Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дітей. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 30.10.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 22 червня 2017 року було розірвано. Від даного шлюбу [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], та [INFO] року дочка - [PERSON]. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 02.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.01.2018 року на 10.00 год. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила суд винести рішення про його задоволення. Відповідач та представник відповідача подали відзив на позовну заяву, в якій зазначають, що відповідач постійно спілкується з дітьми, забезпечує їх матеріально та приймає активну участь у їх вихованні. За взаємною згодою сторін, діти часто проживають з відповідачем, на усі канікули, вихідні дні, свята діти приходять до відповідача. В квартирі, де мешкає відповідач для дітей облаштована кімната, ліжки та усе необхідне для виконання шкільних завдань та ігор. Відповідач купує одяг, їжу, відвідує інколи шкільні заходи в школі. Крім того, відповідач проживає з матір'ю пенсіонеркою та сестрою, яка самостійно виховує дитину, отже відповідач має на своєму утриманні також інших членів сім'ї. Оскільки у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, він офіційно непрацевлаштований, вважають за можливе просити суд призначити аліменти на утримання кожної дитини у твердій грошовій сумі, а саме по 750 грн. на кожну дитину на місяць. В судовому засіданні суд задовольнив клопотання сторони відповідача та долучив до матеріалів справи копію відзиву на позов, копію трудової книжки [PERSON] та копію пенсійного посвідчення на ім'я - [PERSON] Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2004 р., який рішенням Деснянського районного суду м.Києва 22 червня 2017 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22.06.2017 р. (а.с.2). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 16 серпня 2005 р. виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.3-4). Своє звернення до суду з даним позовом позивач обґрунтовує тим, що відповідач не надає достатньо коштів на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно непрацевлаштований. Однак сторони не надали суду доказів: щодо розміру їх заробітків (доходів); щодо стану здоров'я та матеріального становища їхніх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; щодо того чи має відповідач інших неповнолітніх та/або повнолітніх непрацездатних дітей; та щодо того чи має відповідач будь-які фінансові зобов'язання та/або чи проводяться з нього будь-які стягнення за виконавчими документами. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що діти сторін потребують матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дітям таку допомогу. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: partial