Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним п. 6.2 Договору кредиту № 09.2/320-06 від 25 вересня 2006 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] з моменту укладання Договору. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 25 вересня 2006 року між ним та відповідачем був укладений Договір споживчого кредиту № 09.2/320-6, згідно умов якого банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 46041 доларів США, зі сплатою 12,5 відсотків. На момент укладення Договору з позивачем існувала типова форма кредитного Договору, яка була розроблена Банком. Як вбачається з правової позиції Конституційного Суду України, яка була викладена у рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011, кредитний договір, який має вид формуляру та іншу стандартну форму є договором приєднання. За вказаних обставин, умова Договору, яка містила третейське застереження була обов'язковою для позивача на час укладення Договору, і позивач не мав реальної можливості внести свої пропозиції щодо зміни умов Договору. Як вбачається з тексту Договору, регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною Договору та не надавався позивачу разом із Договором, що в свою чергу виключало можливість останнього ознайомитися з його змістом та умовами розгляду справи у третейському суді. За вказаних обставин, позивач вважає, що положення п. 6.2 ст. 6 Договору є несправедливими. Крім того, третейське застереження наведене у п. 6.2 ст. 6 Договору не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», а у відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що Асоціація українських банків являється засновником постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, членом якої на момент підписання Договору також був ПАТ «Укрсоцбанк», відповідач з самого початку перебував у більш вигідному становищі ніж позивач, що в свою чергу свідчить про порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити позивачу в задоволенні його вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 25 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 09.2/320-6, згідно з умовами якого останній отримав від відповідача строковий кредит в розмірі 46041 доларів США терміном до 24.09.2021 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. Відповідно до п.6.2 ст.6 кредитного договору, сторони домовились, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони,

Outcome: dismissed