Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно залишала дітей самих без догляду. Просить не відбирати у неї дітей. Представник Кельменецької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідачка є матірю малолітніх [PERSON] та [PERSON] Батько дітей [PERSON] зараз знаходиться в місцях позбавлення волі. Діти жили з відповідачкою, однак вона залишала їх без догляду. Відповідачка витрачає допомогу на дітей не за призначенням. Комісією Кельменецької районної державної адміністрації визнано стан виконання відповідачкою своїх батьківських обовязків незадовільним. Зараз [PERSON] у звязку із вадами слуху знаходиться в спецшколі, а [PERSON] знаходиться в будинку дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матірю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини стверджуються копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] Відповідачка [PERSON] не створила належні умови для проживання дітей, безвідповідально ставиться до виховання дітей. А саме [PERSON] неодноразово залишала дітей без догляду, не забезпечувала дітям нормальне харчування та санітарні умови, внаслідок чого діти були голодні та брудні. Вказані обставини стверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , постановами Кельменецького районного суду по справах про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї [PERSON] від 11 січня 2018 року. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Суд вважає, що позовні вимоги\~слід задовольнити повністю. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у\~ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства, якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього.\~\~ Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (далі -Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст. 18 Конвенції , батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Ті обставини, що відповідачка не створила належних умов для поживання дітей, не виконує своїх батьківських обовязків, є виключними обставинами, які дають підстави для відібрання дітей. Статтею 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно до пунктів 2-5 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Враховуючи наведе, суд вважає, що дітей слід відібрати від відповідачки і передати Кельменецькій районній державній адміністрації як органові опіки та піклування. Згідно до ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно статті 180 СК України відповідачка зобов'язана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка не утримує дітей і таким чином порушує їх права. \~\~ Згідно до ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2018 рік прожитковий\~ мінімум на\~дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року складає 1492 гривні, прожитковий\~ мінімум на\~дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року складає 1860 гривень. В порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, які б підтверджували ту обставину, що вона на належному рівні виконує свої батьківські обовязки та матеріально утримує дітей, забезпечує\~ їх відповідно до частки своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що з відповідачки на користь кожної з дітей слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. \~Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно до частини 3 статті 193 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи наведене, аліменти стягнуті із відповідачки слід перераховувати на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 16 лютого 2018 року. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували розмір заробітної плати відповідачки, суд вважає, що слід допустити негайне\~ виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини. На підставі ст. ст. 164, 170, 180, 181, 191,193 СК України,

Outcome: approved