Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, після чого від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Позивача у судове засідання також не зявилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та її РНОКПП, копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та його РНОКПП, оригінал свідоцтва про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження доньки Ольги, 05.12.2016р., копія витягу з історії хвороби №7976; копія корінця медичного висновку № 1/1 від 10.01.2017р., копія довідки № 522 про склад сім ї від 23.01.2017р., копія довідки про реєстрацію місця проживання особи; копія «медичної реабілітації» Одеської обласної дитячої клінічної лікарні; копія трудової книжки серії АФ №002269 (на2-х арк.); копія довідки №1093 виконавчого комітету Ренійської міської ради від 27.03.2018р.; копія заяви від 28.03.2018р.; копія довідки РРЦЗ від 27.03.2018р.; копія посадочного документу; копії квитанцій (на 1 арк.). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки Ольги, 2016 р. н., який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, сторони наполягали на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина: донька Ольга, [INFO], питання щодо утримання та виховання якої позивачка вирішує самостійно, відповідач інколи надає матеріальної допомоги на утримання сумісної дитини, купує ліки, їжу, перераховує незначні суми коштів на картковий рахунок позивачки. Дитина мешкає разом із позивачкою, яка самостійно доглядає та утримує її. Позивачка самостійно не може в достатній мірі забезпечити доньку усім необхідним для належного її проживання та життєдіяльності тощо. Відповідач допомогу на утримання неповнолітньої доньки інколи надає, хоча, це носить нерегулярний характер, він як батько зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки отримує доходи з неофіційних джерел, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку, отже має реальну можливість та зобовязаний надавати своїй доньці матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. Таким чином, неповнолітня донька Ольга потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітньої дитини: доньки Ольги, 2016 р. н., у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина». При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, матеріальне положення та стан здоровя відповідача, який не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб тощо і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved