Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, якою просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 388763,14 грн. В обґрунтування позовної заяви позивача зазначив наступні обставини. 07.03.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є позивач, та відповідачем, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 304515 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Відсотки, нараховані з моменту видачі кредиту по 06.10.2012 року, сплачені відповідачем в повному обсязі. Подальше погашення відсотків відповідачем не здійснювалось. Таким чином станом на 28.11.2013 року сума заборгованості склала 388763,14 грн. Представник позивача, яка діє по довіреності - Шевченко О.Є., у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала заяву, відповідно до якої, просила суд, розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав. У зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлений строк позовної давності в один рік. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином і в термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629, 638 Цивільного кодексу України встановлено що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно умов ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6196079, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 304515 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,49% річних та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи копії меморіального ордеру № 412166290 від 07 березня 2008 року банк перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 304515 грн. Відповідно до статуту ПАТ «ПУМБ», затвердженого протоколом загальних зборів від 21.10.2011 року, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач став правонаступником всіх прав та зобов'язант ЗАТ «ПУМБ». Із долученої до матеріалів справи копії листа № DON-44/561 від 25 жовтня 2012 року, яка направлялась відповідачу, однак повернулась до банку за закінченням терміну зберігання, судом вбачається, що позивач звертався до відповідача із вимого про дострокове повернення усієї суми кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно п. 3.1.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 (триста шістдесят) днів у році та нараховуються щоденно. Згідно п. 3.1.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися Відповідачем в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору. Пункт 5.2 Кредитного договору встановлює, що у разі порушення Відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Згідно п.5.5. Кредитного договору за кожний випадок порушення Відповідачем обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6., Відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту. Згідно п.5.4. Кредитного договору за кожний випадок порушення Відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, Відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. Згідно п. 4.3.1. Кредитного договору Відповідач зобов'язаний протягом строку дії Кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено Кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з Позивачем, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатись на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості Позичальника за основною сумою кредиту і не меншою дійсної вартості майна (за договорами страхування майна) на момент укладення таких договорів страхування, а за договорами страхування нерухомого майна - не меншою, ніж його повна (оціночна) вартість, зазначена в договорі забезпечення. На підтвердження виконання умов цього пункту Відповідач зобов'язаний до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, надавати Банку, як вигодонабувачу, по одному оригінальному примірнику цих договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі за період, на який було поновлено дію договорів страхування. Як вбачається судом із долученого до матеріалів справи розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 28.11.2013 року склала 388763,14 грн.: заборгованість відповідача за сумою кредиту - 288 421,03 грн.; заборгованість відповідача за непогашеними відсотками за користування кредитом - 27006,30 грн.; сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - 39839,16 грн.; сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору - 3045,15 грн.; сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування складає 30451,50 грн. Аналіз фактично встановлених обставин справи, зокрема умов договору та вимог цивільного законодавства дозволяє суду зробити висновок про те, що позивач надав суду безспірні докази щодо наявності непогашеної відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором. При цьому позивач надав до суду достатньо доказів, щодо його намагання врегулювати спір в досудовому порядку. Крім того суд вважає доведеним той факт, що у позивача є прав на звернення до суду із позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, оскільки такі обставини відповідають вимогам ст.ст. 1050, 1054 ЦК України. Отже, з огляду на фактично встановлені під час розгляду обставини даної цивільної справи, суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved