Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Петрова, 26 в м. Миколаєві, після смерті 02 січня 1996 року [PERSON], в порядку спадкування за законом, який належав [PERSON], чоловікові спадкодавця, який помер 21 листопада 1968 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в своїй заяві також справу просив слухати за його відсутності. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 05 травня 1964 року, [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Петрова, 26. 21 листопада 1968 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщину у вигляді житлового будинку за вказаною адресою з надвірними будівлями та спорудами. Єдиними спадкоємцями після його смерті були його дружина - [PERSON] та його донька - [PERSON]. Разом з цим, спадкоємці своє право власності на вказаний будинок не зареєстрували, хоча фактично ним користувались. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер 21 листопада 1968 року. Отже, застосуванню до спадкових відносин у даному випадку підлягають норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки [PERSON] фактично користувалась та володіла спірним житловим будинком, її можна вважаю такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] [PERSON] померла 02 січня 1996 року. Після її смерті, її донька [PERSON] вчасно звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус своєю постановою відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірний будинок. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З обставин справи вбачається, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та є спадкоємцем першої черги після її смерті. Враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Петрова, 26 в м. Миколаєві, [PERSON] має право на вказану спадщину в порядку спадкування за законом. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачами при зверненні до суду.

Outcome: approved