Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23.02.2016 року вона розірвала шлюб з відповідачем, у період шлюбу у сторін народився син [PERSON] . Відповідач не виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виховання дитини, фінансово її не забезпечує, має заборгованість по сплаті аліментів. Про дитину піклується позивач одноосібно. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального провадження на 19.10.2020 року. 15.02.2020 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник не з`явились, представник подав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до закону. Третя особа, Орган опіки та піклування надав висновок 422/01-31 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини, просять справу розглядати справу без представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього: [PERSON] [INFO] , що вбачається з даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого ВРАЦС реєстраційної служби Ярмолинецького РУЮ 09.12.2014 року. Дитина проживає з позивачем, що вбачається з акту УМК «Центральна» від 18.06.2020 року її вихованням та утриманням також займається мати. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 23.02.2015 року було розірвано шлюб між сторонами. Даними висновку №422/01-31 від 17.02.2021 року підтведжується недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 198& p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позивачем та представником не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Крім цього, позивачем та представником не представлено доказів, що відповідач не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться умовами її життя та станом здоров`я, а також ухиляється від сплати аліментів. За таких обставин, суд приходить до переконання, що несплата аліментів відповідачем не є нехтуванням батьківськими обов`язками щодо дитини, не свідчить про ухилення відповідача тому не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінюючи встановлені обставини та надані докази суд приходить до висновку, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому у відповідності до ст.164 СК України його не слід позбавляти батьківських прав відносно дитини.

Outcome: dismissed