Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

В жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено договір № 403645138. 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція» укладено договір відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги боржників за кредитними договорами в тому числі і за кредитним договором № 403645138. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов`язань відповідно до умов договору, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка становить 50190, 49 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 16.10.2018 року прийнято позовну заяву та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.201в року розглянуто справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.02.2019 року підготовче судове засідання закрито та розгляд справи призначено по суті. Ухвалою суду від 28.05.2020 року скасовано заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.03.2019 року по цивільній справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція» з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором та призначено до судового розгляду. 30.06.2020 року представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. 13.07.2020 року представник відповідача адвокат Пономаренко Д.Ю. надав суду клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 403645138, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 19320 грн..(а.с.4) Відповідно до заяви від 28.11.2014 року [PERSON] просить Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувати кредитні кошти в сумі 15 000 грн. на рахунок ПАТ «ВіЕс Банк».(а.с.6) Згідно заяви доручення від 28.11.2014 року [PERSON] просить Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувати за рахунок кредитних коштів суму в розмірі 3,420 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС».(а.с.8) Відповідно до заяви від 28.11.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Кузьменко В.В. просить перерахувати кредитних коштів суму 300 грн. на рахунок ТОВ «майСейфеті».(а.с.9) Відповідно до витягу з реєстру Боржників - додаток № 1 до договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права вимого до [PERSON] в сумі 50190,49 грн., з яких 1930 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5,06 грн. - сума заборгованості за відсотками; 21205,43 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9660 грн - сума заборгованості за пенею.(а.с.17) 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція» укладено договір відступлення права вимоги (а.с.18-20), у відповідності до п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги боржників за кредитними договорами в тому числі і за кредитним договором № 403645138. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, у свою чергу, до цього строку не включаються. Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За змістом ч. 2 ст. 2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є верховенство права. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи з принципу верховенства права суд враховує, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). У п. 137 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява JST® 21722/11, зазначено, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Вирішуючи питання застосування строків позовної давності у даній справі суд виходить з того, що при подачі позовної заяви до суду позивач надав довідку від 14.07.2017 року, відповідно до змісту якої вбачається, що відповідач щодо погашення кредитної заборгованості не здійснював будь яких дій. Із заяви позивача на виконання ухвали суду від 18.06.2020 року, вбачається, що відповідач не здійснював жодних додаткових нарахувань і ТОВ «ФК «ЕАПБ» не здійснювало жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки, плата за управління кредитом, пеня за порушення кредитних зобов`язань, плата за управління кредитом нараховувалась первісним кредитором «ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідач мав виконати зобов`язання щодо повернення кредиту та зі сплатою відсотків, пені за порушення кредитних зобов`язань, плати за управління кредитом кожного місяця впродовж строку кредитування, починаючи з 28.11.2014 року, перебіг позовної давностіі для стягнення заборгованості за кожним з щомісячним платежом починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Враховуючи викладене та те, що відповідач взагалі не здійснював жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості, а початок платежу був встановлений з 28.11.2014 року по 31.12.2014 року, строк позовної давності закінчився в 01.01.2018 року. Набуття права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового кредитора, з моменту відступлення права вимоги до позивача за кредитним договором № 403645138 від 28.11.2014 року, тобто після 14.07.2017 року, не свідчить про зміну умов договору щодо строків його виконання та переривання позовної давності. За таких обставин суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, приходить до висновку, що позивачем, який пред`явив позов лише 16.10.2018 року, пропущено строк позовної давності, про застосування якого представник відповідача заявив дане клопотання, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в задоволенні позову - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed