Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 24.06.2015 р., 20.07.2015р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія довідки Ізмаїльського факультету Одеської Національної [PERSON] від 14.01.2015 р.; копія свідоцтв про народження дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]; копія довідки про доходи відповідача від 04.03.2015 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дітей неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та на навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON], який є батьком дітей, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Під час сумісного проживання сторони часто влаштовували сварки у присутності своїх дітей, що суттєво могло вплинути на їх психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сімї. Фактично сторони проживають однією сімєю. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є діти неповнолітня донька [PERSON], [INFO] та повнолітній син [PERSON], [INFO], який є курсантом 4 курсу Одеської національної морської академії Ізмаїльський факультет, на контрактній основі, на денному відділенні, стипендію не отримує, ніде не працює, оскільки ще не отримав спеціальність, потребує матеріальної допомоги. В даний час діти знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка працює вчителькою, отримує зарплатню, однак вона є недостатньою для утримання дітей, забезпечення сина-студента необхідними потребами для життя та навчання, та їх виховання. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає, хоча, як батько зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки працює у ТЧ-1 локомотивного депо «Рені» Одеської залізниці, мешкає за адресою позивачки, інших дітей не має, не є інвалідом, - отже має реальну можливість надавати дітям матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище «Добрішан». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дітей матірю з моменту фактичного розпаду сімї), суд визначає місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] разом із матірю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з матеріалів справи, доводів позивачки, у відповідача є можливість утримувати своїх дітей неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний момент є працездатним, але ніде не працює, навчається в Одеській національній морській академії Ізмаїльський факультет за спеціальністю «Судноводіння» і потребує матеріальної підтримки від батька. Сама позивачка працює, але не може повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дітей, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дітей, розвитку їх обдарувань, забезпечення встановленого прожиткового мінімуму для сина у період його навчання. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідач достатньо матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу своїм дітям і, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін (на утриманні позивачки перебуває неповнолітня донька та син, який навчається, позивачка працює, однак несе додаткові витрати у звязку із навчанням сина, утриманням неповнолітньої доньки; відповідач працює, мешкає за адресою позивачки) задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved