Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, в якій просив зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить [PERSON] , який було накладено постановою районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 395/23 від 21.10.2003 року, номер запису обтяження 19391331. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 06.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 207, позивачу на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер: 3221886001:01:016:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, м-н. «Дідовиця». Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей про державну реєстрацію обтяжень від 02.10.2020 року позивачу стало відомо про те, що на земельну ділянку кадастровий номер: 3221886001:01:016:0005, яка належить йому на праві приватної власності, накладено арешт. Підставою для державної реєстрації обтяження вказано - постанова районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції (на даний час Оболонський районний ВДВС у м. Києві) № 395/23 від 21.10.2003 року; реєстратор: одинадцята київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, реєстраційний номер обтяження до 01.01.2013 року - 1404441, 22.10.2004 року о 15:24:51; номер запису про обтяження станом на 12.10.2020 року: 19391331; вид обтяження - арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження - все майно. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 15.10.2020 року інформація щодо виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , відсутня. 05.10.2020 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного ВДВС у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна. 12.10.2020 року Оболонський районний ВДВС у м. Києві листом від 08.10.2020 року № 45915 повідомив, що перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження, при здійсненні якого виносилась постанова № 395/23 від 21.10.2003 року, що видана ВДВС Мінського РУЮ про накладення арешту на майно [PERSON] , на виконанні у Відділі не перебуває. Виконавчі провадження з 2003 по 2016 роки знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п. 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. У зв`язку з чим встановити підстави накладення арешту не являється можливим, тому і відсутні підстави для зняття. Додатково повідомлено, що заявник відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», може звернутися до суду з приводу зняття арешту. Таким чином, позивач не має жодних боргових зобов`язань перед фізичними та юридичними особами, виконавчих проваджень стосовно нього не існує, проте в порушення вимог закону при закінченні виконавчих проваджень накладені арешти знято не було, тому відсутні правові підстави для всього майна позивача. На підставі викладено, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ніколаєнко В.В. у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Предствник відповідача Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Встановлено, що 06.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,0781 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, м-н. «Дідовиця», кадастровий номер земельної ділянки 3221886001:01:016:0005, що підтверджується договором купівлі - продажу від 06.03.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогоза О.П. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей про державну реєстрацію обтяжень від 02.10.2020 року вбачається, що на земельну ділянку кадастровий номер: 3221886001:01:016:0005, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, накладено арешт. Підставою для державної реєстрації обтяження вказано - постанова районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції (на даний час Оболонський районний ВДВС у м. Києві) № 395/23 від 21.10.2003 року; реєстратор: одинадцята київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, реєстраційний номер обтяження до 01.01.2013 року - 1404441, 22.10.2004 року о 15:24:51; номер запису про обтяження станом на 12.10.2020 року: 19391331; вид обтяження - арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження - все майно. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 15.10.2020 року інформація щодо виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , відсутня. 05.10.2020 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного ВДВС у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна. 12.10.2020 року Оболонський районний ВДВС у м. Києві листом від 08.10.2020 року № 45915 повідомив, що перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження, при здійсненні якого виносилась постанова № 395/23 від 21.10.2003 року, що видана ВДВС Мінського РУЮ про накладення арешту на майно [PERSON] , на виконанні у Відділі не перебуває. Виконавчі провадження з 2003 по 2016 роки знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п. 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. У зв`язку з чим встановити підстави накладення арешту не являється можливим, тому і відсутні підстави для зняття. Додатково повідомлено, що заявник відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», може звернутися до суду з приводу зняття арешту. Крім того, Оболонським районним ВДВС у м. Києві рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту з майна. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» кожна особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 59 Закону «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Наявність накладеного арешту на земельну ділянку площею 0,0781 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, м-н. «Дідовиця», кадастровий номер земельної ділянки 3221886001:01:016:0005, власником якої є позивач [PERSON] , перешкоджає позивачу здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються його права та інтереси. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про відсутність правових підстав для арешту зазначеного майна, а тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом звільнення майна з під арешту. Рішення про зняття арешту з майна є підставою для виключення його з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під № 19391331. На підставі викладеного та

Outcome: approved