Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.01.2015 р. померла її мати [PERSON] (далі-спадкодавець). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, у звязку з чим позивач звернулася до Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з пропущенням позивачем строків для прийняття спадщини. Як зазначає позивач, звернулася із запізненням до нотаріуса у звязку з тим, що вважала, що прийняла спадщину у порядку визначеному ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, адже [PERSON] на момент смерті проживала разом із позивачем. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 27.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.02.2015 р. виданого виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Баранівського району Житомирської області. (а.с. 10.) Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. (а.с.11-14.) Із матеріалів спадкової справи слідує те, що відповідач вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на відміну від позивача. Позивач зазначила, що вона та відповідач є єдиними спадкоємцями, адже [PERSON] являється їх матірю, а [PERSON] їх батьком, для підтвердження чого подала свідоцтва про народження від 06.10.1965 р. Серія V-УР №0302548, від 27.04.1972 р. Серія II-АВ №058038. (а.с. 6,8). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно копії довідки [PERSON] міської ради Житомирської області від 12 грудня 2016 року №2800 на час смерті [PERSON] проживала без реєстрації з дочкою [PERSON] за адресою с.Дубрівка Баранівського району Житомирської області. За інформацією [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області від 10.01.2017 року, була заведена спадкова справа № 118/2015 до майна померлої 27.01.2015 року [PERSON], де з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом (а.с.22-25). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а тому строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 27.07.2015 року і в цей строк позивач не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що вбачається з листа-розяснення [PERSON] державної нотаріальної контори від 11.01.2017 року № 15/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з неприйняттям позивачем спадщини в порядку та строки, встановлені законодавством України. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустила термін звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини через те, що не була обізнана з порядком прийняття спадщина і вважала, що будучи дочкою спадкодавця та проживаючи разом з спадкодавцем, може у будь-який момент оформити спадщину. Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу, що відповідає приписам ст. 121 Сімейного кодексу України. Згідно 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, у випадку відсутності заповіту усе наявне майно спадкують спадкоємці за законом у порядку черговості. До першої черги, належать діти, той з подружжя який його пережив та батьки. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини, що відповідає приписам ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про народження позивача від 06.10.1965 р. Серія 06.10.1965 р. Серія V-УР №0302548 її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про смерть від 02.02.2015 р. виданого виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Баранівського району Житомирської області засвідчено факт смерті [PERSON] Таким чином, у свідоцтві про народження позивача та в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначені прізвища матері не співпадають. В попередньому судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося відповідачем, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивач довів родинні звязки із спадкодавцем, а отже, у неї виникають будь-які права на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а докази, надані позивачем як на підтвердження факту проживання однією сім'єю та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, достовірними і переконливими.

Outcome: approved