Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 05.04.2018 року підсудність цивільної справи за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчаннявизначено Шевченківському районному суду м.Києва. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 25.04.2013 року за №186 [PERSON] було прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад'юнктурою за спеціальністю 12.00.18 - кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право на платній основі. При цьому, 25.04.2013 року між відповідачем та університетом було укладено Договір №21/2013 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів, за умовами якого університет зобов'язався надати замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад'юнктурою, для складання кандидатських іспитів, а замовник, в свою чергу, зобов'язався оплачувати цю послугу щорічно в сумі 3 807,61 грн. Однак, оскільки, всупереч вищенаведених умов договору, за весь період навчання оплата від відповідача не надходила, наказом ХНУВС від 09.10.2015 року №439 відповідача було відраховано з університету у зв'язку з несплатою за навчання згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково-дослідницьких установах Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 02.12.2013 року за №1177. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що згідно з Довідкою-розрахунком оплати за надання освітніх послуг від 28.03.2018 року №4/468д сума заборгованості на день відрахування відповідача становить 5 394,11 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 07.06.2018 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якого вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якому він просить справу розглядати у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Шевченківського районного суду м.Києва, оскільки згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 27.03.2014 року та листа заступника начальника УДППЗ «Укрпошта» від 31.07.2014 року, прийом та доставка поштових відправлень до населених пунктів АР Крим тимчасово призупинена. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 25.04.2013 року за №186 [PERSON] було прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад'юнктурою за спеціальністю 12.00.18 - кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право на платній основі. При цьому, 25.04.2013 року між відповідачем та університетом було укладено Договір №21/2013 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів, за умовами якого університет зобов'язався надати замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад'юнктурою, для складання кандидатських іспитів, а замовник, в свою чергу, зобов'язався оплачувати цю послугу щорічно в сумі 3 807,61 грн. (п.п. 1.1, 3.2 Договору). Так, частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач, всупереч вищенаведених умов договором та положень законодавства, свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим на момент відрахування з університету на підставі наказу від ХНУВС від 09.10.2015 року №439 мав заборгованість перед позивачем у розмірі 5 394,11 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи Довідка-розрахунок оплати за надання освітніх послуг від 28.03.2018 року №4/468д. В свою чергу, згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, а доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 5 394,11 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved