Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

В жовтні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за Кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року по процентах та кредиту у розмірі 15884,15 доларів США та по пені у розмірі 4446,43 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 6084,66 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, було залишено без розгляду (том №2 а.с.110). Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що 29 червня 2017 року, 26 вересня 2017 року, 13 жовтня 2017 року, 19 січня 2018 року, 24 квітня 2018 року та 05 червня 2018 року до суду надійшли клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника ПАТ «УкрСиббанк» (том №1 а.с.113, 126, 134, 141, 163, 166) та також клопотання від 07 червня 2019 року (том №2 а.с.51-52). Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 25 травня 2020 року явку представника позивача було визнано обов`язковою (том №2 а.с.105), але представник банку у судове засідання не з`явився. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву з підтверджуючими документами про відступлення права вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року (том №2 а.с.80-102). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що 13 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №370-В/ІЦ-05 (в системі обліку банку №10404110000) з додатковою угодою №1 від 13 листопада 2006 року (том №1 а.с.8-17), за умовами якого банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 31500,00 доларів США шляхом видачі кредитних коштів через касу банку, а [PERSON] зобов`язалася щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 12 вересня 2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору, того ж дня, 13 вересня 2005 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір поруки №370-В/ІЦ-05/1 (том №1 а.с.18-20) та Договір іпотеки №370-В/ІЦ-05/1 укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] (том №2 а.с.7-8). Всупереч умов Кредитного договору, [PERSON] не здійснювала своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 25 серпня 2016 року заборгованість за кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року складає 15854,15 доларів США, пому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 09 жовтня 2019 року АТ «Укрсиббанк» і ТОВ «Фінстрим» було укладено Договір факторингу №09/10/2019, відповідно до умов якого право грошової вимоги, в тому числі і за кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінстрим» (том №2 а.с.92-95). Також, 09 жовтня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінстрим» був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №370-В/ІЦ-05/1 посвідченим 13 вересня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером №10707 (том №2 а.с.81-82), відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «Фінстрим» прийняв права вимоги за Договором іпотеки №370-В/ІЦ-05/1 посвідченим 13 вересня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером №10707 укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно: квартира [ADDRESS] (номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №33392935 (том №2 а.с.99-100). Так, 09 жовтня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Фінстрим» був укладений Договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення (том №2 а.с.83-87), на підставі якого [PERSON] сплатила на користь ТОВ «Фінстрим» грошові кошти у розмірі 182422,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2273451834 від 09.10.2019 року (а.с.88), в рахунок набуття права вимоги до позичальника. Того ж дня, 09 жовтня 2019 року на виконання п. 2.6 вищевказаного Договору комісії, між ТОВ «Фінстрим» та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №370-В/ІЦ-05/1 посвідченим 13 вересня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером №10707 (том №2 а.с.96-97), відповідно до умов якого ТОВ «Фінстрим» передав, а [PERSON] прийняла права вимоги за Договором іпотеки №370-В/ІЦ-05/1 посвідченим 13 вересня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером №10707 укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно: квартира [ADDRESS] (номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №33392935 (том №2 а.с.101-102). 09 жовтня 2019 року ТОВ «Фінстрим» повідомило відповідачів про те, що всі права вимоги АТ «УкрСиббанк» перейшли до [PERSON] , яка і є новим кредитором за Кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року (том №2 а.с.89-90). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Таким чином, в предмет судового захисту входять саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Станом на час розгляду справи права позивача АТ «УкрСиббанк» не порушені, оскільки право вимоги за кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року до відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивач відступив ТОВ «Фінстрим», який в свою чергу передав права вимоги [PERSON] , а відтак заборгованість за Кредитним договором перед АТ «УкрСиббанк» відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Цивільним процесуальним законодавством не передбачено норми про заміну не належного позивача, тому слід керуватися аналогією зі ст. 51 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Виходячи в вище наведених норм чинного законодавства, залучення правонаступника кредитора цілком розраховане на ініціативу сторін, проте вони із відповідним клопотанням до суду не звернулись, а суд не має права за власною ініціативою залучати правонаступника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, виходячи з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №10404110000 від 13 вересня 2005 року, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed