Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні без його участі. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 13.03.2009 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія довідки РБТІ від 12.03.2011 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] (на рум. мові); копія рішення суду від 09.11.2012 р.; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копія технічного паспорту на житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Ренійського району; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу у справі [PERSON] на підставі рішення суду від 09.11.2012 р. належить житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Ренійського району Одеської області. До 13.03.2009 р. вищевказаний житловий будинок належав нині померлій [PERSON], матері відповідача [PERSON], яка є бабусею [PERSON], позивача у справі. У 2004р. [PERSON], як власник, не маючи на той час відповідних правовстановлюючих документів на нерухомість, подарувала своєму онуку, позивачеві у справі вищевказаний житловий будинок, передавши у володіння та користування фактично належну їй нерухомість. [PERSON] ж позивач заселився на житлоплощу вищевказаного будинку, з того часу мешкає в ньому, утримує його, сплачує витрати за комунальні послуги, однак через те, що право власності на будинок не було належним чином оформлено за ним, він як фактичний власник не міг оформити відповідні договори на надання житлово-комунальних послуг. 13.03.2009 р. [PERSON] померла, заповідальне розпорядження не залишила, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначений будинок. Відповідач [PERSON], син нині померлої [PERSON], після її смерті почав готувати документи для переоформлення будинку на позивача? так у березні 2011 р. за його замовленням був виготовлений технічний паспорт на спірний житловий будинок. За рішенням суду від 09.11.2012 р. право власності на житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське було визнано за відповідачем, після чого зареєстровано належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, з 2004р. по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє житловим будинком № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Ренійського р-ну Одеської обл., стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, проводив поточний, капітальний ремонти та ін. З 2004 р. ні нині померла [PERSON], а ні відповідач, як власники вищевказаного житлового будинку, жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення житлового будинку не висували, відповідач на будинок не претендує, не заперечував проти визнання за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок. Оскільки позивач робив поточні та капітальні ремонти в вказаному будинку, йому необхідно було укласти відповідні господарські договори, у тому числі по комунальним послугам, але це не вдавалось можливим зробити, оскільки позивач юридично не є власником цього будинку. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має всі підстави для визнання за ним право власності на житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Одеської області, оскільки з 2004р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, як фактичний власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на вищевказаний житловий будинок. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Як виходить з доводів позивача, у 2004р. між ним та його бабусею, нині померлою [PERSON] фактично була досягнута домовленість про передачу у володіння та користування житловим будинком № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Одеської області. Письмово та в нотаріальному порядку сторони цю угоду не оформляли за незалежними від позивача обставинами. За рішенням суду від 09.11.2012 р. право власності на житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське було визнано за відповідачем, після чого зареєстровано належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач, який став власником вказаного житлового будинку за рішенням суду від 09.11.2012 р., на даний час на будинок не претендує, не заперечував проти визнання за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок. Таким чином, з 2004р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє вищевказаним будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачем будинком, ні нині померла [PERSON], ні відповідач, як власники зазначеного будинку, не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у його утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді [PERSON] не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем вказаним житловим будинком є добросовісним (тобто позивач вважає, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про її передачу у володіння та користування ним), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачував комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Новосільське Одеської області цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок.

Outcome: approved