Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Регіональні електромережі», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишний двір» про захист прав споживачів, просив стягнути з відповідача-1 на його користь надмірно сплачені останнім грошові кошти за споживання електричної енергії в період з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року, у розмірі- 4108,91 грн. Стягнути з відповідача-1 на його користь 8000 грн., як компенсацію за завдану останньому моральну шкоду, шляхом невідповідних нарахувань відповідачем -1 сум до сплати за фактично спожиту електроенергію та не виконанням відповідачем-1 свого обов`язку щодо укладення відповідного договору. Стягнути з відповідача-2 на його користь надмірно сплачені останнім грошові кошти за споживання електроенергії в період з 01.04.2017 року по 01.05.2018 року, у розмірі 1530, 30 грн. Стягнути з відповідача-2 на його користь 2000 грн., як компенсацію за завдану останньому моральну шкоду, шляхом невідповідних нарахувань відповідачем-1 сум до сплати за фактично спожиту електроенергію та не виконанням відповідачем -1 свого обов`язку щодо укладення відповідного договору. Зобов`язати відповідача-1 підготувати та укласти з Позивачем договір на постачання електричної енергії відповідно до статуту останнього, як побутового споживача-фізичної особи. Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у розмірі 4000 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що у 2016 році ним було придбано квартиру в житловому комплексі « Family », яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2017 року між позивачем та ТОВ «Затишний двір» укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. З 1.04.2017 року позивач почав користуватись послугами відповідача-2, шляхом споживання електроенергії. Проте відповідний договір з відповідачем-2 укладений не був. Кошти за спожиту електроенергію позивач сплачував готівкою третій особі - ТОВ «Затишний двір». Відповідач-2 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Регіональні електромережі» відмовила у укладанні відповідного договору мотивуючи відмову тим, що будинок не введений в експлуатацію. Вважав порушенням його прав полягало в тому, що третьою особою ТОВ «Затишний двір» нараховувались рахунки за спожиту електроенергію по тарифам як для юридичних осіб, а не фізичних. З літа 2018 року позивачу стало відомо, що в зв`язку з реорганізацією енергопостачальна організація, на якій знаходиться будинок позивача стала ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Після звернення до цієї організації з пропозицією укласти договір на постачання електроенергії йому також було відмовлено з підстав не введення будинку в експлуатацію. Протягом 2017-2018 року позивач вимушений був передавати кошти третій особі ТОВ «Затишний двір» за завищеними тарифами. Вважає бездіяльність відповідачів неправомірною. Ураховуючи наведене, просив позов задовольнити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі. Призначене підготовче судове засідання на 09 березня 2021 року о 14.40 годин. 09.02.2021 року від ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» надійшов відзив на позовну заяву. 23.02.2021 року від ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надійшов відзив на позовну заяву. 22.02.2021 позивач подав заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду. Просив залишити без розгляду в межах справи № 369/16492/20 наступні позовні вимоги: стягнути з відповідача-1 на його користь надмірно сплачені останнім грошові кошти за споживання електричної енергії в період з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року, у розмірі - 4108,91 грн. Стягнути з відповідача-1 на його користь 8000 грн., як компенсацію за завдану останньому моральну шкоду, шляхом невідповідних нарахувань відповідачем -1 сум до сплати за фактично спожиту електроенергію та не виконанням відповідачем-1 свого обов`язку щодо укладення відповідного договору. Стягнути з відповідача-2 на його користь надмірно сплачені останнім грошові кошти за споживання електроенергії в період з 01.04.2017 року по 01.05.2018 року, у розмірі 1530, 30 грн. Стягнути з відповідача-2 на його користь 2000 грн., як компенсацію за завдану останньому моральну шкоду, шляхом невідповідних нарахувань відповідачем-1 сум до сплати за фактично спожиту електроенергію та не виконанням відповідачем -1 свого обов`язку щодо укладення відповідного договору. 22.02.2021 позивач подав заяву про залучення третіх осіб в порядку ст..53 ЦПК України у якій просив залучити до справи у якості третьої особи-2 на боці позивача національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, в особі її територіального підрозділу Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ: 39369133), місцезнаходження: 03057, місто Київ, вулиця Смоленська,19. Залучити до справи у якості третьої особи-3 на боці позивача Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного Комітету України 9 код ЄДРПОУ 00032767) місцезнаходження: 03035, м. Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, 45. 23.02.2021 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України у якій просив визнати укладеним публічний договір про електропостачання на надання послуг з розподілу та передачі електричної енергії між Позивачем та Відповідачем-2 з моменту початку отримання послуг з постачання електроенергії, а саме з 01.-4.2017 року до 01.01.2019 року. Визнати укладеним публічний договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між позивачем та Відповідачем-2 з 01.01.2019 року на умовах типового договору згідно Додатку 3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312. Визнати укладеним публічний договір постачання електроенергії постачальником універсальної послуги (електропостачання) між відповідачем-1 та позивачем з 01.01.2019 року на умовах типового регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312. Судові витрати у вигляді правової допомоги покласти на Відповідачів у розмірі 4000 грн. 25.02.2021 року позивачем подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Просив залучити у якості третьої особи- 2 на боці позивача національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, в особі її територіального підрозділу Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ: 39369133), місцезнаходження: 03057, місто Київ, вулиця Смоленська,19. Залучити до справи у якості третьої особи-3 на боці позивача Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного Комітету України код ЄРДПОУ 00032767) місцезнаходження: 03035 м. Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, 45. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.03.2021 року клопотання позивача про залишення без розгляду позовних вимог у частині стягнення коштів у цивільні справі задоволено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2021 року клопотання позивача про залучення третіх осіб по цивільній справі залишено без задоволення. 03.06.2021 до суду надійшло клопотання ТОВ «Затишний двір» про об`єднання позовів в одне провадження. Товариство просило об`єднати в одне провадження цивільні справи: № 369/16279/20, 369/3705/21, 369/16492/20. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2021 року клопотання представника ТОВ «Затишний світ» про об`єднання позовів в одне провадження залишено без задоволення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 04.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду на 28.07.2021 на 10.00 годин. Встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з посиланням на обставини, які викладені в заяві, просив їх задовольнити. Представник Відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» адвокат Андрієвська О.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що заява позивача про зміну предмету позову фактично є іншим позовом. Крім того позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеними договорів, тобто на даний час позивач не має статусу споживача в розумінні чинного законодавства України. Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» адвокат Бабич М.М. в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що позивач не надав доказів, що він є власником квартири [ADDRESS] . Позивач не надав доказів звернення до відповідача-2 щодо укладення договору на користування (постачання) електричною енергією за вищевказаною адресою. У матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за спожиту електричну енергію третій особі та відповідачу-2. В судове засідання 28.07.2021 позивач з`явився. Позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - адвокат Андрієвська О.В. в судове засідання 28.07.2021 з`явилася. Проти позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвокат Бабич М.М. в судове засідання з`явився. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишний двір» в судове засідання 28.07.2021 свого представника не направила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні 28.07.2021 було оголошено перерву до 03.08.2021 року 08:30 год. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Правовідносини у сфері електроенергетики між споживачем та постачальником електричної енергії регулюються положеннями ЦК України, нормами Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженних постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, а також іншими нормативно-правовими актами України, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Згідно статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетик і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Споживачем електричної енергії є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачем здійснюється за вільними цінами. Зазначені положення кореспондуються з нормами статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а також обов`язок споживача на укладення договору на надання житлово-комунальних послуг. Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно із абзацом 1 пункту 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією (пункт 7 ПКЕЕН). Пунктом 2 ПКЕЕН передбачено, що під об`єктом побутового споживача розуміється житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Згідно із абзацами 3, 4 пункту З ПКЕЕН, електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред`являє оригінали таких документів: паспорта; реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу); документа, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва об`єкта споживача). Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 липня 2019 року запроваджено новий ринок електроенергії. Положеннями статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Правил роздрібного ринку. Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Відповідно до пункту 2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженних постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Пунктом 7 постанови передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України). Суд встановивши відсутність належних та допустимих доказів того, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , оскільки матеріали справи не містять таких доказів, та ураховуючи те, що позивачем не надано належних доказів направлення заяви-приєднання за формою, передбаченою Правилами роздрібного ринку електричної енергії, не надано доказів оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, обґрунтовано вважає,що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем вимог чинного законодавства України та порушення його права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed