Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON] від якого у них народився син - [PERSON], [INFO] 28.05.2002 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2002 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи з 29.03.2002 року та до повноліття дитини. Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання по виплаті аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед нею утворилась заборгованість станом на 01.11.2015 року, за період з 10.11.2013 року по 01.11.2015 року, в розмірі 41 833,00 грн. Оскільки до цього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена, позивачка просить стягнути її з відповідача, а також зважаючи на прострочення останнім сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 % за кожен день прострочення, розмір якої згідно складеного нею розрахунку складає 418,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 32) Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с. 31) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.04.2002 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 29.03.2002 року та до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по виплаті аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед позивачкою утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.11.2013 року становить 7 004,70 грн., за період з листопада 2013 року по квітень 2015 року - 24 784,25 грн., а всього станом на 01.05.2015 року 31 788,95 грн. (довідка розрахунок заборгованості від 20.05.2015 року) (а.с. 11); згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.11.2015 року за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року становить 10 043,75 грн. (довідка розрахунок заборгованості по аліментах 220/15 від 12.11.2015 року) (а.с. 9) На час розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів підтверджується відповідним розрахунком позивача, при цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Відповідно до представленого позивачкою розрахунку розмір пені за період з 10.11.2013 року по 01.11.2015 року складає 418 грн. Згідно ст. 559 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 487 гривень 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved