Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

В грудні 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 23 595,20 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.09.2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК.7619936, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що 01.11.2017 року в м. Києві по просп. Перемоги, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Постановою Шевченківського районного суду м. Києві від 31.01.2018 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 02.11.2017 року до позивача звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Вказує, що позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та Звіту № 188199 здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 23 595,20 грн.. Провадження у справі відкрито ухвалою від 17.06.2020 р. з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (суддя Васильченко О.В.). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 04.06.2021 р. матеріали вищевказаного позову передані для розгляду судді Рибалці Ю.В.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 21.09.2017 року, між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК.7619936, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] . 01.11.2017 року, по просп. Перемоги, 3, у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2018 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 02.11.2017 року до страховика від потерпілого [PERSON] , водія автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , надійшла заява про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , становила 27 923,26 грн., що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП « [PERSON] ». В обґрунтування страхової суми позивачем надані суду страховий акт № UA2017110200041/L01/01 від 22.01.2018 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до страхового акту ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 23 595,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11000 від 23 січня 2018 року (а.с. 101). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до підпункту 33.1.4 п.33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Отже, ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з`ясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин. Зазначений правовий висновок був сформований Верховним Судом України 31 травня 2017 року у справі 753/16740/15-ц. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо причин неповідомлення страховика та їх поважності, а відсутність відзиву відповідача на позов позбавляє суд можливості з`ясувати дійсні обставини справи у цій частині. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач звернувся до відповідача з претензією про регресну вимогу та виплату компенсації в добровільному порядку (а.с. 102,103). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 23 595,20 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved