Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] треті особи: [PERSON], [PERSON] в якому просить вселити його в квартиру №32 розташовану в будинку №1 по вул. Морозова у м. Бердянську, встановити порядок користування вказаною квартирою виділивши йому кімнату площею 16,2 кв.м. з лоджією, підсобні приміщення (кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу) залишити в спільному користуванні, зобовязати відповідача не перешкоджати користуванню вказаною кімнатою та підсобними приміщеннями. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. В обґрунтування позову пояснили, що Спірна трикімнатна квартира, загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., належить йому і відповідачу на праві спільної часткової власності, а саме по 1/2 частці квартири кожному. Його ідеальна частка як співвласника спірної квартири на частину житлової площі становить 19,2 кв.м. (1/2 частина від 38,4 кв.м. житлової площі). У2014 році відповідач змінила замок на вхідних дверях квартири та перешкоджає йому користуватися квартирою. На прохання відповідача надати йому комплект ключів від квартири не реагує, на контакт взагалі не йде. Вважає, що виділення йому у користування окремої кімнати площею 16,2 кв.м. з лоджією, без зміни розміру часток, і залишення в спільному користуванні сторін приміщень: кухні площею 8,1 кв.м., вбиральні площею 1,5 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м, коридору площею 7,7 кв.м., вбудованої шафи площею 1,0 кв.м. не порушить право відповідача, оскільки в користуванні відповідачки залишаються дві кімнати площею 10,3 кв.м. і 11,9 кв.м. з лоджією. Просять позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.19, 39). Подала суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що вона буде перебувати на лікуванні в іншому місті. Проте до заяви жодного доказу перебування на лікуванні в день розгляду справи суду не надала. Суд визнав причини неявки в судове засідання неповажними і ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.37, 38). Позивач [PERSON], допитаний в судовому засіданні як свідок, суду показав, що у червні 2009 року розірвав шлюб з відповідачкою. Спочатку він мав можливість користуватися квартирою. Восени 2014 року прийшов до квартири щоб узяти свої речі і потратити до неї не зміг, не підійшли ключі. Про зміну замка відповідачка його не повідомила, нові ключі йому не дає. На контакт з ним не йде. Він неодноразово намагався потрапити до квартири, востаннє в січні 2017 року, але двері йому ніхто не відчинив. Свідок [PERSON], зять позивача, суду показав, що десь у 2015 році ходив з позивачем до спірної квартири, позивач хотів взяти свій інструмент, але в квартиру потрапити він не зміг, оскільки в дверях були змінені замки, двері ніхто їм не відчинив. Потім позивач теж намагався потрапити у квартиру, але двері йому теж ніхто не відкрив. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне: Сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по ? частині кожному) належить квартира №32 розташована в будинку №1в по вул. Морозова в м. Бердянську, що підтверджується копією договору купівлі продажу від 07.10.1996 р.,ухвалою про визнання мирової угоди №2-2451/09 від 22.04.2009 року (а.с.7-9) та інформаційною довідкою з Державного реєстру прав від 22.03.2017р. У вказаній квартирі окрім сторін зареєстровані треті особи [PERSON], [PERSON] (а.с.11) батько і дочка позивача. Відповідно до даних технічного паспорту (а.с.7), загальна площа спірної квартири складає 67,1 кв.м., житлова площа 38,4 кв.м., тому на ідеальну частку у праві власності на квартиру кожного з сторін (1/2 частина) припадає 33,55 кв.м. загальної площі та 19,2 кв.м. житлової площі. Квартира має три жилі кімнати: кімната №4 10,3 кв.м., кімната №6 11,9 кв.м., кімната №8 16,2 кв.м. Усі кімнати ізольовані. Площа кухні -8,1 кв.м., вбиральні -1,5 кв.м., ванної кімнати -3,0 кв.м., коридору -7,7 кв.м., вбудованої шафи -1,0 кв.м., лоджії -3,2 кв.м., лоджії -4,2 кв.м. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З приписами ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно ч.1. ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом. Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Проаналізувавши вимоги діючого законодавства, встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про те, що сторони є співвласниками квартири, право власності є непорушним, позивач має право проживати в спірному помешканні на рівні з іншим співвласником, має право на користування даним помешканням та вільного безперешкодного доступу до спірної квартири. При цьому, судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, не досягнуто згоди про порядок користування спірною квартирою. Враховуючи вищенаведені положення закону та встановивши, що права позивача на користування його частиною спірної квартири порушені відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселити позивача до спірної квартири. Крім того, судом встановлено, що письмового договору про порядок користування квартирою між сторонами не укладено. Сторони добровільно між собою не можуть визначити порядок користування квартирою відповідно до належних їм часток у власності. Суд, враховуючи, що спірні правовідносини не стосуються поділу чи виділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, враховуючи план розташування приміщень (кімнат) квартири, вважає можливим визначити порядок користування квартирою. Виділити в користування позивача жилу кімнату №8 площею 16,2 кв.м. з лоджією, в користування відповідача - кімнату № 4 площею 10,3 кв.м., кімнату №6 площею 11,9 кв.м. з лоджією. Інші приміщення: кухню площею 8,1 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв.м., ванну кімнату площею 3,0 кв.м, коридор площею 7,7 кв.м., вбудовану шафу площею 1,0 кв.м., веранди площею 7,4 кв.м. - залишити у спільному користуванні. В силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1653,60 грн. підлягають стягненню з відповідача (а.с.1-3).

Outcome: approved