Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому посилаючись на заподіяння відповідачем, який був працівником ПАТ «Укрсоцбанк» збитків підприємству у загальному розмірі 52386,94 грн. просив суд стягнути з відповідача зазначені кошти. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що в наслідок дій відповідача підприємству було завдано зазначених збитків, які він добровільно відшкодувати відмовляється, та разом з тим зауважувала про те, що між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, що відповідно до положень трудового законодавства є підставою для стягнення збитків, завданих робітником підприємству, у повному обсязі. В судовому засіданні Представник позивача викладені у позові обставини та заявлені вимоги - підтримала. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про визнання відповідачем позову, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Одночасно просив суд розстрочити виконання рішення суду протягом 18 місяців зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 2910,39 грн. Вислухавши пояснення учасників засідання суд вказує наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 176 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності на таке правових підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Правове регулювання відносин, що склались між сторонами, визначене Главою ІХ Кодексу Законів про Працю України та Цивільним законодавством. При цьому з огляду на те, що відповідач, на час спричинення шкоди був працівником ПАТ «Укрсоцбанк» спеціальними нормами будуть норми трудового законодавства. Згідності. 130 КЗпП Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. За наявності визначених законом підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; Згідно ст. 135-3 КЗпП, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Щодо фактичних обставин справи, то з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у трудових відносинах, в ході яких між ними було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався, зокрема, забезпечити схоронність переданих йому на зберігання або інші цілі готівки та цінностей та вживати заходів щодо запобігання шкоди, суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з готівкою та цінностями, та правил щодо їх зберігання. Для виконання посадових обов'язків відповідачу було видано картку по тарифному пакет «Внутрішній корпоративний» - для тестування банківського обладнання , порядок використання якої визначено Порядком користування корпоративними в т.ч. тестовими картками міжнародних платіжних систем Visa, Mastercard World Wide ПАТ «Укрсоцбанк» затвердженого рішенням начальника Департаменту банківської організації та методології ПАТ «Укрсоцбанк» від 25.05.2012 року Відповідно до п.п. 4.9, 4.10, 4.12 вказаного порядку, контроль за використанням коштів за тестовими картками та відповідальність за поверненням використаних коштів покладається на Держателя тестової картки, яким для картки Cirrus/Maestro [NUMBER] на час заподіяння збитків є відповідач. Так, згідно наданих сторонами пояснень збитки, розмір яких обґрунтовано долученими до матеріалів справи розрахунками та виписками руху коштів по рахунку, та який становить 52386,94 грн. випливають з незбереження, в супереч укладеним між сторонами угодами, грошових коштів, отриманих відповідачем в ході виконання його трудових обов'язків за численними трансакціями в різних банкоматах на території м. Одеси. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, фактичні обставини справи, щодо яких сторони дійшли згоди, та які не мають бути підтверджені у встановленому законом порядку (виключними доказами), додаткового доказування не потребують. З наведеного позовні вимоги позову вбачаються такими, що підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач, у супереч покладеним на нього в силу ст. 139 КЗпП України трудовим обов'язкам, та в супереч укладеному між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність, не зберіг ввірені йому грошові кошти та у добровільному порядку не компенсував підприємству такі збитки, в наслідок чого фактична шкода, що була завдана діями робітника підприємству складає 52386,94 грн. При цьому щодо клопотання зі сторони відповідача про розстрочення виконаня рішення суду, то суд вказує на те, що діюче законодавство у ст. ст. 217, 373 ЦПК України вказує на можливасть розстрочення виконання рішення суду лише за наявності виключних обставин, якими зокрема є хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо. Натомість відповідачем не надано достатніх доказів для встановлення розстрочки виконання рішення, а довідка з Одеського міського центру зайнятості №493/11/03 від 17.02.2015 року про перебування відповідача на обліку як безробітнього сама по собі не є належною підставою для задоволення зазначеного клопотання. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені таким позивачем судові витрати - 523,87 грн.

Outcome: approved