Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 125076,60 грн., з яких 120346,68 грн. - заборгованість по кредиту, 4729,92 грн. - проценти за користування кредитом, вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 08.12.212 між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру») та [PERSON] було укладено кредитний договір №14/13-951/2010, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 157200,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк та своєчасно сплачувати проценти за користування ним. 21.07.2014 між ПАТ «Неос Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Кіпру», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до п. п. 2.1., 2.2. якого ПАТ «Неос Банк» відступив фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги по стягненню заборгованості по кредитним договорам з боржників згідно переліку останніх в додатку до договору, в який увійшла і [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач порушила свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, а саме прострочила сплату чергових платежів, позивач скористався своїм правом і звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4, 80-81) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.67-68, 75-76, 84, 91-92) Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в обсязі, викладеному судом вище (а.с.85) Відповідач також подала заяву про розгляд справи без її участі, також заявила, що порушення зобов`язань за кредитним договором допустила внаслідок труднощів на роботі, проте вважає себе добропорядним боржником, оскільки незважаючи на звернення позивача до суду, продовжує виплачувати в добровільному порядку заборгованість, на підтвердження чого надала відповідні квитанції. Також відповідач визнала позов в частині стягнення з неї з урахуванням сплачених нею сум заборгованості за кредитним договором №14/13-951/2010 в розмірі 110076,60 грн. (а.с.93) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно з законом, а обґрунтованим - ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.214 ЦПК України) Під час ухвалення судового рішення суд, зокрема, вирішує питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст.214 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що 08 грудня 2010 року між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14/13-951/2010 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого ПАТ «Банк Кіпру» надав відповідачу 157200,00 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання строком до 07 грудня 2015 року. Процента ставка за користування кредитом складала 21,9%. В разі порушення позичальником зобов`язань - 24,9% (а.с.5-6) Свої зобов`язання за Кредитним договором ПАТ «Банк Кіпру» виконав, надав кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №2021498 від 08.12.2010 року (а.с.8), на відміну від відповідача, яка прострочила сплату чергових платежів згідно графіка погашення заборгованості за цим Кредитним договором, що нею також не заперечується (а.с.7) 29 травня 2014 року між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої заборгованість за вищезазначеним Кредитним договором було реструктуризовано. На день укладання цієї додаткової угоди сторони домовились про те, що заборгованість позичальника перед банком складає 120420,53 грн. Також сторони погодили новий графік погашення заборгованості, проте відповідач і його не дотрималась (а.с.11, 12) Як вбачається із статуту ПАТ «Неос Банк», останній є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру» (а.с.48-50) 21 липня 2014 року між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Неос Банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги по стягненню заборгованості по кредитним договорам, однією із сторін яких виступають або ПАТ «Баанк Кіпру» або ПАТ «Нес Банк» (22-32) З акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором факторингу від 21.07.2014 року вбачається, що позивач обґрунтовано має право звертатися до суду із даним позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором із [PERSON] (а.с.33, 35-41) Про те, що відбулася заміна кредитора відповідач було повідомлено шляхом направлення рекомендованого листа, в якому останній було запропоновано в добровільному порядку погасити наявну заборгованість за реквізитами, які додавалися (а.с.19-201, 42-47) Згідно відомостей, зазначених в розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором її борг складає станом на 05 листопада 2014 року 132206,28 грн. (а.с.18) Згідно квитанцій, наданих суду відповідачем, від 05 та 30 грудня 2014 року, 15 січня 2015 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором на рахунок позивача було сплачено 10000,00 грн. та 3000,00 грн., 3000,00 грн. відповідно (а.с.69-70) Відповідно до наведених позивачем даних станом на 21.02.2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором складає 125076,60 грн., з яких 120346,68 грн. - заборгованість по кредиту, 4729,92 грн. - проценти за користування кредитом (а.с.80-82) Згідно квитанції від 31 березня 2015 року, представленої відповідачем, нею було 31 березня 2015 року сплачено в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним Кредитним договором 15000,00 грн. (а.с.94) Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цементові. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Так, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо ж визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В свою чергу, частиною 3 статті 10, частино 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України, зокрема, ч.1 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем визнано, що один є кредитором, а другий боржником. Проте, вирішуючи питання про те, яка сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд безумовно враховує останній платіж відповідача, і приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 110076,60 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial