Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В жовтні 2015 року ПАТ КБ Приват Банк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач вказує, що відповідно до договору б\\н від 23.10.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] 23.10.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.09.2015 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору б\\н від 23.10.2009 року в сумі 12\~773,49 грн., яка складається з наступного: 1813,15 грн. заборгованість за кредитом; 7613,98 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору становлять: 250.00 грн. штраф ( фіксована частина ); 596,36 грн. штраф ( процентна складова). Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 12\~773,49 грн. Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість в розмірі 12\~773,49 грн. за кредитним договором б\\н від 23.10.2009 року в примусовому порядку та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився. В заяві, що надійшла на адресу суду він вказав, що позов підтримує в повному обсязі і просить справу слухати у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] належним чином, відповідно до вимог чинного ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не зявився. Причини його неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], уклав договір б\\н від 23.10.2009 року з ПАТ КБ «Приват Банк» за яким отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, умов та правил надання банківських послуг [PERSON] взяв на себе за кредитним договором зобовязання та у встановлені терміни добровільно не виконав і кошти позичальнику не повернув. Станом на 30.09.2015 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору б\\н від 23.10.2009 року в сумі 12\~773,49 грн., яка складається з наступного: 1813,15 грн. заборгованість за кредитом; 7613,98 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору становлять: 250.00 грн. штраф ( фіксована частина ); 596,36 грн. штраф ( процентна складова). Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 12\~773,49 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що відповідач не повертає кредитодавцю позику у порядку і у строки, відповідно до укладеного між ними кредитного договору, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved