Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] шкоду, завдану органом громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, у розмірі 280001,00 гривень, а саме: інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (недоотримані дивіденди від діяльності ТОВ «MH-Строй» у 2017 році у розмірі 280000,00 гривень; моральну шкоду у розмірі 1 гривня. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є власником підприємства ТОВ «MH-Строй» з 2007 року. 12 жовтня 2015 року СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районні Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області зареєстровано кримінальне провадження № 32015041640000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України по факту несплати ТОВ «MH-Строй» податків на суму 4087457 грн. Досудове розслідування проводилось старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районні м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кириченко Є.В. ТОВ «MH-Строй» стало відомо з відповідей прокуратури Дніпропетровської області і ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що слідчим прийнято постанову від 27.12.2017 року, відповідно до якої вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, в межах вказаного кримінального провадження № 32015041640000008 від 12 жовтня 2015 року за ч. 3 ст.212 КК України у ТОВ «MH-Строй» було проведено ряд обшуків, а саме: 24 грудня 2015 року в офісі підприємства, розташованого за адресою м. Дніпро, проїзд Шаховий 63, проведено обшук, в ході якого, зокрема вилучено майно підприємства - первинні документи; 11.12.2017 року в офісі підприємства, розташованого за адресою м. Дніпро, проїзд Шаховий 63, проведено обшук, в ході якого вилучено майно - чернетки та документи. За період 2015-2017 роки щодо ТОВ «MH-Строй», контрагентів ТОВ «МН-Строй», з якими у підприємства існували стабільні ділові зв'язки, банках, які обслуговують підприємство, проводилося близько 15 виїмок документів. За період 2015-2017 років співробітники ТОВ «MH-Строй», в тому числі і позивач, близько 20 раз викликались слідчим на допит. Дії слідчого при розслідуванні вказаного кримінального провадження (обшуки, виїмки, виклики на допит та інші) та необґрунтовані підозри, які були спростовані, негативно вплинули на ділову репутацію ТОВ «MH-Строй», зумовили втрату вигідних для підприємства замовлень від контрагентів, та, в решті-решт, призвели до недоотримання ТОВ «MH-Строй» прибутку. Вказане призвело до того, що позивач, як власник підприємства, у 2017 році не отримав дивідендів. В той же час, за 2013 рік, ним було отримано дивідендів - 88600,00 грн.; за 2014 рік - 291700,00 грн.; за 2015 рік - 272300,00 грн.; за 2016 рік - 287285,00 грн. Оскільки дивіденди, не отримані ним внаслідок погіршення фінансових показників підприємства, яке відбулося через розслідування кримінального провадження № 32015041640000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України по факту несплати ТОВ «MH-Строй» податків на суму 4087457 грн., є грошовими доходами, які він втратив внаслідок незаконних дій, то вони, відповідно до Закону, мають бути йому відшкодовані. Розмір недоотриманих грошових доходів у вигляді дивідендів за 2017 рік він оцінює у 280000,00 грн. Крім того, вищевказані дії, які відбулися через розслідування кримінального провадження № 32015041640000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України по факту несплати ТОВ «MH-Строй» податків на суму 4087457 грн. призвели до його моральних страждань, як власника підприємства. Свої моральні страждання він оцінює в 1 грн. З метою поновлення своїх прав і отримання відповідного відшкодування шкоди (як матеріальної у вигляді недоотриманих дивідендів, так і моральної), він звернувся із заявою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Проте, станом на час звернення із даним позовом до суд, жодної відповіді він не отримував. Оскільки, на даний час шкода йому не відшкодована, тому за захистом своїх законних прав та інтересів він був вимушений звернутися із цим позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги останнього в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача і просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При цьому, вказала, що позовні вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими. Так, у разі закриття кримінального провадження, у зв'язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, виникає лише при встановленій незаконності дій посадових осіб вказаного органу. З матеріалів справи відомо, що за результатами досудового розслідування 27.12.2017 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 3201504164000008 за фактом вчинення службовими особами ТОВ «MH-Строй» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Для відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, [PERSON] повинен був звернутися до слідчого, який здійснював слідчі дії, для винесення відповідної постанови, а в разі із незгодою оскаржити відповідну постанову в порядку, визначеному Законом. Проте, зі змісту позовної заяви не випливає факту звернення [PERSON] до, передбачених законом, органів щодо визначення розміру завданої шкоди. Крім того, у матеріалах справи відсутні також будь-які докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв'язків. Таким чином, позивачем не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про спричинення йому моральної шкоди. Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача і просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, зазначив, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. Слідче управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, отримавши 14.03.2018 року від громадянина [PERSON] заяву про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства по кримінальному провадженню від 12.10.2015 року № 32015041640000008, порушеного по факту несплати ТОВ «МН-Строй» податків на суму 4087457грн. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, розглянуло цю заяву та в межах встановленого законом строку надало обґрунтовану відповідь, яку він отримав рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тому, твердження позивача в його позові, що він не отримував жодної відповіді є неправдивими. Крім того, кримінальне провадження № 32015041640000008 по факту несплати ТОВ «МН-Строй» податків на суму 4087457грн. не стало наслідком незаконного засудження позивача, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади-) та інших процесуальних дій, що обмежували його права, як громадянина. Щодо позовних вимог про не отримання позивачем інших грошових доходів, які нібито він втратив внаслідок незаконних дій - недоотримані дивіденди від діяльності ТОВ «MH-Строй» у 2017 році у розмірі 280001,00 грн., то вони також є необґрунтованими. Так, відповідно до змісту позовних вимог та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на додану до позовної заяви копію довідки ТОВ «MH-Строй» вих. № 97 від 28.12.2017 року, підписану його директором [PERSON], позивач, як єдиний учасник Товариства, отримав за результатами фінансово-господарської діяльності дивіденди: за 2013 рік - 88600,00 грн.; за 2014 рік - 291700,00 грн.; за 2015 рік - 272300,00 грн.; за 2016 рік - 287285,00 грн.; за 2017 рік - 0,00 грн. Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюється також платіж у грошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у зв'язку з розподілом чистого прибутку (його частини). Натомість, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, використовуючи надані Податковим кодексом України повноваження з податкового адміністрування (контролю), перевірило відповідні звіти, що формувалися та надавалися у вищезазначені роки ТОВ «МН-Строй» до державної податкової інспекції, з яких встановлено наступне: відповідно до звітності з 1ДФ гр. [PERSON] протягом 2013 року взагалі дивіденди не отримував, протягом 2014 року отримав 239900,00 грн., а не 291700,00 грн., протягом 2015 року отримав дивіденди у вигляді акцій на суму 69896,00 грн. (ознака доходу 142), а не 272300,00 грн., а у 2016 році отримано 455248,00 грн., а не 287285,00 грн., тобто зазначені в цивільному позові суми отриманих дивідендів, а також розрахункова сума не отриманих дивідендів за 2017 рік не відповідають дійсності та фактичним обставинам. Фактичні обставини і надавана ТОВ «MH-Строй» до ДПІ звітність з податку на прибуток свідчить, що підприємство в 2017 році прибутку від господарської діяльності не мало. При цьому, у 2017 році були проведені деякі слідчі (розшукові) дії (виїмки, обшук), які безпосередньо стосувались ТОВ «MH-Строй», починаючи з вересня місяця 2017 року, в той час коли підприємство (платник податків) господарської діяльності з метою отримання прибутку практично не здійснювало, про що свідчить надана податкова звітність ТОВ «МН-Строй». Додатково, слід наголосити та звернути увагу суду та наступні фактичні обставини, а саме, що [PERSON] в кримінальному провадженні від 12.10.2015 року № 32015041640000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, мав статус «свідка», як засновник товариства, а в період 2015 року до 27.07.2016 року займав посаду директора заснованого ним товариства (підприємства). Також, відповідно до інформації з єдиного держаного реєстру кримінальних проваджень і судових рішень, протягом 2017 року у відношенні службових осіб ТОВ «MH-Строй» (засновник [PERSON], а в період 2015 року до 27.07.2016 року він же займав посаду директора) Слідчим управлінням ГУ Національної Поліції в Дніпропетровській області здійснювалось кримінальне провадження № 12016040000000838, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, щодо розкрадання бюджетних коштів в період 2015-2016 роках. Таким чином, наведені позивачем в позові обставини - недостовірні, перекручені, не відповідають фактичним обставинам та необґрунтовані. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 12 жовтня 2015 року було відкрите кримінальне провадження № 32015041640000008 за фактом вчинення службовими особами ТОВ «MH-Строй» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. В межах вказаного кримінального провадження № 32015041640000008 від 12 жовтня 2015 року за ч. 3 ст.212 КК України у ТОВ «MH-Строй» були проведені обшуки і вилучено майно. При цьому, 27 грудня 2017 року слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районні м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 32015041640000008 за фактом вчинення службовими особами ТОВ «MH-Строй» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.34). Позивач, [PERSON], є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «MH-Строй» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35607571), що підтверджується інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому ці обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач вважає, що через розслідування кримінального провадження № 32015041640000008 від 12 жовтня 2015 року йому була спричинена шкода у розмірі 280001,00 гривень, а саме: інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (недоотримані дивіденди від діяльності ТОВ «MH-Строй» у 2017 році у розмірі 280000,00 гривень; моральна шкода у розмірі 1 гривня, які він просив стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України. Як на підтвердження своїх позовних вимог посилався на довідку від 28.12.2017 року за вих. № 97, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «MH-Строй» (а.с.36). Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положеннями же ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Порядок такого відшкодування регулюється нормами і положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. Разом з тим, позивач не звертався до органів, визначених нормами вищевказаного Закону, для встановлення розміру грошових доходів, втрачених ним унаслідок незаконних дій цих органів, а належних доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду надано не було. Таким чином, позивач перекладає визначення такого збитку на суд, що не передбачено нормами чинного законодавства. Згідно же з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Більш того, недоотримані дивіденди (упущена вигода) відшкодовуються тільки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії органів слідства стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Але ж, позивачем не доведені суду ті обставини, що він міг і повинен був реально отримати дивіденди у розмірі 280000,00 гривень, а відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також те, що позивача, якому було відмовлено у задоволенні його позову, звільнено від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed