Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], згідно якого просив суд: встановити режим окремого проживання подружжя з 01.05.2001 року; виключити з актового запису №2701 від 08.12.2015 року про народження дитини відомостей про те, що батьком [PERSON] є [PERSON]; розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.09.1996 року; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у частці від заробітку (доходу) позивача з дня подання позову. Ухвалою від 23.12.2016 року вказану позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. На виконання вимог вищенаведеної ухвали, 07.02.2018 року позивачем було подано до суду позовній заяву в новій редакції, згідно змісту якої він просив суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.09.1996 року; виключити з актового запису №2701 від 08.12.2015 року про народження дитини відомостей про те, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Ухвалою від 27.02.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Разом з тим, ухвалою від 16.05.2017 року було задоволено клопотання позивача про роз'єднання його позовних вимог в окремі самостійні провадження, а позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку. В свою чергу, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтовано тим, що 21.09.1996 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народилися доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], при реєстрації народження якого було зроблено запис про те, що батьком дитини є [PERSON] Разом з тим, позивач вказує, що біологічним батьком [PERSON] насправді є громадянин Австрії [PERSON], про що [PERSON] особисто повідомила суду під час розгляду її позову до [PERSON] про стягнення аліментів. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач при реєстрації народження дитини надала до Шевченківського РАЦС неповні та недостовірні дані про батька дитини, позивач звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису №2701 від 08.12.2015 року про народження дитини відомостей про те, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Ухвалою від 03.07.2017 року судом було задоволено клопотання позивача про призначення у справі судово-медичної експертизи ДНК, проведення якої було доручено експертам Київського міського бюро судово-медичних експертиз. Однак, 04.10.2017 року до суду надійшов лист з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про неможливість проведення призначеної експертизи через неявку [PERSON] на відбір зразків крові. Ухвалою від 23.10.2017 року провадження у даній справі було відновлено. У судовому засіданні, яке відбулося 07.11.2017 року, суд своєю ухвалою залучив до участі в справі Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м.Києва та Службу у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою від 27.03.2018 року було вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі на 15.05.2018 року. 08.05.2018 року на адресу суду надійшли пояснення Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо позову, згідно яких третя особа, посилаючись на визнання відповідачем того факту, що позивач не є біологічним батьком [PERSON], просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.05.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, наддала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутністю. Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки своїх представників суд не сповістили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.12.2015 року. Як вбачається зі змісту вказаного свідоцтва про народження, матір'ю [PERSON] записано [PERSON], а батьком - [PERSON]. Разом з тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що, як йому стало відомо під час розгляду судом справи про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, біологічним батьком [PERSON] є не він, а громадянин Австрії - [PERSON]. При цьому, обставини того, що [PERSON] не є батьком [PERSON] підтвердила й сама відповідач по справі - [PERSON], зазначивши про це в своїй заяві про визнання позову, а також заяві, адресованій на ім'я Начальника служби у справах дітей ШРДА Дмитренко О.М. (а.с. 99). Так, статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана дитини відповідно статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батькам, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. На має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред'являти про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, як передбачено ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] заперечує своє біологічне батьківство дитини - [PERSON] тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, а також зважаючи на те, що [PERSON] визнала позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі й факт того, що [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини без проведення відповідної експертизи. При цьому, при розподілі судових витрат суд враховує, що оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved