Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В грудні 2013р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої спільної дитини сторін - доньки: [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,0 грн. щомісячно з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; зобов'язати відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину, пов'язані з розвитком її здібностей: 1000,0 грн. одноразово в 2014р. в зв'язку з переходом дитини до шкоди та 200,0 грн. щомісячно з дня подання позову до суду, в зв'язку з відвідуванням дитиною мовних курсів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007р., проте нею подано позов до суду про розірвання шлюбу. У сторін в шлюбі народилася дитина - донька: [PERSON], яка перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також нести додаткові витрати, у зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, зазначаючи, що з урахуванням розміру заробітної плати, що він утримує, він здатний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 500,0 грн. щомісяця, стосовно вимог позивачки про стягнення з нього додаткових витрат на дитину, то в цій частині він позов не визнає, оскільки позивачкою необґрунтовані заявлені суми додаткових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007р. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, яка самостійно здійснює повністю утримання та виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачка пред'являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину, при цьому він має мінливий заробіток. Судом достовірно встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працює на посаді голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Ленінградець», не надає матеріальної допомоги на утримання дитини - [PERSON], [INFO], яку дитина потребує. З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача здійснюються інші стягнення за виконавчими документами, а тому суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини, аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 18 грудня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття, при цьому судом враховано, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, відповідач не має іншого виду доходу, як за основним місцем роботи на посаді голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Ленінградець», а також судом враховано положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідач спроможний сплачувати щомісяця суму аліментів, визначену судом, при цьому суд врахував і матеріальний стан матері дитини - позивачки по справі. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стосовно вимог позивачки про зобов'язання відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину, пов'язані з розвитком її здібностей: 1000,0 грн. одноразово в 2014р. в зв'язку з переходом дитини до шкоди та 200,0 грн. щомісячно з дня подання позову до суду, в зв'язку з відвідуванням дитиною мовних курсів, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування зазначених сум. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,4 грн.

Outcome: partial