Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Виконуючий обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Шевчук В.І. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, яка 17 листопада 2019 року о 22 годині 20 хвилин була госпіталізована до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» згідно направлення лікаря Смілянської швидкої медичної допомоги з ознаками розладу психіки та поведінки, спробою самогубства. 17 листопада 2019 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які підтвердили висновок про необхідність її госпіталізації. Представник заявника, лікар-психіатр комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що хвора [PERSON] вперше була госпіталізована до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» в 2002 році, на лікування поступила втретє. Зазначила також, що [PERSON] становить небезпеку для дітей та оточуючих, оскільки захворювання прогресує, вона потребує лікування, просила заяву задовольнити. Прокурор заяву про госпіталізацію просила задовольнити. Хвора [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки вважає себе цілком здоровою та хоче виховувати дітей. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, представника заявника, особу, яка направляється на лікування, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву виконуючого обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Шевчука В.І. обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-III особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Отже, для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу необхідна наявність трьох складових: якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. [PERSON] була доставлена до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» 17 листопада 2019 року згідно направлення лікаря Смілянської швидкої медичної допомоги з ознаками розладу психіки та поведінки, спроби самогубства. Згідно заключення комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 18 листопада 2019 року №4261/02, а саме заступника директора з медчастини [PERSON] , в.о. завідуючої 3 відділення [PERSON] , лікаря-психіатра [PERSON] , [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом особистості, афективно-маячним синдромом, психомоторне збудження, тому потребує стаціонарного лікування на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» в примусовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, відтак являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Отже, з врахуванням вищевказаного суд вважає, що заява виконуючого обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Шевчука В.І. про примусову госпіталізацію [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved