Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, в якому просить зобов'язати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу банку належні позивачу кошти за договором банківського вкладу у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 1036,71 доларів США, а також три відсотки річних від простроченої суми готівки у розмірі 74,79 доларів США. При цьому посилається на те, що на підставі договору банківського вкладу від 13.06.2013 року ним було передано на депозит банку 6700 доларів США, строком до 18 червня 2014 з нарахуванням 10% річних, які частково були сплачені позивачу, проте станом на 19.02.2015 року розмір заборгованості складає 1036,71 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, у ньому зазначених. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В попередніх судових засіданнях представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» позов не визнав. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що вимога щодо зобов'язання банку видати готівкою одноразовою операцією через касу банку належні позивачу кошти за договором банківського вкладу у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками суперечить вимогам постанов Правління НБУ №328 від 30.05.2014 року, №540 від 29.08.2014 року, №758 від 01.12.2014 року. Крім того вважає, що банком отримано заяву вкладника про повернення коштів вкладу 19.06.2014 року, тобто після закінчення його строку (після 18.06.2014 року), у зв'язку з чим згідно умов договору строк розміщення вкладу було продовжено, тож прострочення виконання зобов'язань Банком не відбувається, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення 3% річних. На підставі зазначеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу «Нові гроші» №7729/370-13, на підставі якого згідно квитанції №608/44556 позивач вніс в банк кошти в розмірі 6700 доларів США строком до 18 червня 2014 року. Процентна ставка за вказаним вкладом становить 10% річних. Після закінчення строку дії договору банківського вкладу 19 червня 2014 року позивач звертався до банку із заявою про повернення банківського вкладу та процентів. Суд критично ставиться до твердження представника відповідача про несвоєчасне звернення позивача про повернення сум вкладу й відповідного продовження строку розміщення вкладу, оскільки вказане спростовується наявними документами у матеріалах справи, наданих відповідачем, а саме: виписками по особовому рахунку за період з 12.09.2014 року по 22.12.2014 року та з 23.12.2014 року по 22.01.2015 року, за якими Банк «Фінанси та кредит» повернув грошові кошти та відсотки [PERSON] з рахунку на вимогу згідно депозитної угоди №7729/370-13 від 13.06.2013 року, залишок якої після останньої сплати 21.01.2015 становив 1536,71 доларів США. Факт сплати відповідачем 06.02.2015 року позивачу 500 доларів США сторонами визнається, а тому в силу ст. 61 ЦПК України вважається судом встановленим. Таким чином на дату ухвалення судового рішення заборгованість за договором банківського строкового вкладу «Нові гроші» №7729/370-13 від 13.06.2013 року складає 1036,71 доларів США. Згідно із ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч.1 ст.1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч. 1, 5, 6 ст.1061 ЦК України). Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Під виконанням зобов'язань розуміють, вчинення кредитором і боржником дій, що становлять зміст зобов'язання, тобто відповідач повинен повернути всю суму вкладу з нарахованими відсотками за вищевказаним депозитним договором. Доводи відповідача відносно того, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження, наприклад, за сумою операцій та посилання на постанови Правління Національного банку України №328 від 30.05.2014 року, №540 від 29.08.2014 року, №758 від 01.12.2014 року суперечать приписам ч.2 ст.1060 ЦК України, які передбачають, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Позивач пред'явив вимогу про видачу (отримання) вкладу, але банк не видав його. Таким чином, судом встановлено обставини, що свідчать про порушення банком норм закону, якими визначено обов'язковість повернення грошових коштів банківського вкладу за вимогою вкладника, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача сплатити позивачу заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 1036,71 доларів США. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення повернення вкладу та нарахованих процентів, суд виходить з того, що строк повернення вкладу та відповідних відсотків згідно умов Договору та Правил сплив 18.06.2014р., тобто з наступного дня 19.06.2014р. Банк вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання щодо повернення суми вкладів та відповідних відсотків, а тому саме з цієї дати Банк несе відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за порушення зобов'язання щодо повернення суми вкладу та відповідних відсотків підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних станом на 19.02.2014 року у сумі 74,79 доларів США. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved