Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В жовтні 2017 року Управління Вищого професійного училища № 25 м. Хмельницького звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення з учнівського гуртожитку, а саме кімнати №256. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач без законних підстав була тимчасово вселена в гуртожитку. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, але про причини своєї неявки не повідомила. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] була тимчасово вселена в кімнату [ADDRESS], без реєстрації місця проживання. В той час вказаний гуртожиток перебував на балансі заводу «Темп». В 1994 році гуртожиток передано Вищому професійному училищу № 25. В будь-яких трудових відносинах [PERSON] з відповідачем не перебувала, учнем училища не являлася. Відповідно до ст.ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України встановлено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи або навчання. Ст.44 цього положення визначено, що громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За змістом цих норм житло у гуртожитку надається громадянам, які не забезпеченні постійним житлом у даному населеному пункті і потребують поліпшення житлових умов, тимчасово на період роботи або навчання, до забезпечення їх житлом відповідно до Глави I розділу III ЖК України. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, п. 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» указав, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Пунктом 17 Примірного положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним. Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи. Відповідно до ст. 132 ЖК України - сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули зних, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] на момент заселення в гуртожиток по [ADDRESS] в трудових відносинах з училищем та на теперішній час не перебувала. Таким чином, відповідач користовує кімнату [ADDRESS] безпідставно, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Судові витрати по справі складаються з 1600 грн. судового збору та підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved