overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що життя з відповідачкою не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 25 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 473. Позивач в судове засідання не з'явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 473, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31 жовтня 2017 року (повторно). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що життя з відповідачкою не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 03 липня 1993 року Московським відділом РАЦС м. Харків, актовий запис № 1011. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 1993 року Московським відділом РАЦС м. Харків, актовий запис № 1011. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 051925 видане Виконкомом Деснянської селищної ради Ковелецького району Чернігівської області. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що життя з відповідачкою не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 02 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 90. Позивач в судове засідання з'явився. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явилася. Не заперечувала щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 серпня 2014 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 06.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського району управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 35, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначала, що 29.06.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки фактично було припинено у квітні 2014 року та по даний час не поновлено, проживають окремо, тому вважає збереження сім`ї неможливим. 20.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, 06.12.2017 року звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про шо свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 06.08.2013 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 35. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.11.1992 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1612 та стягнути на її користь судовий збір у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 14.11.1992 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, на протязі трьох років не проживають разом та не ведуть спільне господарство, причиною стало те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, між ними зникли почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого між ними почали виникати сварки, тому вважає збереження сім`ї неможливим. 07.03.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 02.05.2018 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.11.1992 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1612. Від спільного життя подружжя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київської області м . Біла Церква, актовий запис № 641 та стягнути на її користь судовий збір. В обґрунтування позову зазначала, що 29.06.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною стало те, що чоловік не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає матеріальної допомоги сім`ї, на даний час шлюбні відносини фактично припинилися, тому вважає збереження сім`ї неможливим. 20.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 07.05.2018 року позивач не з'явилась, 03.04.2018 року звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 29.06.2013 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 641. Від спільного життя подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3832. Позивач в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3832, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 листопада 2015 року. Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 травня 2016 року, актовий запис № 76. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 лютого 2012 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис №55. Позивач в судове засідання не з'явилась. Подала через канцелярію суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, просила слухати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання з'явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, не заперечував щодо задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2012 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис №55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 лютого 2012 року. Від спільного проживання сторони сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved