Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

В грудні 2016 року Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації (далі - Департамент) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на виконання своїх повноважень в частині забезпечення інвалідів автомобілями Департамент 09.08.2013 року забезпечив транспортним засобом [PERSON] безкоштовно, з правом передання керування автомобілем [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року, автомобіль підлягав поверненню, однак відповідачем, яка не має підстав для забезпечення транспортним засобом - добровільно не повернутий. Оскільки автомобіль є власністю Департаменту та досі не повернутий володільцю, просить суд вилучити в [PERSON] автомобіль «Geely CK 1.5L», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] для передання вказаного автомобіля позивачу, стягнути з відповідача сплачені судові витрати. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення згідно позовної заяви. Додатково пояснила суду, що право керування автомобілем було надано відповідачу в 2013 році. Автомобіль не спеціально переобладнаний. Також наголосила, що в свідоцтві про реєстрацію зазначено відповідача, як особу, яка має право керування транспортним засобом, де зазначаються лише особи, які мають водійське посвідчення відповідної категорії. Представники третьої особи відвідували відповідача та пропонували повернути автомобіль, але вона відмовилась це робити, оскільки вважає, що автомобіль має бути її спадковим майном. Дії з повернення автомобіля почались ще в 2015 році, коли [PERSON] було поміщено до інтернату. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні участі не приймав, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в присутності представника відповідача, адвоката [PERSON] Представник відповідача, [PERSON], позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позов фактично направлений на батька відповідача, [PERSON], який помер, вимоги в письмовій формі були заявлено до його смерті. Вказаного автомобіля в відповідачки немає, вона ним ніколи не керувала. Місцезнаходження автомобіля не відоме. [PERSON] заперечувала проти вимог про повернення автомобіля ще за життя батька. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи, Кривцун М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: На виконання своїх повноважень, затверджених Положенням про Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та п.1 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» №999 від 12.07.2006 року, батьку відповідача [PERSON] було надано в користування автомобіль «Geely CK 1.5L», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] (а. с. 7-18, 29, 66) Право керування вказаним автомобілем, окрім [PERSON], було також надано відповідачу, [PERSON], яка має водійське посвідчення категорії «В» (а. с. 67, 153-154) За життя [PERSON] був влаштований на повне державне утримання в Маріупольський пансіонат для ветеранів війни та праці (а. с. 64, 65) Відповідно до п. 16 п.1 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» №999 від 12.07.2006 року автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги; Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід,який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації. Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] він мешкав окремо від [PERSON] Після влаштування [PERSON] Департамент та УСЗН Центрального району м. Маріуполя неодноразово звертались до нього з листами про добровільне повернення наданого йому в користування автомобіля, однак він в добровільному порядку повертати автомобіль відмовлявся (а. с. 48, 49, 50, 53, 54, 55, 56, 57, 60, 61-62) Після смерті [PERSON] [INFO] року Департамент та УСЗН Центрального району м. Маріуполя неодноразово звертались до [PERSON] з вимогою про добровільне повернення автомобіля, однак повертати добровільно автомобіль відповідач відмовилась (а. с. 33, 34-35, 36, 38, 41) Відповідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі іншої особи. Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розгляд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з положеннями ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи пояснення сторін та надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем було вжито всі наявні досудові заходи захисту свого права власника, які не дали результату, оскільки добровільно повертати належне майно відповідач неодноразово відмовилась. Все це свідчить про порушення відповідачем прав позивача, як власника транспортного засобу, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки це є єдиним способом захисту права позивача як власника майна. Задовольняючи позовні вимоги, суд, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стягує на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved