Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 24.03.2021р., 14.04.2021р., будучи належним чином сповіщений, не явився, надавав суду заяви, в яких просив відкласти розгляд справи на іншу дату та час, вказував різні причини неможливості явки до суду (зайнятість на роботі, поганий стан здоров`я, віддаленість місця мешкання від міста розгляду справи у суді), однак, будь-якого документу на підтвердження поважності причини неможливості явки до суду - ним надано не було. Правом заявити клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції в суді за місцем мешкання або в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобіввідповідач не скористувався. У наданих суду заявах відповідач наполягає на тому, що між ними, як подружжям, ще можливо зберегти шлюбні відносини, строку для примирення, наданого їм судом, було недостатньо. Відповідач був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що у строк, наданий судом для примирення, взаєморозуміння між ними не досягнуто, всі спроби почати спілкування закінчувалися сварками, вони не розуміють один одного, вона почуттів любові та поваги до відповідача не відчуває, жити із ним вона не хоче, просить шлюб розірвати. Наполягає на тому, що відповідач також немає жодної зацікавленості у збереженні сім`ї і єдиною його метою, чому він і подає відповідні заяви про відкладення судових засідань, є завершення оформлення ним документів по легалізації його прибування на території України, для чого йому і потрібно продовження формального існування цього шлюбу. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 вересня 2017р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, на протязі вже двох років мешкають окремо (в різних населених пунктах), сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні, знаходження у шлюбі із відповідачем негативно впливає на психічне і фізичне здоров`я позивачки. Крім того, як пояснила позивачка у судовому засіданні, у неї на нинішній час вже склалися фактичні подружні стосунки з іншим чоловіком. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також зазначає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації результатів не принесло, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved