Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

В грудні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON], [PERSON], в якому просила суд: - перевести на неї права та обов'язки покупця за договором купівлі - продажу частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 02 лютого 2015р. між відповідачами; - припинити право власності на зазначену частку за відповідачкою. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що їй на праві власності належить ? частини вищезазначеної квартири, решта ? частини цієї квартири належала її брату - відповідачу. Зазначені частки у спірній квартирі, позивачка та відповідач набули, як спадкоємці першої черги за законом після смерті їх матері [PERSON] Наприкінці березня 2015р. позивачка дізналась від відповідачки, що відповідачем було відчужено відповідачці належну йому на праві власності ? частину спірної квартири. На думку позивачки, в порядку ст. 362 ЦК України, вона як співвласник спірної квартири має переважне право на придбання частки свого брата, однак останнім, як вважає позивачка не було дотримано вимог діючого законодавства, оскільки в усіх письмових повідомленнях, які були направлені на її адресу, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 362 ЦК України, відповідачем зазначалась ціна продажу належної йому частини квартири, як в національній валюті, так і в еквіваленті в доларах США, при цьому між ними тривалі судові спори, щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. Так, в останньому повідомленні від 15 листопада 2013р. позивачці було запропоновано придбати ? частину спірної квартири за ціною 1148000,0 грн., що еквівалентно 140000,0 дол. США, а 02 лютого 2015р. між відповідачами було укладено договір купівлі - продажу зазначеної частини квартири за ціною 1148000,0 грн., що еквівалентно 60421,0 дол. США. Позивачка вважає, що відповідачем при укладенні договору купівлі - продажу не було дотримано принципу ціноутворення на належну йому частину спірної квартири, а тому має місце не дотримання ним положень ст. 362 ЦК України, у зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являлись, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подавали. Представник відповідачки проти позову заперечувала, зазначаючи, що при укладенні договору купівлі - продажу частини квартири, яка належала відповідачу, не були порушені права позивачки, як співвласника спірної квартири, оскільки остання не виявила бажання придбати цю частину квартири, як і не зверталась до відповідача з приводу роз'яснень ціни за яку відповідач бажає відчужити належну йому частину спірної квартири, просила суд залишити позов без задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами в судовому засіданні, 02 лютого 2015р. між відповідачами було укладено договір купівлі - продажу, відповідно до п. 1 якого відповідач, як продавець передав, а відповідачка, як покупець прийняла у власність ? частину квартири [ADDRESS], продаж вчинено за 1148000,0 грн., які продавець отримав в повному обсязі до моменту підписання цього договору (а.с. 150, 151 т. 1). Судом встановлено, що ? частина цієї квартири належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 12 березня 2007р. за реєстровим № 5-285 (а.с. 153 т. 1). Решта ? частини цієї квартири належить на праві власності позивачці, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 12 березня 2007р. за реєстровим № 5-281. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що при укладенні зазначеного вище договору купівлі - продажу не було дотримано положення ст. 362 ЦК України, і порушуються її права, як співвласника, який має переважне право на придбання частини квартири. За змістом ч. 1, 2 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 18 Постанови за № 5 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що в порядку передбаченому ч. 2 ст. 362 ЦК України, відповідачем було направлено позивачці повідомлення від 15 листопада 2013р., через третю особу в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат» наступного змісту: «Громадянко [PERSON], ставлю до вашого відома, що я [PERSON], маю намір продати належну мені на праві власності ? (одну другу) частину квартири номер 25 (двадцять п'ять) в будинку номер 21 (двадцять один) по вулиці Пушкінській в місті Києві за 1148000 (один мільйон сто сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно 140000 (сто сорок) тисяч доларів США. Згідно зі ст. 362 ЦК України ви маєте переважне право перед іншими особами на купівлю належної мені на праві власності ? (однієї другої) частини квартири номер 25 (двадцять п'ять) в будинку номер 21 (двадцять один) по вулиці Пушкінській в місті Києві як співвласник спільної часткової власності, тому прошу вас не пізніше одного місяця з дня вручення Вам цієї заяви повідомити мене або приватного нотаріуса Войтовського В.С. (01001. м .Київ. [ADDRESS]) про свою згоду чи відмову придбати зазначену частину квартири. У разі неотримання від вас відповіді після закінчення вказаного строку належна мені ? (одна друга) частина квартири номер 25 (двадцять п'ять) в будинку номер 21 (двадцять один) по вулиці Пушкінській в місті Києві буде продана іншій особі.» (а.с. 6 т. 1). В судовому засіданні позивачка не заперечувала того факту, що нею було отримано зазначене повідомлення відповідача від 15 листопада 2013р., що також підтверджується свідоцтвом від 02 лютого 2015р. видане третьою особою (а.с. 164 т.1). Також позивачка звертала увагу суду, що нею були отримані і інші попередні повідомлення відповідача, а саме від 23 січня 2008р., від 04 липня 2011р. про умови придбання нею належної відповідачу частини квартири, з листами про бажання придбати належну відповідачу частину квартири позивачка до відповідача не зверталась, як і не зверталась до нього з листами, щодо конкретизації останнім ціни за яку буде відчужено частину квартири. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів того, що при укладанні договору купівлі - продажу між відповідачами, не було дотримано положення ст. 362 ЦК України, як і не було надано доказів того, що третьою особою не було дотримано положень Закону України «Про нотаріат», п. 5.1 - 5.10 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. №296/5. Твердження сторони позивача, що доларовий еквівалент ціни продажу, станом на час укладення договору купівлі - продажу, укладеному між відповідачами не співпадає з доларовим еквівалентом ціни за спірну частину квартири, яка була запропонована позивачці, судом оцінюється критично, оскільки, як вбачається з офіційного курсу валют НБУ, станом на дату повідомлення 15 листопада 2013р. ціна продажу в доларовому еквіваленті також не співпадає, з курсом, який був запропонований позивачем (100 дол. США = 799,3 грн. - офіційний курс, і відповідно ціна продажу становить 143625,67 дол. США). Доводи сторони позивача, що між сторонами існували інші спори, яки вирішувались в судовому порядку, як то, усунення перешкод у користування спірною квартирою; встановлення порядку користування спірною квартирою між співвласниками; відшкодування шкоди не впливають на переважне право позивачки на придбання частини квартири. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог переведення на позивачку права та обов'язки покупця за договором купівлі - продажу від 02 лютого 2015р., укладеному між відповідачами, при цьому судом враховано, що діючим законодавством не визначено строк, протягом якого власник майна повинен укласти договір відчуження з часу попередження іншого співвласника, який має переважне право придбання. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення вимог про переведення на позивачку прав та обов'язків покупця за договором купівлі - продажу від 02 лютого 2015р., укладеному між відповідачами, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки про припинення права власності на придбану частку спірної квартири.

Outcome: dismissed