Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В вересні 2017р. первісний позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.73226.004 від 28 листопада 2012р. (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 42740,06 грн. Свої позовні вимоги первісний позивач обґрунтовував тим, що відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: прострочену заборгованість по тілу кредиту - 3726,2 грн.; прострочену заборгованість за процентами - 9143,33 грн.; суму штрафу та пеню у розмірі 29870,53 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 17 листопада 2017р. відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Розпорядженням від 10 вересня 2018р. за № 01-08-1119 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 12 вересня 2018р. прийнято та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018р. залучено до участі у справі № 761/33932/17 правонаступника ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 листопада 2012р. між відповідачем та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», на підставі заяви відповідача, було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банком було надано відповідачу кредит у розмірі 2000,0 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на рахунок № 26254000060628, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом трьох років, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в порушення своїх зобов'язань та правил відповідач кредит у повному обсязі не повернув - не проводив оплату відсотків за користування ним та згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 04 вересня 2017р. заборгованість відповідача становить 42740,06 грн. та складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 3726,2 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 9143,33 грн.; суми штрафу та пені у розмірі 29870,53 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ст. ст. 10-13 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові від 28 березня 2018р. (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість по тілу кредиту - 3726,2 грн.; прострочена заборгованість за процентами за період часу з 28 листопада 2012р. по 27 листопада 2015р. (строк на який видавався кредит) у розмірі 4373,83 грн.; сума штрафу та пені у розмірі 8100,03 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,0 грн.

Outcome: partial