Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Відповідач [PERSON], його законний представник, позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості 1/3 частини квартири № 39 в м. Рені по вул. Карташова А., 35 від 20.02.2014 р.; копія технічного паспорту на квартиру № 39 у житловому будинку № 35 по вул. А. Карташова; копія свідоцтва про право власності на житло № 577 від 04.08.1993 р.; копія заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів від 12.02.2014 р.; копія заповіту [PERSON], складеного на імя [PERSON], від 12.02.2014 р.; копія листу № 283 від 11.05.2007 р.; копії витягів зі спадкового реєстру від 11.05.2007 р.; копії інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 15.05.2012 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 22.04.1998 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 22.02.2014 р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 15.08.2014 р.; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2012 р.; копія витягу про державну реєстрацію прав від 28.08.2012 р.; копія довідки про вартість майна від 03.03.2014 р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03.02.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулась із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її чоловікові [PERSON] належало: на підставі свідоцтва про право власності № 577 від 04.08.1993 р. 1/3 частина квартири [ADDRESS], на праві спільної часткової власності разом із його колишньою дружиною [PERSON] та донькою дружини [PERSON]; 22.04.1998 р. [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 247697, актовий запис № 94. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 22.04.1998р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги були чоловік померлої, [PERSON] та її донька, [PERSON] Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла у 1998р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, причому ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті колишньої дружини чоловіка позивачки [PERSON], [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру (спадкові справи) від 11.05.2007 р. № 9591669, витяг зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.05.2007 р. № 9591688, інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.05.2012 р. № 30435718, інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.05.2012 р.№ 30435736. Крім того, завідувачем Ренійської районної державної нотаріальної контори був виданий лист на імя начальника комунального підприємства «Ренійське бюро технічної інвентаризації» від 11.05.2007 р. за № 283 про надання спадкоємцю [PERSON] витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначений витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно був виданий 28.08.2012 р. за № 35300582. Інший спадкоємець за законом, донька померлої [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла, заяву про прийняття спадщини не подавала, в фактичне управління та володіння спадковим майном не вступила, оскільки вона разом із спадкодавцем не мешкала в вищезазначеній квартирі та не продовжувала мешкати в ній на протязі 6-ти міс. після смерті матері. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., після смерті [PERSON], а саме: 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] 30.01.2008 р. [PERSON] померла, про що свідчить довідка відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції від 10.04.2015 р. № 383/04-1-22. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 30.01.2008р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги були син померлої, неповнолітній [PERSON], 29.11.2003 р. н., згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції від 10.04.2015 р. № 383/04-1-22. Спадкові відносини після смерті [PERSON] регулюються положеннями ЦК України 2003 р. Таким чином, неповнолітній [PERSON], 29.11.2003 р. н., в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої матері [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном. Виходячи з вищевказаних доводів, суд зробив висновок що, квартира [ADDRESS] стала належить: 1.)[PERSON]: 1/3 частина квартири (на підставі свідоцтва про право власності № 557 від 04.08.1993 р.). -1/3 частина квартири (в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 22.04.1998 р.). А всього [PERSON] стало належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 2.)[PERSON], 29.11.2003 р. н.: -1/3 частина квартири ( в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 30.01.2008 р.) № 39 по вул. А. Карташова, буд. 35 в м. Рені. 22.02.2014 р. помер чоловік позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 368204. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 12.02.2014 р. залишив заповіт на їм я позивачки, [PERSON], яким заповідав їй усе своє майно, що належало йому за життя, 22.02.2014р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Спадкоємцем за заповітом є позивачка [PERSON] 15.08.2014р. позивачка звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану квартиру, оскільки за життя [PERSON] не встиг оформити спадщину після смерті [PERSON], про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 03.02.2015р. Після смерті [PERSON], це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на 2/3 частини вищезазначеної квартири, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка в порядку ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка [PERSON], і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Інший спадкоємець, відповідач [PERSON], 29.11.2003 р. н., який успадкував на праві спільної часткової власності 1/3 частину квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], померлої 30.01.2008 р., на спадщину після смерті [PERSON] не претендує, із заявою про її прийняття до нотаріуса не звертався, не заперечує, щоб позивачка оформила право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] на своє імя. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1234 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не встиг оформити спадщину після смерті [PERSON], а після смерті [PERSON] це вже неможливо зробити, за визнанням права власності на спадкове майно може звернутися тільки спадкоємець, у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на 2/3 частин вищевказаної квартири з підстав прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved