Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву б/н від 16.02.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, що складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка не виконувала належним чином зобов'язання, через що станом на 21.09.2017 року має заборгованість - 12453,45 гривень, яка складається з наступного: 1920, 40 гривень - тіло кредиту; - 2419,81 гривень - відсотки за користування кредитом; - 7044,03 гривень - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 569,21 гривень - штраф (процентна складова), які просять стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про виклик в судове засідання. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до укладеного договору б/н від 16.02.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», характеристика якої наступна: пільговий період - до 30 днів за кожною тратою; базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості): UAN - 3,0 %; обов'язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня = пеня (1)+пеня(2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день спрострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 гривень; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, що складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України. Згідно цієї статті Цивільного кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 3 п. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що у відповідачки виникла заборгованість по сплаті кредиту, яка підлягає стягненню станом на 21 вересня 2017 року в розмірі 12453,45 гривень, яка складається з наступного: 1920, 40 гривень - тіло кредиту; - 2419,81 гривень - відсотки за користування кредитом; - 7044,03 гривень - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 569,21 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати по сплаті 1600,00 гривень судового збору.

Outcome: approved