overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюбні стосунки припинились з січня 2015 року, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2014 року, актовий запис № 182, Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини з січня 2015 року, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Ізюмський районний сектор Головного управління ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в лютому 2015 року придбав будинок № 8 по провулку Червоношахтарському в м. Ізюмі Харківської області. Відповідачі по справі,[PERSON], [PERSON] , зареєстрований в спірні в спірному будинку, але не проживають в ньому. Домовленості про порядок користування будинком з відповідачами не було. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації, участі у витратах на утримання будинку не беруть, просить суд визнати їх втратившими право користування житловим приміщенням. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали. Третя особа, Ізюмський РС ГУДМС в Харківській області, в судове засідання повторно не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 13 лютого 2015 року, який посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-94, позивачу належить житловий будинок № 8 по провулку Червоношахтарському в м. Ізюмі Харківської області ( а.с.7-8). Відповідно до довідки про склад сімї в спірному будинку фактично зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], але не проживають ( а.с.13). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом Члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону До членів сімї власника будинку ( квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи Відповідачі по справі не є члена сімї власника житлового будинку (позивача), домовленості про порядок користування житловим приміщенням з позивачем не укладали, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку по пров.Таращанському, 7-а, м.Красилів Хмельницької області, який він надав для тимчасового проживання [PERSON]. З 26 липня 2008 року відповідач зареєстрований за даною адресою. З травня 2010 року [PERSON], будучи зареєстрованим в будинку позивача, не проживає, у звязку з виїздом за кордон для пошуку роботи. Добровільно знятись з реєстрації [PERSON] не бажає. В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового розгляду, не зявились. Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 07 серпня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №33. В шлюбі не мають неповнолітніх дітей. Вказав, що причиною розлучення є те, що він зустрів іншу жінку, з якою має намір утворити сімю. Вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження сімї неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, підтримує заявлені вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла зава, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2011 року, шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 33. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача, на підставі чого суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 9 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем в них народилася донька [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів. З серпня 2015 року шлюбні стосунки припинені і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 9 вересня 2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Від спільного проживання сторін в них народилася донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року сторони проживають окремо і не підтримують шлюбні стосунки. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме: свідоцтвами про укладення шлюбу та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю гаражем № 29, що знаходиться в блоці № 26 гаражного товариства №1 по вул. Строна,15 в м. Комсомольську Полтавської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що 23 січня 2003 року згаданий гараж був прийнятий ним в дар від [PERSON] на підставі договору дарування, з наступним проведенням державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. В 2008 році гараж та ключі від нього передав в тимчасове користування відповідачеві, який на даний час на його вимогу відмовляється звільнити приміщення гаражу та передати ключі від нього. До суду позивач не зявився, направивши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні заявлених вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Відповідач до суду не зявився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення. Отже, дослідивши представлені у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що позивач є власником гаражу № 29, що знаходиться в блоці № 26 гаражного товариства №1 по вул. Строна, 15 в м. Комсомольську Полтавської області, який належить йому на праві власності згідно із договором дарування (а.с. 7). На даний час, за посиланням позивача, гараж займає відповідач, який відмовляється звільнити приміщення в добровільному порядку, порушуючи тим самим його права, як власника, на користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Доводячи суду обгрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист порушеного права шляхом зобовязання відповідача звільнити приміщення гаража та повернути ключі, тобто відновити становище, яке існувало до порушення. Отже, приймаючи до уваги, що відмова відповідача звільнити приміщення гаража перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися майном, а спосіб захисту його порушеного права цілком відповідає вимозі ст.. 16 ЦК України, вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні ним права користування власністю підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0906 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в своїй заяві також справу просив слухати за його відсутності та винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. 1/2 частка вказаного будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 червня 1994 року після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. 1/2 частка зазначеного будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 жовтня 2005 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Належний позивачу житловий будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,0906 га., яка згідно рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 січня 1998 року № 34 була передана [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право спільної сумісної власності на землю від 18 березня 1998 року, який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1641. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, оскільки позивач набув права власності на цілий житловий будинок [ADDRESS], за ним слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0906 га, на якій розташований даний житловий будинок, задовольнивши тим самим позов в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Росолівецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 02 травня 1999 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина яку прийняв позивач. До складу спадщини, серед іншого, входить земельна частка (пай), площею 2,75 умовних кадастрових гектара на території Росолівецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) від 04.11.1996 року серії ХМ №0227501. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Оформити спадщину на право на земельну частку (пай) не має можливості у звязку із втратою сертифіката на право на земельну частку (пай) та неможливістю отримати його дубліката. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Росолівецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Південний тандем» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позивач вказує на те, що він з 21 листопада 2014 року по 29 травня 2015 року працював у ТОВ «Південний тандем» на посаді інженера-енергетика. При розрахунку відповідач не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку всього в сумі 2406 грн. 23 коп.. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсацію за невикористану щорічну відпустку всього в сумі 2406 грн. 23 коп.. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Будь-яких пояснень на позов чи заперечень проти позову відповідач до суду не надав. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] наказом № 62-к від 20 листопада 2014 року з 21 листопада 2014 року прийнятий на роботу на посаду інженера-енергетика ТОВ «Південний тандем». Звільнений [PERSON] з займаної посади з 29 травня 2015 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 72-к від 22 травня 2015 року). Згідно довідки ТОВ «Південний тандем» від 17 вересня 2015 року заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] за липень 2014 року по травень 2015 року складає 2406 грн. 23 коп.. Згідно положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що, він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За зазначеною вище адресою зареєстрована [PERSON], яка з 2013 року і по теперішній час не проживає без поважних причин за зазначеною вище адресою. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просив задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач значний проміжок часу не проживає за адресою: [INFO]. Зазначили, що особистих речей відповідача у зазначеному будинку не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.06.2010р., р. № 251-р та договором дарування частки квартири посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 1740, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність безоплатно 5/9 частки квартири за № 68 в будинку № 285 по проспекту Жовтневому в місті Миколаєві. Відповідно до акту від 22.10.2015 року [PERSON] не проживає в [INFO], з 2013 року і по теперішній час. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач з 2013 року не проживає в спірному житловому приміщенні, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, її особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за будинок відповідач не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 17.06.1995 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис №972. Позов мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Судом встановлено, що 17.06.1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис №972. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved