Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся шляхом поміщення оголошення у газеті «Вісті Рівненщини» № 30 від 29 липня 2016 року. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти заочного розгляду справи, просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку. Суд, заслухавши представників позивача [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу, укладеного 17 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2108, належить квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування було визнано за позивачем [PERSON] Даний факт також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER], виданим Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області 30 липня 2014 року. Відповідно до копії будинкової книги та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Рівненській області від 21 липня 2016 року, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 02.04.1996 року. Як встановлено з пояснень представників позивача, в даній квартирі відповідач [PERSON] не проживає,не є членом сім'ї чи родичем позивача [PERSON], комунальні платежі не сплачує. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено в ч.1 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз'яснено у п.п. 34, 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Тому власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів сім'ї попереднього власника такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останніх з реєстрації. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], а відповідач тільки в ній зареєстрований і не проживає, то за таких обставин є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. На підставі ст.ст. 231, 316, 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved