Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Відповідачі будучи належним чином сповіщені в порядку ч. 5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не явились, заперечень щодо позову не надали. Третя особа - Ренійський РС ГУДМС України в Одеській області заперечень щодо позову не надав, просив про розгляд справи у відсутності його представника. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.08.1976р.; копія договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 29.10.1964р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], оформленого на ім'я позивача; копія домової книги; відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області на запит суду стосовно реєстрації відповідачів за місцем мешкання. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Позивач зареєстрував у своєму будинку своїх родичів - відповідачів по справі. З 2008р. відповідачі переїхали та на сьогоднішній день мешкають за іншою адресою - [ADDRESS]. У зв'язку із реєстрацією відповідачів на його житлоплощі, позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, він, як власники житла, позбавлений можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивача, викладених у позові, відповідачі [PERSON], [PERSON] вже тривалий час не мешкають за спірною адресою, вони не є власниками житла, у якому прописані, в даний час фактично мешкають за іншою адресою. Згідно наданих документів, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] на житлоплощі якого рахується прописаними відповідачі. У зв'язку із тим, що відповідачі не проживають у будинку позивача більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, їх особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачів на користування ними житловим будинком [PERSON] з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняття їх з реєстраційного обліку.

Outcome: approved