/І від 01.11.2005. Суд зазначає, що у п.28 Договору іпотеки 104/І від 01.11.2005 сторонами узгоджено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції від 05.06.2003), а саме - звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: -переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; -продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця. Відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції від 05.06.2003) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права и вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Однак, враховуючи, що ТОВ «ФК «Інновація» не набуло прав іпотекодержателя за Договором іпотеки №104/І від 01.11.2005, суд приходить до висновку, що воно не мало прав продавця (у відповідності до ст.38 ЗУ «Про іпотеку») нежилого приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 23.06.2020 ТОВ «Вестпальм» (договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №334). Право власності ТОВ «Вестпальм» на нежиле приміщення підприємства громадського харчування та літнього кафе-майданчика за адресою: [ADDRESS] зареєстроване 23.06.2020 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2020 №213638894). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно з чужого незаконного володіння. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Виходячи з положень зазначених статей, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має лише власник майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановивши, що 22.08.2014 ПАТ «Фідобанк» не набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки №104/І від 01.11.2005, як і не набули цих прав ТОВ «Грифон Капітал», ТОВ «Фінанс траст груп», ТОВ «ФК «Інновація», що унеможливлювало застосовування позасудового порядку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом відчуження предмета іпотеки іншій особі, суд приходить до висновку, що спірне приміщення вибуло з власності [PERSON] поза його волею та в подальшому було відчужено особою, яка не мала права на таке відчуження, то наявні підстави для витребування цього майна у відповідача ТОВ «Вестпальм», яке є останніми його набувачем, за пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, а отже позов підлягає задоволенню. Щодо застосування норм права, що містяться у постановах суду касаційної інстанції №161/6253/15-ц, №918/80/19, №2-383/2010, № 711/4556/16-ц, на які послався заявник на обґрунтування своїх заперечень проти позову, то вони стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, обставини, встановлені судом в цій справі, суттєво відрізняються від обставин, встановлених у справах №161/6253/15-ц, №918/80/19, №2-383/2010, № 711/4556/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено повністю, судові витрати покладаються на відповідача. За звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн., що підтверджується квитанцією від 16.07.2020, а відтак, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,00 по 420,00 грн. з кожного.

Outcome: approved