Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у їх відсутності, про що надала письмову заяву. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.02.2020р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2006р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.02.2007р.; копія державного акту на право на земельну ділянку ОД № 019734; копія акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 23.07.2004р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.09.2020р.; копія довідки виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району від 28.09.2020р. № 811; копія заяви [PERSON] від 07.10.2020р.; копія спадкової справи відкрита після смерті [PERSON] ; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.10.2020р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . За життя йому належала ѕ частини земельна ділянка площею 2,28 га, кадастровий номер земельної ділянки 5124182400:01:006:0300, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2006р., зареєстровано в реєстрі за № 311. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його донька відповідач [PERSON] , його дружина [PERSON] . Так, відповідач по справі на спадщину не претендує, про що надала суду відповідну заяву, його дружина у встановлений законом строк відмовилась від спадщини. Оскільки спадкоємці першої черги на спадщину не претендують, позивач як спадкоємець другої черги у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Крім того, позивач проживала разом із братом на момент смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району від 28.09.2020р. № 811. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем другої черги за законом (ст.1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою що її прийняла. Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] : донька відповідач [PERSON] на спадщину не претендує, про що надала суду відповідну заяву, його дружина у встановлений законом строк відмовилась від спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved