overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходиться в шлюбі з 14 вересня 1996 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №510. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на дитину, але вона бажає, щоб аліменти сплачувались за рішенням суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 вересня 1996 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис №510. Від сумісного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 17 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований в Кам'янобрідському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 294. Сімейне життя між ними не склалося, супроводжувалося постійними сварками, що виникали на ґрунті не бажання відповідача працювати та піклуватися про родину, мають протилежні погляди на шлюбні відносини та сім'ю. З початку 2014 року відповідач почав регулярно вживати алкогольні напої та застосовувати фізичну силу по відношенню до неї. Шлюбні стосунки з відповідачем повністю припинені з лютого 2014 року, спільне господарство з відповідачем не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше зберігання шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу з відповідачем дітей не мають, майновий спір відсутній. Відповідно до заяви, яка надійшла через канцелярію суду 11.03.2015 року, позивач просила слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч.10 ст.74, ч.9 ст.76, ЦПК України. Оскільки місцеперебування відповідача не відоме, то він був викликаний шляхом оголошення про виклик в газеті «Урядовий Кур'єр» від 24.02.2015 р. №34 (5408). Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 17 серпня 2013 року в Кам'янобрідському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 294 був зареєстрований шлюб. В шлюбі дітей не має. Судом встановлено, що між сторонами з лютого 2014 року спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо розділу майна відсутні, дітей від шлюбу не має. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства , втрата почуттів взаємної любові та поваги, зловживання відповідачем спиртними напоями . При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивує позивачка свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 21 липня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 702. Сімейне життя між ними не склалося, мають протилежні погляди на шлюбні відносини та сім'ю. На протязі дванадцяти років вони мешкають окремо, спільне господарство з відповідачем не ведуть. Вважає, що подальше зберігання шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання у справі не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 21 липня 1989 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 702 був зареєстрований шлюб. В шлюбі неповнолітніх дітей не має. Судом встановлено, що на протязі дванадцяти років сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними не можливе. Спори щодо розділу майна відсутні, неповнолітніх дітей не має. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства , втрата почуттів взаємної любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивує позивачка свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 21 липня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 142. Спільне життя між ними не склалося. З початку квітня 2014 року позивач з відповідачем почали жити окремо, так як між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Шлюбні стосунки з відповідачем повністю припинені з квітня 2014 року, спільне господарство з відповідачем не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу з відповідачем дітей не мають, майновий спір відсутній. Відповідно до заяви, яка надійшла через канцелярію суду 01.04.2015 року, позивач просила слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч. 10 ст. 74, ч. 9 ст. 76, ЦПК України. Оскільки місцеперебування відповідача не відоме, то він був викликаний шляхом оголошення про виклик в газеті «Урядовий Кур'єр» від 25.03.2015 р. №54 (5428). Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 21 липня 2012 року було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського району управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 142 був зареєстрований шлюб. В шлюбі дітей не має. Судом встановлено, що між сторонами з квітня 2014 року спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спір щодо розділу майна відсутній, дітей від шлюбу не має. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, протилежні погляди на політичну ситуацію в Україні. При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивує позивачка свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 27 жовтня 2012 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Їх сім'я розпалася, шлюб розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти розміру аліментів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9), який проживає разом з позивачкою окремо від відповідача та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 грудня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 24 серпня 1990 року. Від шлюбних відносин неповнолітніх дітей не мають. На протязі спільного життя у них з чоловіком виникають постійні сварки. В даний час вони припинили ведення спільного господарства та не проживають разом. В судовому засіданні позивачка відсутня. В матеріалах справи є її заява відповідно до якої вона просить суд розглянути у її відсутність, позвоні вимоги задовольнити, залишити за нею прізвище- [PERSON] та не стягувати судові витрати, які вона понесла при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні відсутній. Заперечень проти позову від нього не надійшло. За таких обставин, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 серпня 1990 року, який зареєстровано у відділ ЗАГС м. Клайпеда, актовий запис № 1464. Від спільного сімейного життя неповнолітніх дітей сторони по справі не мають. Судом надавався сторонам строк на примирення терміном на один місяць, але примирення між подружжям не відбулося. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі одного з подружжя,і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги обґрунтувавши тим, що за рішенням Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу від 20.08.2014р та зі згодую відповідача було встановлено батьківство, [PERSON] визнав що є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач проживає разом з дитиною, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в житі дитини участі не приймає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просить суд зменшити розмір аліментів, в зв'язку з наявністю у нього ще одної неповнолітньої дитини Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу від 20.08.2014р та зі згодую відповідача було встановлено батьківство, [PERSON] визнав що є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], матірю якого є [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою. Доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, суду не надано. Відповідач просить суд, щоб сума стягнення має бути меншою за ту, яку просить позивачка, оскільки на його утриманні є ще одна неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO]. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 04 лютого 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 лютого 2009 року ( а.с. 3). Мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивакою та знаходиться на її утриманні ( а.с.4,7). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивачки та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 22 грудня 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 12 вересня 1992 року по 23 грудня 2014 року знаходилась у шлюбних стосунках з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву де просить суд розглядати справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 вересня 1992 року, який був розірваний рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 24 грудня 2014 року (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.9), яка проживає разом з позивачкою ( а.с.10). Згідно статті 180 СК батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку матері, батька, яка буде сплачуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01 грудня 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved