Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON], відкрилася спадщина на землю, право власності на яку той набув на підставі відповідного правочину та успадкував після своєї матері. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачці було відмовлено в цьому по причині відсутності реєстрації права власності на частини земельної ділянки на ім'я спадкодавця. З означених підстав позивачка звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що свого часу на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки вона, її чоловік та його мати набули різні частини однієї земельної ділянки. Право власності на ці частини земельної ділянки її чоловік та його мати належним чином не зареєстрували, що перешкоджає спадкувати їй цю нерухомість після смерті чоловіка. Представник відповідача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 25 /. В супереч вимогам ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки в судове засідання свого представника цей учасник процесу суд не повідомив, з огляду на що ця неявка вважається такою, що мала місце без поважних причин. Між тим, в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність представника відповідача, проти чого позивачка не заперечувала. Представник третьої особи від Управління Держземаганства у Миргородському районі в судове засідання не з'явився. Про причини неявки свого представника цей учасник процесу суд не повідомив, з огляду на що ця неявка вважається такою, що мала місце без поважних причин, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] з липня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] / а.с. 13 /. Матір'ю [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження згаданої особи / а.с. 8 /. На підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 18.05.2006 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили земельну ділянку площею 0,0800 гектара по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, набувши часткове право власності на цю земельну ділянку. При цьому частка [PERSON] та [PERSON] за цим договором відповідно становили ? та ? частини / а.с. 5 /. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 7 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини після спадкодавця [PERSON] разом з нею по [ADDRESS] був зареєстрований її син [PERSON], що підтверджується довідкою Миргородського комунального житлово - експлуатаційного управління Миргородської міської ради / а.с. 9 /. З огляду на це, та відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після своєї матері, в тому числі і ? частину земельної ділянки, яка належала тій за життя, за договором купівлі - продажу від 18.05.2006 року. [INFO] року чоловік позивачки помер, підтвердженням чому є копія свідоцтва про його смерть / а.с. 10 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті цього спадкодавця, позивачка [PERSON] у строк, встановлений законом, звернулася до органів нотаріату з заявою про наміри прийняти спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі / а.с. 12 / та прийняла спадщину у виді транспортного засобу / а.с. 27, 28 /. Проте, постановою державного нотаріуса від 28.10.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлого чоловіка по причині не реєстрації відповідного договору у встановленому законом порядку / а.с. 14 /. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на частини земельної ділянки померлої особи, вчинила дії по прийняттю спадщини після чоловіка, то вона набула право на ці частини земельної ділянки в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved