Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період травень-вересень 2015 року в розмірі 6997,79 грн. та у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що згідно довідки № 151/6 від 28.09.2015 року він працює у Державному підприємстві «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на посаді слюсаря ремонтника. З травня 2015 року відповідач не виплачує йому заробітну плату. Так, відповідно до розрахункових листків, у травні 2015 року йому було нараховано 1094,66 грн., але виплачено всього 250 грн., у червні 2015 року нараховано 1200,18 грн., але не виплачено нічого, в липні 2015 року нараховано 1601,48 грн., але не виплачено нічого, в серпні 2015 року нараховано 1751,47 грн., але не виплачено нічого. Отже загалом заборгованість відповідача по заробітній платі за період травень-вересень 2015 року складає 6997,79 грн. З урахуванням вищевказаного, слід стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період травень-вересень 2015 року в розмірі 6997,79 грн. Крім того, позивач вважає, що йому була завдана моральна шкода, оскільки невиплата відповідачем нарахованої йому заробітної плати свідчить про порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, у зв'язку з чим, він був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Розмір нанесеної йому моральної шкоди він оцінює в 5000 грн. і просив її стягнути з відповідача. Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період травень-вересень 2015 року в розмірі 6997,79 грн. були залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача Пруднікова Л.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює на Державному підприємстві «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» на посаді слюсаря ремонтника, що підтверджується довідкою вказаного підприємства від 28.01.2015 року за вих. № 151/6. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, відповідач з травня 2015 року по вересень 2015 року включно не виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату, яка за період травня-вересень 2015 року складає 6997 грн. 79 коп. Фактично відповідач виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату за вказаний період лише 21 жовтня 2015 року, що визнавалося та не заперечувалося сторонами у справі, а тому дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки невиплата відповідачем нарахованої позивачу заробітної плати свідчить про порушення законних прав останнього, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, він був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial