Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В грудні 2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просять визнати за ними право спільної сумісної власності в рівних частках за кожним на 4/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул. Озерна,13 в с. Сербинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Крім того, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою вул. Озерна,13 в с. Сербинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що в 1982 році був побудований житловий будинок із господарськими будівлями на земельній ділянці (на той час колгоспному дворі) по вулиці Озерній, №13 в с. Сербинівка Старокостянтинівського району. Його будівництво здійснювали [PERSON] та [PERSON]. До квітня 1991 року було побудовано будинок, прибудову (ганок), хлів, літню кухню, погріб. Після будівництва будинку згідно погосподарської книги с. Сербинівка позивачі та їх батько [PERSON], а для [PERSON] чоловік, залишились в ньому проживати. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами колгоспного двору №13 по вул. Озерній в с. Сербинівка Старокостянтинівського району були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON] У звязку з цим позивачі вважають, що даний житловий будинок з господарськими будівлями є спільною сумісною власністю усіх його членів, в рівних частках, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку (по 1/5). Таким чином, фактично як членам колгоспного двору [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON]. починаючи із 1982 року належить 4/5 частки у будинку та господарських будівлях прибудова ганок, хлів, літня кухня, погріб ) на праві спільної сумісної власності у рівних частках кожного. Однак, [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON] оформити право власності на вказаний будинок не мають змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документу на цей житловий будинок. Крім того, позивачі вказують, після смерті 10 серпня 1993 року їх батька [PERSON], а для [PERSON] - чоловіка, відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частку вказаного житлового будинку та господарських будівлях, що були побудовані на день його смерті. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17.11.2011 року, яке набрало законної сили 29.11.2011 року, визнано право власності на 1/20 частку житлового будинку із господарськими спорудами (хлів, літня кухня, погріб), що розташовані за адресою: вул.. Озерна, №13, с. Сербинівка Старокостянтинівського району, за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Разом із тим, на день смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та його дочки [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. і [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. також проживали у спірному будинку та прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька відповідно, шляхом фактичного прийняття. Таким чином, [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. вважають, що мають право на визнання за ними права власності в порядку спадкування на 1/20 частину спірного житлового будинку із господарськими будівлями. Однак, оформити спадщину, яка залишилась після [PERSON], у нотаріальній конторі [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. не мають змоги, оскільки за життя батько не отримав правовстановлюючого документу на цей житловий будинок. Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до розяснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що у 1982 році подружжям [PERSON] було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Озерна,13 в с. Сербинівка Старокостянтинівського району. Згідно даних погосподарських книг Сербинівської сільської ради на період проживання [PERSON] з сімєю у вказаному будинковолодінні погосподарський двір рахувався колгоспним. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: витягами з погосподарських книг Сербинівської сільської ради щодо належності спірного будинку до колгоспного двору, витягом з погосподарської книги Сербинівської сільської ради про склад сімї [PERSON] за 1980-1995 роки, технічним паспортом на спірний будинок. На час закінчення будівництва спірного житлового будинку відомості про житлові будинки, які належали громадянам у сільській місцевості на праві особистої власності отримували на підставі даних погосподарських книг, які велись по всіх сільських радах на підставі Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СРСР 12 травня 1985 року № 5-24//26. Держава визнавала ці записи у погосподарських книгах як підставу до підтвердження права власності. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до розяснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок №13 по вул. Озерній в с. Сербинівка згідно записів у погосподарських книгах Сербинівської сільської ради належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON], тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку (по 1/5). Крім того, ст.548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 10 серпня 1993 року помер [PERSON] На день його смерті разом із ним в будинку №13 по вул. Озерній в с. Сербинівка були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON], донька [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., та двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та син [PERSON] Вказані особи на день смерті [PERSON] та після його смерті залишались проживати у спірному будинку, а тому є такими, що фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняли спадщину після смерті [PERSON] Разом із тим, жодного правовстановлюючого документа на вказану власність у позивачів немає. Крім того, станом на 19.03.2011 року (дата виготовлення технічного паспорта на будинок та господарські будівлі) право сумісної власності не зареєстровано (після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року). Крім того, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17.11.2011 року, яке набрало законної сили 29.11.2011 року, визнано право власності на 1/20 частку житлового будинку із господарськими спорудами (хлів, літня кухня, погріб), що розташовані по вул. Озерна, №13, с. Сербинівка Старокостянтинівського району, за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою виконкому Сербинівської сільської ради №804 від 15 серпня 2011 року про склад сімї [PERSON] на день його смерті. Крім того, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17.11.2011 року, яке набрало законної сили 29.11.2011 року, визнано право власності на 1/20 частку житлового будинку із господарськими спорудами (хлів, літня кухня, погріб), що розташовані по вул. Озерна, №13, с. Сербівка Старокостянтинівського району, за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємець по закону чи по заповіту має право відмовитись від спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Жоден із спадкоємців [PERSON] у визначений законом строк не відмовлявся від прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті, а тому усі вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Оскільки [PERSON] помер після 01 липня 1990 року, тому щодо його частки в майні колгоспного двору застосовуються загальні правила спадкування. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], увійшла належна йому частка у майні колгоспного двору розмір якої складає не весь будинок з надвірними спорудами, як зазначає позивач, а лише 1/5 його частина. Решту 4/5 частин є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні по закону частка спадкоємців першої черги є рівною. Оскільки спадкова маса складає 1/5 частину житлового будинку та надвірних будівель, які складаються із хліва-Б, літньої кухні-В, погреба-Г, що розташовані по вул. Озерній, 13 в с. Сербинівка, тому [PERSON], [PERSON], [PERSON], як троє із чотирьох спадкоємців, мають кожен право на 1/20 частину належного померлому [PERSON] майна. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, фактично як членам колгоспного двору [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л., [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.Л. та [PERSON] починаючи із 1982 року належить 4/5 частки у будинку та господарських будівлях (ганок, хлів, літня кухня, погріб) на праві спільної сумісної власності у рівних частках кожного, тобто кожному належало по 1/5 частині будинку. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що кожному із позивачів належить право власності в будинку №13 по вул. Озерній в с. Сербинівка Старокостянтинівського району в таких частках: · [PERSON] 1/5 частина на праві спільної сумісної власності та 1/20 частина в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], а всього 1/4 частина. · [PERSON] - 1/5 частина на праві спільної сумісної власності та 1/20 частина в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], а всього 1/4 частина. · [PERSON] - 1/5 частина на праві спільної сумісної власності та 1/20 частина в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], а всього 1/4 частина. · [PERSON] 1/5 частина на праві спільної сумісної власності. З технічного паспорту на спірний будинок вбачається, що до складу надвірних будівель відноситься також і гараж 2002 року забудови, а тому він не входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], оскільки був побудований вже після його смерті.

Outcome: approved