Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

В вересні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 5 травня 2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 85. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з грудня 2018 року разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Із відповідачем разом не проживають і не підтримують подружніх відносин з грудня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, в них різні погляди на життя та побут. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову, просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 5 травня 2018 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 85. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Сторони разом не проживають і не підтримують подружніх відносин з грудня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, в них різні погляди на життя та побут. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved