Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

В грудні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач вказала, що відповідач [PERSON] \~є її\~бувшим чоловіком,\~з яким\~вона розірвала\~шлюб рішенням\~Гусятинського районного\~суду від\~13.08.2010\~року.\~Рішенням Чортківського\~районного суду\~від 29.11.2010\~року стягнуто\~з відповідача\~аліменти на\~утримання дитини\~у розмірі\~300\~гривень в\~її користь,\~до досягнення\~повноліття.\~Відповідач аліменти\~не сплачував,\~в результаті\~утворилася заборгованість\~на суму\~9\~000\~гривень,\~та за\~моєю заявою\~державний виконавець\~звернувся до\~суду про\~обмеження відповідача\~ [PERSON] \~у праві\~виїзду за\~межі України.\~Відповідач [PERSON] \~попросив,\~щоб позивачка\~залишила свою\~заяву про\~обмеження у\~виїзді за\~межі України\~без розгляду,\~також попросив\~забрати виконавчий\~лист про\~стягнення аліментів\~з ДВС,\~взамін зобов`язався\~укласти розписку\~на суму\~32\~000\~гривень в\~рахунок вже\~нарахованих та\~ще не\~отриманих аліментів\~на майбутнє,\~на що\~вона погодилася.\~Результатом домовленості\~і стала\~розписка вчинена\~ним 07\~квітня 2016\~року на\~зазначену суму\~коштів. Свої зобов`язання щодо повернення боргу відповідач не виконав, на даний момент зв`язок з ним втрачено, що змусило позивача звернутися до суду. [PERSON] просить стягнути 32000 грн. боргу за договором розписки, 2595,95 грн. 3%річних, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.. В судове засідання представник позивача адвокат Тесля П.О. подав суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивачки та представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] відзиву не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на веб-порталі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 07 квітня 2016 року відповідач [PERSON] , який проживає за адресою с. Джурин Чортківського району Тернопільської області зобов`язувався сплатити суму в розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) грн. до [INFO] [PERSON] , жительці с. Вигода Гусятинського району Тернопільської області. 12 грудня 2019 року [PERSON] надіслала на зареєстровану адресу відповідача заяву вимогу про повернення отриманих коштів. Станом на день подання позову відповідач на заяву вимогу не відреагував. Відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути борг до 07 квітня 2019 року, заяву вимогу позивачка направила 12 грудня 2019 року, а звернулася до суду 20 грудня 2019 року. 3% річних від суми боргу за 987 днів прострочення (з 07 квітня 2016 року по 20 грудня 2019 року) складає 2595,95 гривень та обчислюється за формулою: 32 000/100 х 3%/365 (кількість днів в році) х 987 (кількість прострочених днів) = гривень три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В силу ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625\~ЦК України. (ч.1 ст.1050 ЦК України). У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] свого зобов`язання перед позивачкою [PERSON] за договором позики не виконав, а тому її права підлягають судовому захисту шляхом стягнення боргу. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивача 768,40 гривень понесених нею витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved