Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після його смерті він прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на спадщину. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу в її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Жилівської сільської ради Новоселицького району № 338 від 20 червня 2014 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому був зареєстрований та проживав тільки [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, він був власником всього колгоспному двору. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1950 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Жилівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок вказаного домоволодіння побудований відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином був зареєстрований органом місцевого самоврядування і належав зареєстрованому та проживаючому в ньому станом на 1991 рік [PERSON] на праві власності. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно заповіту, який був складений 21 липня 1998 року та посвідчений секретарем Жилівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все своє майно, в тому числі житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який розташований в с. Жилівка Новоселицького району. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв своєчасно, оскільки протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступив у володіння та користування спадковим майном, що підтверджується довідкою Жилівської сільської ради Новоселицького району № 340 від 20 червня 2014 року. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючого документу на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має та відповідачі позов визнали, то право власності на спадщину слід визнати за ним. На підставі ст.ст. 524, 525, 534, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved