Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог на свою заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 18 835,00 грн. та 204 592,20 грн. пені за прострочку їх сплати, мотивуючи свої вимоги наступним. З 06.10.2001 по 05.04.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] На підставі рішення суду з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів з 02.10.2012. Проте, незважаючи на наявність виконавчого провадження, з жовтня 2012 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по їх сплаті до квітня 2014 року в розмірі 18 825,00 грн. Зважаючи на наявну заборгованість позивач нараховує на неї і пеню, просить стягнути ці суми в судовому порядку (а.с.5-8, 48-51) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, викладених судом вище. Просили суд ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті суду, бо зазначеним місцем реєстрації є АР Крим. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що з 06.10.2001 по 05.04.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про укладення шлюбу, про народження дітей та рішенням про розірвання шлюбу (а.с.9-13) Згідно рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 05.11.2012 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 02.10.2012 (а.с.22) Позивачем отримано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Проте, відповідач рішення суду не виконує, від сплати аліментів ухиляється. Так, згідно наданого позивачем розрахунку за період з жовтня 2012 року по квітень 2014 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 18 835,00 грн., яка на даний час не погашена (а.с.50) Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Враховуючи те, що відповідач як зазначено судом вище своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, пояснити ймовірні причини своєї невинуватості в утворенні зазначеного розміру заборгованості чи спростувати її розмір, суд, перевіривши його представленими позивачем доказами, приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в частині стягнення заборгованості, і в частині стягнення пені. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) Із п.22 Постанови ПВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Сума пені в розмірі 204 592,20 грн. із наведеним позивачем розрахунком на а.с.50 відповідає вищезазначеному правилу нарахуванню пеню. З урахуванням правової позиції, висловленої ВСУ 01 липня 2015 року при розгляді справи №6-94цс15 (аналогічний висновок в постановах Верховного Суду України від 25 листопада та 16 грудня 2015 року), пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліменти за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) Оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути і суму судового збору відповідно до ціни позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved