Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з нього на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради витрати в сумі 5 567,94 грн., понесені на стаціонарне лікування потерпілого. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА По суті позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14 липня 2020 в м. Олександрії Кіровоградської області біля першого під`їзду будинку [ADDRESS] під час сварки [PERSON] кулаками рук та ногами наніс [PERSON] серію ударів зі значною силою в область тулуба та голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 215 від 28.08.2020 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Вина [PERSON] у вчиненні зазначених дій, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12020120070001314 від 14.07.2020. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2020 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, цивільний позов про стягнення коштів з обвинуваченого до бюджету міста судом не розглядався. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] з 14.07.2020 по 20.07.2020 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради. Вартість його лікування склала 5 567,94 грн. (6 ліжко/днів з розрахунку 927,99 грн. за 1 ліжко/день у липні 2020 року). Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради фінансується за рахунок коштів міського бюджету, а тому позивачем у справі є Олександрійська міська рада як розпорядник коштів міського бюджету. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою від 18 жовтня 2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2020 закрите судове провадження № 12020120070001314 від 14.07.2020 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Ухвала набрала законної сили 11 листопада 2020. Відповідно до довідки, наданої Комунальним підприємством «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, суд встановив, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.07.2020 по 20.07.2020 (6 ліжко/днів). Вартість одного ліжко/дня - 927,99 грн. Вартість лікування - 5 567,94 грн. ОЦІНКА СУДУ Враховуючи, що між злочинними діями відповідача [PERSON] , який спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому [PERSON] , та перебуванням такого потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування [PERSON] у сумі 5 567,94 грн. проведено у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, такі витрати у сумі 5 567,94 грн., понесені КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, слід стягнути на користь Олександрійської міської ради. НОРМИ ПРАВА Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стаття 1206 ч. 1 ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного Порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved