Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

в грудні 2014р. [PERSON] пред»явив в Голосіївському районному суді м.Києва позов до [PERSON] про відшкодування шкоди. Зазначив, що позивач та відповідач є співвласниками однокімнатної квартири [ADDRESS] жилою площею 16,10кв.м., загальною площею 33,90 кв.м., по ? частини квартири кожний, позивач - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.04.2010р., виданого державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мінергом О.А., відповідач - на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ? частки квартири від 21.06.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON]. Позивач зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS]. В березні 2010р. він повернувся на постійне проживання до Києва з Греції, де він проживав багато років. Відповідач в березні 2011 року здійснив заміну замків у вхідних дверях спільної квартири, чим порушив право позивача на доступ до свого майна, якого позивач не має протягом трьох років. Він протягом чотирьох років неодноразово звертався до матері відповідача - [PERSON] - попередньої співвласниці квартири, з пропозицією викупити його частку квартири, виплатити компенсацію або у будь-який інший спосіб вирішити питання щодо успадкованої квартири, оскільки квартира використовується [PERSON] одноосібно. Проте відповіді не отримав. В жовтні 2011р. він направив відповідачу пропозицію викупити частку в спільній власності, а в червні 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна та припинення його права власності на спільну квартиру. Оскільки він працює в м.Києві в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» та Гуманітарному інституті Київського університету імені Бориса Грінченка, та не має змоги проживати в спірній квартирі, змушений орендувати житло, у зв»язку з чим нести додаткові витрати. 05.01.2013р. ним укладено договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], згідно якого він щомісяця сплачував за користування квартирою 3 650,00 грн. Загальна сума документально підтверджених витрат на оренду житла протягом 2013 року становить 43 800,00 грн. Посилався на те, що зазначені вище дії відповідача, що полягали в обмеженні доступу позивача до квартири [ADDRESS] порушують його право власності та призводять до додаткових витрат у вигляді орендних платежів за оренду житла, а тому зазначені витрати, мають бути відшкодовані відповідачем відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України. Просив стягнути з відповідача понесені витрати у розмірі 43 800,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Посилався на те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження порушення його майнових прав відповідачем. Зазначив, що позивач разом з дружиною протягом 2010 року безперешкодно проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS], проте залишив її через незадоволення умовами проживання. 15.10.2010р. позивач без відома та згоди співвласниці квартири [PERSON] - матері відповідача, передав вказану квартиру в оренду, встановив в ній вхідні металеві двері, що позбавило [PERSON] можливості користуватися цією квартирою та порушило її право власності. Після березня 2011 року позивач [PERSON] не звертався до [PERSON] та відповідача [PERSON] з приводу свого бажання проживати в квартирі, а 04.06.2014р. звернувся до [PERSON] листом з пропозицією викупити його частку квартири, що підтверджує відсутність його намірів проживати в цій квартирі. Позивач не оплачував та не оплачує комунальні послуги по вказаній квартирі, в т.ч. за час свого проживання в ній та за час передачі ним вказаної квартири в оренду третім особам. Внаслідок несплати квартира в березні 2011р. була відключена комунальними службами від електромережі та комунікацій та є непридатною для проживання. 16.04.2013 року [PERSON] звернувся в Голосіївський районний суд Києва з позовом до [PERSON] про припинення права власності на ? частину спільної квартири на підставі статті 365 ЦК України. У вказаній справі було постановлено заочне рішення про задоволення позову, яке за заявою [PERSON] скасовано, наразі справа не розглянута. Зазначав, що позивач, вважаючи, що його право власності на частку квартири порушено у 2011 році, мав право звернутися до суду за захистом порушенного права, зокрема, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна тощо, проте цього не зробив. Крім того, заявлена до відшкодування в даному позові сума 43 800,00 грн. є необґрунтованою. Просив в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких мотивів. Статтею 41 Конституції України встановлено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 ЦК України). Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що квартира квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам: -позивачу [PERSON] в розмірі ? частини - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.04.2010р. державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мінертом О.А., право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05.05.2010р. за реєстровим №1693 в реєстровій книзі №д.821-32; -відповідачу [PERSON] в розмірі ? частки - на підставі договору дарування, укладеного 21.06.2011р. між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., право власності зареєстровано КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 10.05.2012 року, реєстраційний запис №1693 в книзі д.821-34. Зазначена квартира, згідно технічного паспорта, є однокімнатною, має загальну площу 33,9кв.м., жилу - 16,1 кв.м. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] - з 02.04.2013р. Позивач зареєстрований в квартирі за адресою [ADDRESS]. Як зазначив позивач у позовній заяві, він повернувся з Греції у березні 2010р. зазначена обставина відповідачем не оспорюється. Згідно довідки №414 від 24.10.2014р., позивач з 01.02.2011р. по 30.06.2011р.; з 01.09.2011р. по 31.05.2012р.; з 03.09.2012р. по 30.06.2013р.; з 02.09.2013 р. по 30.06.2014р. працював за сумісництвом в Київському університеті імені [PERSON] на посаді доцента різних кафедр. 05.01.2013р. між позивачем та ФОП [PERSON] укладено Договір найма житлового приміщення - двокімнатної квартири [ADDRESS], строком з 05.01.2013р. по 05.01.2014р. (далі - Договір). Згідно п.4.1 цього Договору, плата за найм житлового приміщення становить 3 650,00 грн в місяць. З додатку №2 до цього Договору вбачається, що на виконання умов цього договору позивачем за період з 05.01.2013р. по 05.01.2014р. сплачено 43 800,00 грн - по 3 650,00 грн щомісяця. Згідно Висновку дільничного інспектора Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 28.02.2011р., затвердженого начальником Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві, 21.02.2011 року до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві надійшла заява [PERSON], згідно якої він є власником ? частини квартири [ADDRESS]; у вказаній квартирі без його згоди встановлено нові двері та проживають невідомі особи, які відмовляються йому відчиняти. Під час проведення перевірки встановлено, що за вказаною адресою на даний час проживає [PERSON], 1981 р.н., який пояснив, що він домовився з власником даної квартири [PERSON], про своє проживання в цій квартирі. Про те, що є два власника цієї квартири, [PERSON] не знав. Після приходу другого власника - [PERSON], вони домовились, що 25.02.2011р. [PERSON] з'їде з квартири. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач, з»явившись 21.02.2011р. до квартири [ADDRESS], ? частини якої на той час на праві власності належала його матері - [PERSON], він виявив встановлені в ній металеві вхідні двері. Від чоловіка, який перебував в цій квартирі, як в подальшому виявилося [PERSON], він дізнався, що той проживає в цій квартирі з 16.11.2010р. Про проживання його та його сім»ї в цій квартирі [PERSON] домовився із позивачем [PERSON], встановив у цій квартирі нові вхідні двері з новим замком. 25.02.2011р. [PERSON] звільнив вказану квартиру, передавши відповідачу один примірник ключів. В кого знаходяться інші примірники ключів від вхідних дверей квартири, невідомо. Після виселення із спільної квартири [PERSON] відповідач замок у дверях не змінював, двері відкриваються ключем, який він отримав у [PERSON] Квартира перебуває в неналежному для проживання стані, зокрема, в ній відсутні міжкімнатні двері тощо. В цій квартирі після виселення [PERSON] ніхто не проживав та наразі не проживає. Зазначені обставини в судовому засіданні представником позивача не заперечені, тому, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, є такими, що не підлягають доказуванню. За правилами ст.60 ЦПК України, кожна особа зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4). Позивачем та його представником в судовому засіданні відповідно до ст.60 ЦПК України не надано доказів порушення відповідачем права власності позивача на ? частину квартири [ADDRESS] у м.Києві. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач, повернувшись з Греції у березні 2010р., як зазначено в позовній заяві, та, згідно доданої до позову довідки (а.с.9), з 01.02.2011р. працюючи у м.Києві, передав в листопаді 2011р. належну йому на праві спільної часткової власності квартиру в оренду іншій особі, яка проживала в ній до часу виселення 25.02.2011р. її за вимогою відповідача. Зазначене свідчить про відсутність у позивача потреби у використанні вказаної квартири для власного проживання. Після виселення [PERSON] з квартири у лютому 2011р. відповідач замків у вхідних дверях цієї квартири не змінював, з того часу у вказаній квартирі ніхто не проживає та нею не користується. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні порушення відповідачем його права власності на ? частину квартири [ADDRESS] у м.Києві і складової цього права - права користування цією квартирою. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено необхідності укладення ним договору оренди саме внаслідок неможливості проживання у належній йому квартирі, саме з вини відповідача, та саме двокімнатної квартири [ADDRESS] у іншому - Соломянському районі м.Києва, при цьому територіально віддаленої від належної йому квартири. Також суд дає оцінку тій обставині, що позивач, вважаючи, що його право власності на частку квартири порушено у 2011році, не був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого права власності, зокрема, шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна тощо, проте цього не зробив. Звернувшись з даним позовом в суд лише в грудні 2014р. - майже через рік після укладення 05.01.2013р. ним Договору найму квартири [ADDRESS], позивач фактично сприяв збільшенню розміру суми коштів, заявленої до стягнення. За наведених обставин позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв»язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору, йому не відшкодовуються, понесені відповідачем судові витрати у виді витрат на правову допомогу підлягають відшкодуванню позивачем, як такі, що підтверджені в судовому засіданні договором №18-1/06 про надання правової допомоги від 18.06.2015р., квитанціями №152424 та №152426 від 18.06.2015р., №152400 від 02.09.2015р., витягом зі звіту від 02.09.2015р., розрахунком часу, витраченого на надання правової допомоги за вказаним договором (а.с.97-105). На підставі наведеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 386 ЦК України,

Outcome: approved