Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : ТОВ «Кей-Колект», Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про захист права власності шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що є власником згаданої квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 1613, але місце проживання відповідачів [PERSON], яка є колишнім власником квартири [ADDRESS], та відповідача [PERSON], яка є дочкою відповідача [PERSON] та членом її сім'ї, до теперішнього часу зареєстровано за адресою : [ADDRESS], що в свою чергу порушує права власності позивача. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що надала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслані судом судові повістки відповідачам [PERSON] та [PERSON] на останню відомою судові адресу їх зареєстрованого місця проживання, були повернуті судові разом з актом мешканців будинку [ADDRESS] про непроживання відповідачів за адресою їх зареєстрованого місця проживання. Представник ТОВ «Кей-Колект» [PERSON] просив розглянути справу без участі представника цього товариства, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Небесняк В.Л. просила розглянути справу за відсутності представника цього Департаменту, а також подала адресовані суду свої письмові пояснення на позов, які приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі вкладеного між нею та ТОВ «Кей-Колект» договору купівлі-продажу від 30.03.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 1613. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 83866984 від 30.03.2017 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено 30.03.2017 р. відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.3017 р. за р. № 1613. Крім того, з договору купівлі-продажу від 30.03.2017 р. за р. № 1613 вбачається, що продавець ТОВ «Кей-Колект» набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 17.05.2016 р. за р. № 505. Як вбачається з наданої позивачем суду довідки (виписки з будинкової книги про склад сім'ї і реєстрацію) № 6243 від 10.07.2017 р., з 2007 року за адресою : [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], яка є колишнім власником цієї квартири, та відповідача [PERSON] в якості члена сім'ї відповідача [PERSON], а саме її доньки. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Отже право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна його колишнього власника - відповідача [PERSON] є таким, що припинено. За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї. Судом не установлено обставин, які б свідчили про те, що з дати набуття права власності на вищевказану квартиру, між нею та відповідачами укладались будь-які договори щодо користування відповідачами цією квартирою. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що право членів сім'ї власника користуватись жилим приміщенням похідне від права власності на жиле приміщення в особи, членами сім'ї якої вони є, отже із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таким чином, відповідачі втратили право користування згаданою квартирою. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача підлягає судовому захисту. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів в рівних частина на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved