Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернувся до суду позовом, в якому, з урахуванням уточнень (том. 2 а.с 47), просить: - відновити межі між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] у відповідності з даними земельно -кадастрової документації на земельну ділянку кадастровий номер 3510345600:50:012:0001 шляхом встановлення по фасаду земельної ділянки № [NUMBER] межового знаку № [NUMBER] на відстані 20,51 метрів від межового знака № [NUMBER] , а також шляхом перенесення існуючого паркана з металевої сітки між цими земельними ділянками на відстань 1,06 метрів в бік земельної ділянки № [NUMBER] , починаючи від місця розташування межового знаку № [NUMBER] до серединної частини огорожі, та на відстань 1,55 метрів в серединній частині огорожі, з`єднавши прямою лінією межові знаки № [NUMBER] та № [NUMBER] між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у відновленні твердої межі ( паркану) між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] шляхом встановлення межового знаку № [NUMBER] по фасаду на відстані 20,51 метрів від межового знаку № [NUMBER] , перенесення існуючого паркану з металевої сітки на відстань 1,06 метрів та на відстань 1,55 метрів в бік земельної ділянки № [NUMBER] з метою з`єднання прямою лінією межових знаків [NUMBER] та [NUMBER] між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] ; ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до державного акту на земельну ділянку КР № 040091, виданого 09.07.2003 року на підставі рішення сесії Пантаївської селищної ради від 12.02.2003 року № 48, він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3510345600 :50:012:0001, що знаходиться по [ADDRESS] . Межу вказаної земельної ділянки було визначено та закріплено в натурі межовими знаками в кількості 7 (сім) штук, що підтверджується актом здачі межових знаків на зберігання від 15.05.2003 року. Вважає, що відповідачі не дотримуючись правил добросусідства порушили межу між домоволодіннями, оскільки прибрали дерев`яний стовпчик та встановили огорожу по боковій межі між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] , внаслідок чого фасадна межа позивача була зменшена, чим порушують його право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , тому за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ та ТРЕТЬОЇ ОСОБИ Відповідач [PERSON] надала до суду письмові заперечення проти позову (том 1 а.с. 81-120), в яких заперечила щодо наведених позивачем обставин, та зазначила, що вона не є власником будинку [ADDRESS] , земельна ділянка на якій розташований вищезазначений будинок не приватизована, які фактично прийняті відповідачкою у спадок після смерті її баби [PERSON] , але поки що не переоформлені, дане домоволодіння не зазнавало змін з часу його придбання з 1988 року. Зазначає, що нею дійсно було витягнуто дерев`яний стовпець невідомого походження на території її домоволодіння, про який йде мова у повідомленні Олександрійського МВ УМВС від 14.09.2015 року, який не відповідав вимогам межових знаків, визначених відповідною Інструкцією. Крім того, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2012 року були відновлені межі між земельними ділянками [ADDRESS] і [ADDRESS] , у відповідності з даними земельно - кадастровою документації. Таке відновлення межі між домоволодіннями [ADDRESS] і [ADDRESS] хоч і відповідає Державним будівельним нормам та нормам землекористування, але фактично порушило конфігурацію земельної ділянки № [NUMBER] , зазначену в державному акті на право власності на земельну ділянку на ім`я позивача, та у технічній документації, яка передувала його видачі. Згідно вказаного рішення суду загальна площа земельної ділянки позивача по [ADDRESS] не зменшилась, а навіть збільшилась за рахунок того, що змінились дані щодо інших сторін його земельної ділянки в сторону збільшення розмірів. Вважає, що спір щодо порушення межі їх земельних ділянок буде вирішено шляхом приведення у відповідність позивачем земельно-кадастрової документації на земельну ділянку [ADDRESS] відповідно до рішення суду від 17.12.2012 року. Окрім того, зазначає, що рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.12.2013 року, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Пантаївська селищна рада міста Олександрії про відновлення меж між земельними ділянками, набрало законної сили та є підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки воно ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник Горбунов Р.В. в судовому засіданні заперечили проти позову, відповідач надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов, позов просили залишити без задоволення. [PERSON] зазначила, що при встановленні нової огорожі між домоволодіннями [ADDRESS] [ADDRESS] в бік земельної ділянки позивача не зміщувалася, а також, розмір фасадної межі позивача (20,51 м.) в державному акті на право власності на землю є завищеним та не відповідає розміру цієї фасадної межі (20,0 м) у технічному паспорті на домоволодіння [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Горбунов Р.В. подав до суду заяву про застосування строків позовної давності ( том. 2 а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Пантаївської селищної ради міста Олександрії Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.11.2015 року справа № 398/5565/15-ц розподілена судді Голосеніній Т.В. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2016 року у справі відкрито провадження. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.01.2017 року провадження у даній справі було зупинено для проведення судової земельно-технічної експертизи, та ухвалою суду від 22.05.2017 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.07.2018 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №398/2100/18 за позовом [PERSON] до Пантаївської селищної ради м.Олександрії Кіровоградської області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень ради, визнання недійсним акту на землю. Відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду від 24.10.2018р. № 469-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.10.2018 року справа № 398/5565/15-ц розподілена судді Ніколаєву М.В. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2019 року поновлено провадження у вказаній справі, справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою, постановленою в судовому засіданні від 29.07.2019 року без виходу до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представника відповідача щодо залишення без розгляд клопотання позивача про призначення додаткової експертизи. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2019 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2019 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача [PERSON] про відновлення первинних позовних вимог, в якій позивач просив відхилити заяву про уточнення позовних вимог від 30.10.2017 року (том. 2 а.с. 47). Ухвалою, постановленою в судовому засіданні від 14.02.2020 року без виходу до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представника відповідача щодо виклику для допиту в судовому засіданні експерта Корольова В.С. Ухвалою, постановленою в судовому засіданні від 27.05.2020 року без виходу до нарадчої кімнати, враховуючи що, згідно інформації КНДІ судових експертиз Кропивницьке відділення, експерт Ковальов В.С. звільнився з роботи, суд визнав за неможливе здійснити допит експерта в судовому засіданні. Ухвалою, постановленою в судовому засіданні від 04.06.2020 року без виходу до нарадчої кімнати, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №040091 від 09.07.2003 року, виданого на підставі рішення Пантаївської селищної ради від 12.02.2003 року № 48, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 924,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3510345600:50:012:0001. Вказаний факт підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500186822013 від 16.05.2013 року (т. 1 а.с. 7, 13-18). Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.04.2016 року за [PERSON] , [INFO] , визнано права забудовника житлового будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] (том 1 а.с. 180). Таким чином, присадибна земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває у фактичному користуванні відповідачів [PERSON] , [PERSON] Ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] є суміжними. Межу земельної ділянки на [ADDRESS] , було визначено та закріплено в натурі межовими знаками в кількості 7 (сім) штук, що підтверджується актом здачі межових знаків на зберігання від 15.05.2003 року (т. 1 а.с. 9). 06.11.2002 року представником приватного підприємства «Геомарк» було проведено погодження в натурі меж земельної ділянки площею 924,83 кв.м, яка зараз належить позивачу на праві приватної власності, про що був складений акт (т. 1 а.с. 8). У даному акті зазначено, що спірних питань претензій з боку суміжних користувачів немає. Акт підписаний представником землекористувача по [ADDRESS] , який підтвердив та погодив в натурі межі земельної ділянки, що належить позивачу. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13.02.2013 року залишено без змін, відновлено межі між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] у відповідності з даними земельно-кадастрової документації: від вуличної фасадної роздільної огорожі з [ADDRESS] на відстані 0,4 м від зовнішньої цегляної стіни самочинно будованого гаража в глиб двору в напрямку межового знаку № [NUMBER] в державному акті на земельну ділянку№ [NUMBER] паралельно стіні гаража до задньої межі на відстань 43,20 м. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди по відновленню твердої межі (паркану) між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] згідно з даними земельно-кадастрової документації (том 1 а.с.88-89, 138-139). 09.04.2013 року комісією у складі в.о. селищного голови Овсяніка О.В., землевпорядника Пустоногової Л.Д. , інспектора АС та ВОС Розуваєвої О.Г. складено акт встановлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акту комісією проведено встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] у відповідності до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2012 року по справі № 2-2034/11 та заяви [PERSON] . В ході обстеження комісією встановлено межі вказаної земельної ділянки у відповідності державного акту на право приватної власності на землю серії КР №040091 від 09.07.2013 року та закріплено їх межі відповідними межовими знаками. Комісія зобов`язала сусідів [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) відновити порушені межі у відповідності до вказаного рішення суду та державного акту на право приватної власності на землю серії КР 040091 від 09.07.2013 року (т. 1 а.с. 10). 05.03.2014 року представником приватного підприємства «Геомарк» було проведено погодження в натурі меж земельної ділянки площею 0,0925 га, яка зараз належить позивачу на праві приватної власності, про що був складений акт (т. 1 а.с. 11). У даному акті зазначено, що спірних питань претензій з боку суміжних користувачів не має. При складанні акту мешканці будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] від підпису акту відмовилися. 07.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою про те, що його сусіди [PERSON] та [PERSON] демонтували межовий знак [NUMBER], який був документально підтверджений, що підтверджується висновками Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 12.09.2015 року та від 14.09.2019 року. В ході проведення перевірки було запрошено секретаря селищної ради с. Пантаївка Овсяніка О.В., який виконує обов`язки землевпорядника в с. Пантаївка. В ході обстеження земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , встановлено, що її фактичний розмір становить 19 метрів 80 сантиметрів,, проте за даними державного акта повинна бути більшою на 70 сантиметрів. Разом з тим, при замірах земельної ділянки [ADDRESS] було встановлено, що розміри її фасадної межі в цілому відповідають даним технічного паспорта на ділянку та становлять 20 метрів 50 сантиметрів. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.06.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30.07.2015 року залишено без змін, було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пантаївська селищна рада міста Олександрії Кіровоградської області, про визнання державного акта на земельну ділянку частково недійсним та усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що приватизація [PERSON] присадибної ділянки проведена з додержанням норм чинного законодавства (том 1 а.с. 47-52). Висновком судової земельно-технічної експертизи № 17-362, 363, складеним 15.05.2017 року, встановлено невідповідність встановлення межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . Зазначено, що межі вказаної земельної ділянки встановлювалися в натурі та закріплювалися межовими знакамиу кількості 7 шт., що відповідає межовим знакам і граничним лініям, зазначеним у державному акті КР № 040091. Також експертом зазначено, що в натурі існує лише 6 межових знаків, відсутній межовий знак [NUMBER], який фіксує розмір меж земельної ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] по фасаду. При цьому межа земельної ділянки по фасаду, між земельною ділянкою [ADDRESS] та [ADDRESS] , перенесена на 1,06 м в бік земельної ділянки № [NUMBER] . В середній частині межі, огорожа зміщена до 1,55 м. Для встановлення меж між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно до Державного акту КР № 040091 та кадастрового плану №3510345600:50:012:0001, суміжному землекористувачу [PERSON] необхідно по фасаду встановити межовий знак [NUMBER] на відстані 20,51 м, від межового знака [NUMBER] та з`єднати прямою лінією межові знаки № [NUMBER] та [NUMBER] Крім того, при огляді земельних ділянок № [NUMBER] та № [NUMBER] було встановлено, що між земельними ділянками існує суцільна огорожа, яка виготовлена з металевих стовпчиків, які не закріплені належним чином та між стовпчиками існує паркан з металевої сітки, яка також виконана не належним чином. НОРМИ ПРАВА Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 391ЦК України порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на положення статті 261 ЦК України суди повинні з`ясовувати, з якого моменту починається перебіг строків позовної давності до заявлених позовних вимог. У пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено , що за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відновлення меж між земельними ділянками, оскільки висновком судової земельно-технічної експертизи № 17-362, 363, складеним 15.05.2017 року, встановлено, що порушено норми забудови об`єктів нерухомості на земельній ділянці, належній власнику домоволодіння відповідачів. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи, складеним 15.05.2017 року, межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , встановлювалися в натурі та закріплювалися межовими знаками, що підтверджується актом від 06.11.2002 року. Ці межі, а також межі, відновлені 05.03.2014 року відповідають межовим знакам і граничним лініям, зазначеним у державному акті КР № 040091 на вказану земельну ділянку на ім`я позивача. Суд вважає висновок експерта № 17-362, 363 від 15.05.2017 року належним та допустимим доказом, оскільки він проведений на підставі ухвали суду уповноваженою особою-експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, містить вичерпні відповіді на питання поставлені судом, є вмотивованим та науково-обґрунтованим. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.12.2013 року, яким [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] про відновлення меж між земельними ділянками, оскільки в зазначеній справі підставою позову було порушення меж земельної ділянки після реконструкції відповідачами водяної колонки, що не знайшло доказів у суді, що саме з вини відповідачів були порушені права позивача. Підставою звернення позивача у даній справі є порушення меж між земельними ділянками сторін, яке підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи № 1987,1988, складеного 29.04.2015 року, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30.07.2015 року у справі № 22-ц/781/2007/14, щодо межевого знака, яким закріплено фасадну межу між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] . Крім того, заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Горбунова Р.В. щодо звернення позивача до суду після спливу трирічного строку позовної давності, не знайшли в судовому засіданні підтвердження. Так, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні належної йому на праві власності земельної ділянки шляхом відновлення меж між земельними ділянками [ADDRESS] [ADDRESS] у відповідності із даними земельно-кадастрової документації на земельну ділянку позивача, а також шляхом зобов`язання відповідачів не чинити позивачу перешкод у відновленні твердої межі. Таким чином, виходячи з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а п. 1 ч. 2 ст. 141 цього Кодексу передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з оглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп, що підтверджується квитанцією (том 1 а.с. 1), позов задоволено в повному обсязі, тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір по 243 грн. 60 коп. з кожного. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги (том 1 а.с. 163), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги (том 2 а.с. 49), квитанції на загальну суму 4000грн. 00 коп. (том 2 а.с. 51-52), позов задоволено в повному обсязі, тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу в розмірі по 2000 грн. 00 коп. з кожного. Також позивачем понесено витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи № 17-362,363 від 15.05.2017 року в розмірі 4752 грн. 00 коп., що підтверджується актом здачі-приймання висновку судового експерта № 17-362,363 від 15.05.2017 року (том 1 а.с. 247), позов задоволено в повному обсязі, тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи № 17-362,363 від 15.05.2017 року в розмірі по 2376 грн 00 коп. з кожного.

Outcome: approved