Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» борг в сумі 7800,00 грн., штраф в сумі 1200,00 грн., збитки від інфляції в сумі 2992,08 грн., 3% річних в сумі 429,00 грн. та судовий збір в сумі 1380,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 26 грудня 2014 року між [PERSON] та ФОП «[PERSON]» було укладено Договір купівлі-продажу № ШЛ0312 та Додаткову угоду № R0010602 від 26.12.2014 року на надання косметичних засобів. Відповідно до п. 1.1. Основного договору та Акту приймання-передачі до нього № ШЛ0312 від 26.12.2014 року ФОП продав, а відповідачка отримала та зобов'язалася оплатити косметичні засоби на умовах визначених розділом 5 «Ціна товару та порядок розрахунків» Основного договору. Відповідно до п. 1. Додаткової угоди відповідачка повинна була сплатити за Товар, отриманий за Актом приймання-передачі, на загальну суму 7800 гривень 00 копійка. Товар був отриманий у повному обсязі відповідачкою. Проте, відповідачка не виконала свої зобов'язання з повернення боргу, у зв'язку з чим, станом на 01.10.2016 року, вона має заборгованість у розмірі 12421,08 грн. При цьому, між ФОП «[PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2032470 від 20.10.2014 року, за яким ФОП у випадку продажу Товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника. Оскільки оплата за Товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ФОП з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений Товар запропонувало, а відповідачка особисто погодила та уклала відповідні правочини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», за якими позивач сплатив ФОП борг за відповідачку та отримав право вимоги до останньої щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачкою умов погашення - штрафних санкцій за Основним договором. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги позивача та просив справу розглянути без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, з урахуванням її письмових заперечень. В письмових запереченнях просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог та зазначила, що позивачем не представлено доказів передачі їй косметичної продукції згідно п.1.1. договору, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про асортимент продукції, так як посилення позивача на Додаток №1 (Специфікацію) від 26.12.2014 року не може бути доказом, оскільки він не підписаний ані продавцем, ані покупцем. В представленій копії акту приймання-передачі товару від 26.12.2014 року не вказаний асортимент товару та його вартість, тому, він також не може підтверджувати факт передачі Товару. Твердження позивача в позовній заяві, що борг відповідачки складає 7800,00 грн., не є доказами факту передачі відповідачці Товару. Крім того, позивачем не надані докази погашення ним продавцю по Договору № ШЛ0312 - [PERSON] суми боргу відповідачки за цим Договором, що також підтверджує відсутність зобов'язань відповідачки перед позивачем за договором відступлення прав вимоги № СФ2032470 від 20.10.2014 року. Між позивачем та відповідачкою ніяких правочинів не укладалося, згоду на передачу яких-небудь прав за договором купівлі-продажу № ШЛ0312 вона не давала, відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Крім того, додана позивачем до позовної заяви копія додаткової угоди R0010602 до Генеральної угоди відступлення прав вимоги № СФ2032470 від 20.10.2014 року між позивачем та [PERSON], не є укладеної, оскільки відсутня дата її укладання. Розрахунки суми боргу з врахуванням індексу інфляції та річних, викладені в позовній заяві, не відповідають вимогам ст.614 ЦК України та матеріалам справи, оскільки відповідачка перед позивачем ніяких зобов'язань не має, а тому відповідальність за порушення зобов'язань у неї наступити не може. Таким чином, позовна заява не відповідає обставинам та матеріалам справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 26 грудня 2014 року між [PERSON] та ФОП «[PERSON]» було укладено Договір купівлі-продажу № ШЛ0312, відповідно до умов якого ФОП продав, а відповідачка отримала та зобов'язалася оплатити косметичні засоби під товарним знаком «QUE» на умовах визначених розділом 5 «Ціна товару та порядок розрахунків» Основного договору (а.с.17-18). Для оплати Товару по Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року, між [PERSON] та ФОП «[PERSON]» 26 грудня 2014 року було укладено Додаткову угоду № R0010602 до Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року, згідно якої відповідачці була надана розстрочка з можливістю сплатити суму боргу 7800 грн. 00 коп. 11-ма окремими платежами по 709 грн. 09 коп. в період з 31.01.2015 по 31.11.2015 включно. Зазначеною Угодою визначено, що оплата повинна здійснюватися до 31 числа кожного місяця (а.с.20). ФОП «[PERSON]» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці Товар на загальну суму коштів у розмірі 7800,00 грн, який (Товар) відповідачкою отриманий, що підтверджується актом прийому-передачі Товару до Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року, який підписаний обома сторонами договору, в тому числі й відповідачкою (а.с.21). В цьому ж акті зазначено, що відповідачка здійснила перевірку Товару, кількості комплектації, здійснила демонстрацію тощо, а також не мала жодних претензій матеріального, фінансового або морального характеру щодо придбаного Товару. Тому, твердження відповідачки, що вона не отримувала Товар, є необґрунтованими та безпідставними і спростовуються зазначеними доказами. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала та не сплатила кошти за отриманий Товар. При цьому, Додатковою угодою № R0010602 від 26.12.2014 року до Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року передбачено, що за пропуск кожного платежу відповідачка сплачує штраф у розмірі 100 грн. (а.с.20). А також, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі укладеного ними договору, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошові зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Тому, оскільки відповідачкою заборгованість за договором непогашена, суд вважає позовні вимоги позивача в частині штрафних санкцій обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. При цьому, судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року між ФОП «[PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» укладено Генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2032470, за яким ФОП у випадку продажу Товарів може відступати право вимоги боргу до Боржника (а.с.25-26). Згідно Додаткової угоди № R0010602 до Генерального договору відступлення права вимоги №СФ2032470 від 20.10.2014 року, ФОП «[PERSON]» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» права вимоги за Договором № ШЛ0312 від 26.12.2014 року (а.с.27). В свою чергу, відповідачка, підписавши Додаткову угоду № R0010602 від 26.12.2014 року до Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року, надала свою згоду на відступлення права вимоги за договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (а.с.20, одразу під таблицею). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту як самого Договору купівлі-продажу № ШЛ0312 від 26.12.2014 року, так й Додаткової угоди № R0010602 від 26.12.2014 року до нього, між ФОП «[PERSON]» та відповідачкою досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, що підтверджується тим, що договори підписані обома сторонами. Тому, й в цій частині, заперечення відповідачки є безпідставними, оскільки вона сама надала згоду на відступлення права вимоги по укладеному з нею договору. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що право вимоги по договору перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг». В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки відповідачкою непогашена у повному обсязі заборгованість за договором, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» борг в сумі 7800,00 грн., штраф в сумі 1200,00 грн., збитки від інфляції за період з 31.01.2015 року по 01.10.2016 року в сумі 2992,08 грн. та 3% річних за період з 31.01.2015 року по 01.10.2016 року в сумі 429,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved