Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування,звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідачі перебувають у шлюбі з 11 квітня 2014 року. Мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Між відповідачами сімейні стосунки не склались, неодноразово виникали конфлікти та сварки. Діти постійно залишались без належного догляду та виховання. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дітей, мати - [PERSON] залишила своїх дітей в службі у справах дітей виконкому Інгулецької районної в місті ради. Пояснила, що постійного місця проживання та коштів на утримання дітей не має та не має можливості ними опікуватися. Також надала письмове пояснення, в якому не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. [PERSON] відмовився забрати дітей для спільного проживання за місцем свого проживання. На цей час батьки дітей не звернулись до виконкому Інгулецької районної у місті ради з питання повернення їм дітей. Позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно трьох малолітніх дітей, а також стягнути з кожного із відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проти заочного розгляду справи заперечень не надав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відзив на позов не подали. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 січня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувані докази у справі. На підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 11 жовтня 2014 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.10,11,12). Сім`я відповідачів є багатодітною та мають відповідні пільги, що підтверджується посвідченням [NUMBER] (а.с.9). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с.46). Відповідач [PERSON] та її діти: [PERSON] і [PERSON] мають реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с.14,15). Малолітня [PERSON] за вказаною адресою зареєстрованою не значиться, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.13). 19 квітня 2019 року відповідач [PERSON] не забрала з дитячого садка свою доньку [PERSON] , про що вихователем ДНЗ №132 було повідомлено до поліції. Слідчим Інгулецького ВП КВП 19 квітня 2019 року складено акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитина доставлена до КЗ «Криворізька міська лікарня №17 (а.с.17). Листами від 23 квітня 2019 року Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня «17» КМР та Інгулецьке ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомили Начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної в місті ради про залишену дитину (а.с.16,18). Стосовно [PERSON] інспектором ювенальної превенції Інгулецького ВП КВП складено протокол про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2019 року за невиконання батьківських обов`язків за ст.184 ч.1 КУпАП (а.с.19). 07 травня 2019 року суддею Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглянуто вищевказаний протокол, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.25). [INFO] [PERSON] забрала доньку [PERSON] з лікарні, де перебувала остання, що підтверджується розпискою (а.с.21). 17 липня 2019 року спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної в місті ради проведено обстеження умов проживання родини відповідачів за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт. За результатами обстеження встановлено що умови проживання сім?ї задовільні, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, іграшками, є продукти харчування (а.с.30). Із заяви [PERSON] від 15 серпня 2019 року до начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної в місті ради слідує, що вона просить вирішити питання про влаштування її трьох малолітніх дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, оскільки вона опинилась у складних життєвих умовах та не має коштів на утримання дітей. Згодна на позбавлення її батьківських прав (а.с.27). Із листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 15 серпня 2019 року видно, що до вказаного центру тимчасово влаштовані малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.27а). Малолітня [PERSON] , [INFO] направлена до педіатричного відділення Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №1» КМР, що слідує із листа лікарні від 19 серпня 2019 року (а.с.28). Із листа лікарні від 29 жовтня 2019 року видно, що дитина [PERSON] перебуває у вказаному закладі. За період знаходження дитину у лікарні її долею та станом здоров`я ніхто не цікавився. Дитина потребує визначення соціального статусу як залишена без батьківського піклування та направлення до державної дитячої установи (а.с.55). Із листа начальника служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 26.11.2019 року слідує, що 25 листопада 2019 року спеціалістами служби та Криворізького центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що за вказаною адресою відсутні умови для проживання, виховання та нормального розвитку малолітніх дітей, квартира потребує капітального ремонту, санітарно-гігієнічні умови незадовільні. У вказаній квартирі проживають батьки [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] . Останні категорично проти взяти онуків на виховання (а.с.77). На підтвердження вказаних обставин також надано акт обстеження умов проживання від 25 листопада 2019 року та пояснення [PERSON] (а.с.78,79). На виконання вимог ухвали суду від 21 січня 2020 року про витребування доказів надійшов лист з Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 06 лютого 2020 року, з якого слідує, що [PERSON] , 2016 року народження, звертається за медичною допомогою до дитячого лікаря-психіатра з червня 2019 року з діагнозом: дитячий аутизм (а.с.95). Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу вважає доцільним позбавлення [PERSON] і [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що слідує з рішення виконкому №278 від 18.09.2019 року (а.с. 41, 44). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані ст. ст. 150, 151. 164, 165 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Підстави, за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, визначені ст.164 СК України, в тому числі у зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 зазначеної норми ). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З матеріалів справи видно, що виконкомом Інгулецької районної у місті ради за №278 від 18 вересня 2019 року винесено рішення про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] і [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню трьох малолітніх дітей, байдуже ставляться до їх долі, не вчиняють дій щодо повернення дітей в родину, відповідач [PERSON] в письмовій заяві від 15 серпня 2019 року зазначала, що згодна на позбавлення батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, слід стягнути з кожного відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/2 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved