Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини заробітку відповідача на кожну дитину, які перераховувати на особисті рахунки дітей; змінити сторону стягувача аліментів у справі 524/5385/17 за судовим наказом Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.09.2017, а саме аліменти стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , які перераховувати на особистий рахунок дитини та відповідно припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] .. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що в ході відвідування сім`ї [PERSON] було виявлено жахливі умови проживання, невідповідність стану помешкання санітарно-гігієнічним нормам. В квартирі відсутні умови для поживання дітей. Сім`я [PERSON] була взята на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах та рекомендована як така, в якій мати має недостатній батьківський потенціал. У зв`язку із тим, що [PERSON] безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не створює для дітей належних умов проживання, зростання і виховання, що може спричинити загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, було прийнято рішення про негайне відібрання дітей. Позивач вважає, що залишення у матері малолітніх дітей є небезпечним для їх життя та здоров`я В судове засідання представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ Представники третіх осіб надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.25,26) 12.12.2019 Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради було прийнято рішення №1672 «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері, [PERSON] » НОРМИ ПРАВА Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва ( пункти 2-5 частини першої). Відповідно до частини першої та четвертої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 6 Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (стаття 19 Конвенції). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України(далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ч.1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. ОЦІНКА СУДУ Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Так, суд відзначає, що поданий позивачем акт обстеження умов проживання від 12.12.2019 та акт проведення оцінки рівня безпеки дитини підтверджують те, що за місцем мешкання відповідача не створені належні умови для проживання дітей. Неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків підтверджується довідками дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №62 Кременчуцької міської ради від 01-34/191 від 09.12.2019, довідкою Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.12.2019 №03.1-07/2051. Зокрема, вказаними доказами підтверджується те, що [PERSON] відвідує дитячий садок в неналежному санітарному стані, його мати на зауваження медичних сестер не реагує, фізичний розвиток дитини не відповідає віковій нормі. Крім того, матеріали справи підтверджують те, що в сім`ї бабусі малолітня [PERSON] , [INFO] відчуває себе як вдома. Отже, викладені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що відібрання дітей від матері буде відповідати їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатною за віком, не надала суду доказів на підтвердження необхідності звільнення її від сплати аліментів. Також, судом прийнято до уваги те, що відповідач зазначила про те, що працює прибиральником. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що становить 1/6 частину на кожну дитину, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.12.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати орган опіки та піклування, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, відкрити особисті рахунки [PERSON] та [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Щодо вимог позивача про зміну стягувача та припинення стягнення аліментів, суд відзначає наступне. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Суд відзначає, що у зв`язку із відібранням дитини є підстави для припинення стягнення аліментів, однак це не є підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення, яким в даному випадку є судовий наказ. Фактично вимога позивача про припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] пов`язана із вимогою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, що на думку суду, в даному випадку є неможливим. У зв`язку із цим, суд вважає, що вимога позивача про заміну стягувача та відповідно припинення стягнення аліментів задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial