Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 17.09.2013 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач з урахуванням уточнень просила, суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, на кожну дитину, починаючи від дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років в розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Обґрунтовуючи таке стягнення позивач стверджує, що допомогу на дітей відповідач не надає, всі витрати по забезпеченню належного рівня проживання дітей, харчування та розвитку позивач здійснює самостійно за власні кошти. На неодноразові пропозиції щодо спільного утримання та участі у вихованні дітей з боку позивача відповідач не відгукується, а тому вона змушена звернутися в суд із позовом про стягнення з нього аліментів. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.23-24) В свою чергу, позивача направила до суду заяву, в якій зазначала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд справи за її відсутності (а.с.28)Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі (а.с.27) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 17.09.2013 сторони перебувають у шлюбі (а.с.11) Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9-10) Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час діти потребують фінансової підтримки з боку батька. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання синів, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей, але відповідно з правовою позицією ВСУ, викладену в постанові у справі №6-1798цс16, в єдиному розмірі - 1/3 частину з усіх видів доходів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття від дня звернення до суду. Щодо стягнення грошових коштів на утримання позивача з відповідача до досягнення дитиною трьох років, то ці вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України) Відтак вимоги підлягають задоволенню від дати штампу на позовній заяві - 09.12.2016. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів на дітей та на дружину в розмірі 551 гривня 20 копійок за кожну вимогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved