Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з указаним позовом, в якому, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог станом на 23 грудня 2015 року посилався на те, що з 06 травня 2006 року по 05 листопада 2014 року він та [PERSON], яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (надалі - Відповідач), перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05 листопада 2014 року рішенням Красилівського районного суду розірвано. За час спільного проживання вони постійно проживали на найманих квартирах в м. Красилові і придбали: телевізор «SТАRТ» 2116, заводський №505UС01039, вартістю 775 (сімсот сімдесят п'ять) гривень; цифровий фотоапарат «Олімпус» вартістю 800 (вісімсот) гривень;пилосос «LG» V-C 3037 RD, заводський № 512TARU03822, вартістю 205 (двісті п'ять) гривень; пральну машину «LG» 1092 МD, вартістю 3325 (три тисячі триста двадцять п'ять) гривень; ліжко із матрацом персикового кольору, вартістю 1995 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто п'ять ) гривень; кухонні навісний шкафчик та тумбочку вартістю 400 (чотириста) гривень; холодильник «Норд» вартістю 2000 (дві тисячі) гривень; мікрохвильову піч (СВЧ) «LG» МН 6346 QMB, заводський №803ТАТ600473, вартістю 669 (шістсот шістдесят дев'ять) гривень, темно коричневий диван вартістю 700 (сімсот) гривень, а також нажили в період подружнього життя з відповідачкою грошові кошти в сумі 30000 гривень. Вважаючи, що зазначене майно є їх спільною власністю, позивач просив у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити йому у власність: пральну машину «LG» 1092 МD, вартістю 3325 грн.; холодильник «Норд» вартістю 2000 грн, всього майна на загальну суму 5325 грн., та стягнути з відповідачки на його користь 10 000 гривень, а у власність відповідачки виділити : ліжко із матрацом персикового кольору, вартістю 1995 грн.; кухонні навісний шкафчик та тумбочку вартістю 400 грн.; мікрохвильову піч (СВЧ) «LG» МН 6346 QMB, заводський №803ТАТ600473, вартістю 669 грн.; темно коричневий диван вартістю 700 гривень, телевізор «SТАRТ» 2116, заводський №505UС01039, вартістю 775 грн.; цифровий фотоапарат «Олімпус» вартістю 800 гривень; пилосос «LG» V-C 3037 RD, заводський № 512TARU03822, вартістю 205 грн., а всього майна на загальну суму 5544 грн. і стягнути з відповідачки на його користь різницю у вартості виділеного майна в сумі 109,50 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні частково заперечували щодо визнання вказаного позивачем майна їх спільною сумісною власністю. Відповідачка пояснила, що темно коричневий диван вартістю 700 гривень вона придбала до шлюбу з позивачем. Ліжко із матрацом персикового кольору, вартістю 1995 грн., кухонні навісний шкафчик та тумбочку вартістю 400 грн., пральну машину «LG» 1092 МD, вартістю 3325 грн.; придбала її мати [PERSON]. Посилаючись на те, що з нею проживає їх спільний з позивачем син [PERSON],[INFO], просила при поділі майна обов'язково залишити їй з сином мікрохвильову піч (СВЧ) «LG» МН 6346 QMB, заводський №803ТАТ600473, вартістю 669 грн. та холодильник «Норд» вартістю 2000 грн.. Відповідач також заперечувала, що вони з позивачем нажили в період подружнього життя грошові кошти в сумі 30000 гривень. Пояснила, що розписку від 25.12.2014 року, в якій вона зобов'язалась о 9 год. 26.12.2014 року віддати позивачу [PERSON] гроші в сумі 10000 гривень, була написана нею під фізичним тиском та погрозами з боку позивача. З цих підстав просила відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з неї на його користь 10000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року по липень 2014 року. Рішенням Красилівського районного суду, яке набрало законної сили 16.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу в подружжя [INFO] народився син [PERSON], який на даний час проживає з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні визнала, що в період шлюбу нею з позивачем придбано телевізор «SТАRТ» 2116, заводський №505UС01039, вартістю 775 гривень; цифровий фотоапарат «Олімпус» вартістю 800 гривень; пилосос «LG» V-C 3037 RD, заводський № 512TARU03822, вартістю 205 гривень; холодильник «Норд» вартістю 2000 гривень; мікрохвильову піч (СВЧ) «LG» МН 6346 QMB, заводський №803ТАТ600473, вартістю 669 гривень, а інше майно, яке зазначає позивач, не вважає таким, що набуте ними за час шлюбу. В судовому засіданні сторони дійшли згоди стосовно вартості зазначеного позивачем майна. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено ч.1ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За приписами ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки майна чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.58,59 ЦПК України ) і це є її процесуальним обов'язком (ст.10,60 ЦПК України ). Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги те, що син проживає з матір'ю та враховуючи прохання відповідачки про обов'язкове виділення їй з сином при поділі майна мікрохвильової печі (СВЧ) «LG» МН 6346 QMB, заводський №803ТАТ600473, вартістю 669 грн. та холодильника «Норд» вартістю 2000 грн. суд вважає необхідним виділити відповідачу, з урахуванням інтересів дитини, саме це майно зі спільного майна подружжя, на частину якого - холодильник претендує позивач. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Частиною 23 зазначеної вище постанови ПВСУ передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ЦК),ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з п. 24 вказаної вище постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин суд вважає, що позивачем не доведено, що в період подружнього життя ним з відповідачкою нажиті грошові кошти в сумі 30000 гривень. Надана позивачем розписка відповідачки від 25.12.2014 року, в якій вона зобов'язалась о 9 год. 26.12.2014 року віддати позивачу [PERSON] гроші в сумі 10000 гривень не є належним і допустимим доказом, який би підтверджував, що ця сума грошей нажита в період подружнього життя сторін. Крім того, таке твердження позивача спростовується і його позовною заявою про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя від 17.12.2014 року, яку він подав до суду 18.12.2014 року. В тексті цієї позовної заяви позивач не зазначав, що в період подружнього життя ним з відповідачкою нажиті грошові кошти в сумі 30000 гривень, з яких 10000 гривень підлягають поверненню відповідачкою йому при поділі майна. Твердження відповідачки про те, що темно коричневий диван вартістю 700 гривень вона придбала до шлюбу з позивачем суд не приймає до уваги, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження цієї обставини. Суд також не бере до уваги заперечення відповідачки та пояснення свідків [PERSON], яка є матір'ю останньої, і продавця [PERSON] про те, що ліжко із матрацом персикового кольору, вартістю 1995 грн., кухонні навісний шкафчик та тумбочку вартістю 400 грн., пральну машину «LG» 1092 МD, вартістю 3325 грн.; придбала [PERSON], а не сторони, оскільки наведене спростовується накладною №12 від 27.08.2010 року, в якій відсутній підпис покупця вказаного ліжка та товарним чеком від 28.10.2012 року на пральну машину «LG» 1092 МD, вартістю 3325 грн., в якому відсутні відомості про особу, яка її купила. В судовому засіданні встановлено і не заперечується відповідачкою, що гарантійний талон №002720 на вказану пральну машину підписаний нею, а не її матір'ю. Відповідач та її мати не надали суду належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження того, що кухонні навісний шкафчик та тумбочку вартістю 400 грн. придбала [PERSON] і передала їх у особисте користування [PERSON]. За відсутності в даному спорі встановлених законом умов, суд виходить з загального правила щодо рівності часток спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати за сплачений судовий збір у сумі 243,60 гривень. Оскільки позивач документально не підтвердив судові витрати на правову допомогу, йому слід відмовити у задоволенні вимог про стягнення цих витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial