Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

в жовтні 2019 року представник позивача ПАТ «Банк «Кліринговий дім» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 14.05.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 000009/1-2019, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу не поновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 6000000,00 грн. на поточні потреби, а відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії банку, згідно із умовами кредитного договору. Термін кінцевого погашення кредиту до 15.07.2019 року включно, а в разі невиконання умов щодо оформлення застави в якості забезпечення за кредитним договором, термін кінцевого погашення кредиту встановлено до 31.05.2019 року. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом в розмірі 30 % річних, а у випадку прострочення погашення кредиту - подвійний розмір процентів, тобто 60 % від простроченої суми кредиту за кожен день прострочення. Банком виконано свої зобов`язання за договором та 14.05.2019 року відповідачу були перераховані кредитні кошти в сумі 6000000,00 грн., однак, відповідач не виконав умови договору, в зв`язку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 09.09.2019 року становить суму в розмірі 6769947,13 грн., з яких: 5999246,58 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 770700,55 грн. - заборгованість за простроченими процентами. В зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань банком було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості, однак, заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути в примусовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 5999246,58 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 770700,55 грн., а також судовий збір в сумі 101550,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 000009/1-2019, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу не поновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 6000000,00 грн. на поточні потреби, а відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії банку, згідно із умовами кредитного договору. Термін кінцевого погашення кредиту до 15.07.2019 року включно, а в разі невиконання умов щодо оформлення застави в якості забезпечення за кредитним договором, термін кінцевого погашення кредиту встановлено до 31.05.2019 року. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом в розмірі 30 % річних, а у випадку прострочення погашення кредиту - подвійний розмір процентів, тобто 60 % від простроченої суми кредиту за кожен день прострочення. Банком виконано свої зобов`язання за договором та 14.05.2019 року відповідачу були перераховані кредитні кошти в сумі 6000000,00 грн., Однак, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, , в зв`язку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 09.09.2019 року становить суму в розмірі 6769947,13 грн., з яких: 5999246,58 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 770700,55 грн. - заборгованість за простроченими процентами, що підтверджується відповідним розрахунком. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача ПАТ «Банк «Кліринговий дім» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6769947,13 грн., з яких: 5999246,58 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 770700,55 грн. - заборгованість за простроченими процентами, є доведеними та обґрунтованими, та доказів, які б спростовували обґрунтування позову та розмір заборгованості з боку відповідача суду надано не було. Крім того, слід зазначити, що письмова вимога позивача до відповідача про погашення суми заборгованості за укладеним договором, була залишена відповідачем без задоволення, та доказів належного виконання зобов`язань за договором з боку відповідача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обгрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved