Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що згідно наказу Комунального автотранспортного підприємства 052810 від 10.05.2012 року № 01-02-62 [PERSON] прийнято на посаду головного економіста з 10.05.2012 року (а.с. 206) Згідно п.п. 1,2 розділу І посадової інструкції головного економіста, затвердженої директором КАТП - 52810 19.07.2011 року головний економіст безпосередньо підпорядковується директору підприємства. Головний економіст керується у своїй роботі справжньою посадовою інструкцією. (а.с. 208 - 210) Згідно п. 9 розділу 2 посадової інструкції до обов'язків головного економіста входить розробка штатного розпису згідно затвердженої структури управління підприємством. Згідно п. 12 розділу 2 посадової інструкції до обов'язків головного економіста входило підготовка для затвердження у встановленому порядку та доведення до відома працюючих умов оплати праці (тарифні ставки, оклади, розряди и розцінки робіт, системи преміювання). Згідно абзацу 8 п.п. 4.3. розділу 4 Статуту підприємства, затвердженого Наказом начальника Управління житлового та комунального господарства м. Краматорська № 94 від 22.08.2005р., Директор підприємства приймає і звільняє працівників Підприємства, укладає з ними трудові договори, контракти, затверджує штатний розпис, установлює посадові оклади, приймає рішення про преміювання або про накладення стягнень на працівників Підприємства відповідно до умов трудових договорів, контрактів, колективного договору та чинного законодавства України. (а.с. 38 - 51) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що головний економіст не має повноважень затверджувати посадові оклади - головний економіст лише розраховує посадові оклади та подає на затвердження директору, а директор підприємства згідно статуту установлює посадові оклади. Згідно наказу (розпорядження) № 38-к від 14.08.2014 року [PERSON] звільнено з 14.08.2014 року по власному бажанню на підставі ст. 38 КЗпП України з посади головного економіста КАТП - 052810 (а.с. 205) Відповідно п. 2.3.4.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на І квартал 2018 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 26.02.2018 року № 148, 149, 150, виданих начальником Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області [PERSON], головними державними аудиторами відділу контролю у галузі ЖКГ, інфраструктури та звязку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального автотранспортного підприємства 052810 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2017 р. Згідно акту ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Комунального автотранспортного підприємства 052810 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року вбачається, що в ході ревізії встановлено завищення посадового окладу начальнику транспортно-експлуатаційної дільниці [PERSON] За період з 01.02.2013 р. по 30.11.2015 року було необґрунтовано нараховано та виплачено заробітної плати у сумі 24827,02 грн., (у тому числі 2013 рік 8464,96 грн., 2014 рік 8195,76 грн., 2015 рік 8166,30 грн.) та як наслідок зайво перераховано єдиного соціального внеску у сумі 9166,14 грн. (у тому числі 2013 рік 3125,26 грн., 2014 рік 3025,88 грн., 2015 рік 3015,00 грн.), що є порушенням Додатку 3 до Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, зареєстрованим Міністерством праці та соціальної політики України 12.10.2010 р. № 38, Додатку 3 до Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки, зареєстрованим Міністерством соціальної політики України 04.10.2013 р. № 26, ст. 5,14,15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР п.6,13 Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати». (Розрахунок зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати внаслідок завищення посадового окладу начальнику транспортно експлуатаційної дільниці [PERSON] у Додатку 5 до акта). Порушення встановлено шляхом співставлення штатних розписів, Галузевих угод, Колективних договорів, особової картки нарахування заробітної плати, зведення нарахування заробітної плати з вимогами діючих нормативно-правових актів. Операцію із зайвого нарахування посадового окладу в бухгалтерському обліку відображено в зведеному регістрі по рахунку № 661 «заробітна плата» та по рахунку № 651 «Розрахунки по єдиному соціальному внеску» за лютий - грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-листопад 2015 року, за дебетом рахунку 23 «Виробництво», кредитом рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі», 651 «Розрахунки по єдиному соціальному внеску». Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) КАТП-052810 на суму 33993,16 грн. Відповідальність за складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи, що передбачено п.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року N 996-XIV. Порушення допущено з вини колишнього головного економіста [PERSON] (а.с. 180 - 201) 22.03.2018 р. Комунальним автотранспортним підприємством 052810 було отримано Вимогу Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області щодо усунення порушень законодавства вих. № 04-05-06-15-05/2279 від 20.03.2018 р. (а.с. 202 - 204) Розпорядженням Краматорського міського голови «Про усунення порушень, виявлених за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального автотранспортного підприємства 052810» від 04.05.2018 р. № 23а зобовязано директора КАТП-052810 [PERSON] усунути виявлені порушення до кінця 2018 року. (а.с. 179) Комунальним автотранспортним підприємством 052810 здійснювались досудові заходи врегулювання спору. З приводу незаконно порушення щодо зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати внаслідок завищення посадового окладу начальнику транспортно експлуатаційної дільниці [PERSON]. до колишнього головного економіста [PERSON] було направлено вимогу претензію щодо добровільного відшкодування майнової шкоди у повному обсязі у сумі 30\~105,93 грн. (тридцять тисяч сто пять грн. 93 коп.) (а.с. 33) В судовому\~засіданні представник\~позивача,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги,\~зазначив,\~що відповідач,\~виконуючи трудові\~обов'язки\~протягом періоду\~роботи в\~КАТП -\~052810\~з 10\~травня 2012\~року перебував\~на посаді\~головного економіста\~КАТП -\~052810.\~Пункт 9\~посадової інструкції\~головного економіста\~Комунального автотранспортного\~підприємства 052810\~від 19.07.2011\~року передбачав,\~що головний\~економіст повинен\~розробляти штатний\~розпис на\~підставі затвердженої\~структури управління\~підприємства. Згідно акту ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Комунального автотранспортного підприємства 052810 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року вбачається, що в ході ревізії встановлено завищення посадового окладу начальнику транспортно-експлуатаційної дільниці [PERSON] Порушення допущено з вини колишнього головного економіста [PERSON] Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди на загальну суму 30 105 гривні 93 копійок. В обгрунтування позову позивач посилався на\~ст. 1166 ЦК України\~- загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. З приводу посилання позивача на\~ст. 1166 ЦК України, суд зазначає, що в даному випадку таке посилання є безпідставним, оскільки\~\~у ч. 1 ст. 130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Тотожні, на перший погляд, поняття за правовою природою істотно відрізняються одне від одного. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП України. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються. Правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем регулюються КЗпП України.\~\~ Згідно частини 3\~статті 233 КЗпП України\~для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~зазначено, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений\~статтею 233 КЗпП України\~річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що днем виявлення порушення завищення посадового окладу начальнику транспортно - експлуатаційної дільниці [PERSON] за період з 01.02.2013 року по 30.11.2015 року є складання акту ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Комунального автотранспортного підприємства 052810 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2017 року № 05.06 - 19/002 від 15.03.2018 року. Позовна заява з доданими матеріалами представником позивача була здано до канцелярії суду 03.09.2018 року, а отже позов предъявлено з додержанням річного строку, встановленого\~статтею 233 КЗпП України. За таких обставин, суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно застосування строку позовної давності. Частиною 1\~статті 130 КЗпП України\~передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності згідно частини 2 цієї статті права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 134 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу\~укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~судам роз'яснено, що виходячи з вимог\~статті 15 ЦПК України\~суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями\~130,135-3,137 КЗпП України\~залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до частини 2\~статті 130 КЗпП України\~умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв'язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала. Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України). Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обовязки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КЗпП). Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. \~ \~ \~ \~Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди належать: витрати, спричинені зайвими виплатами на користь працівників (основної та додаткової заробітної плати, сум компенсацій, допомоги по загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, інших виплат), при відсутності можливості стягнення цих сум із працівників, які безпідставно одержали відповідні суми (з огляду на п.1 ч.2 ст.127 КЗпП такі можливості часто є відсутніми). \~ \~ \~ \~Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обовязки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. \~ \~ \~ \~Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. \~ \~ \~ \~Обовязковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. \~ \~ \~ \~Зі змісту\~ч.\~2\~ст.\~130\~КЗпП матеріальна\~відповідальність працівника\~настає тільки\~за наявності\~його вини\~в заподіянні\~підприємству,\~установі,\~організації майнової\~шкоди.\~ Причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). \~ \~ \~ \~Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КАТП - 052810 з 10.05.2012 року по 14.08.2014 року та працювала на посаді головного економіста. Згідно посадової інструкції головного економіста головний економіст безпосередньо підпорядковується директору підприємства. Головний економіст керується у своїй роботі справжньою посадовою інструкцією. Згідно п. 9 розділу 2 посадової інструкції до обов'язків головного економіста входить розробка штатного розпису згідно затвердженої структури управління підприємством. Згідно п. 12 розділу 2 посадової інструкції до обов'язків головного економіста входило підготовка для затвердження у встановленому порядку та доведення до відома працюючих умов оплати праці (тарифні ставки, оклади, розряди и розцінки робіт, системи преміювання). Згідно абзацу 8 п.п. 4.3. розділу 4 Статуту підприємства, затвердженого Наказом начальника Управління житлового та комунального господарства м. Краматорська № 94 від 22.08.2005р., Директор підприємства приймає і звільняє працівників Підприємства, укладає з ними трудові договори, контракти, затверджує штатний розпис, установлює посадові оклади, приймає рішення про преміювання або про накладення стягнень на працівників Підприємства відповідно до умов трудових договорів, контрактів, колективного договору та чинного законодавства України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що головний економіст не має повноважень затверджувати посадові оклади - головний економіст лише розраховує посадові оклади та подає на затвердження директору, а директор підприємства згідно розділу 4 п.п. 4.3 статуту установлює посадові оклади. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в серпні 2014 року [PERSON] звільнилася з підприємства, а згідно акту ревізії № 05.06. - 19/002 від 15.03.2018 року встановлено завищення посадового окладу начальнику транспортно - експлуатаційної дільниці [PERSON] за період з 01.02.2013 року по 30.11.2015 рік та вину головного економіста [PERSON] Суд зазначає, що [PERSON] не може відповідати за дії, які відбувалися на підприємстві з серпня 2014 року по листопад 2015 року, оскільки не перебувала у вказаний період часу в трудових відносинах з позивачем. Враховуючи вищевикладене,\~на основі\~повно і\~всебічно з'ясованих\~обставин,\~на які\~посилались сторони,\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень,\~підтверджених поданими\~доказами,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~не підлягають\~ задоволенню,\~оскільки судом\~не встановлено\~вини відповідача\~у неправильному\~нарахуванні заробітної\~плати. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, враховуючи, що в судовому засіданні позивачем не доведено вини відповідача, порушення його прав відповідачем, не доведено причино-наслідкового звязку між діями відповідача та настанням шкоди, також, не було доведено передбачених законодавством підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності, то суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed