Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 90000 грн., а також судовий збір в сумі 900 грн. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 01.06.2020 позивач дала в борг 90000 грн. [PERSON] , про що свідчить письмова розписка від 01.06.2020. Кошти [PERSON] зобов`язувалася повернути до 01.12.2020. Проте станом на день подання позовної заяви відповідач не віддала борг, чим порушила виконання свого зобов`язання, на звернення з проханням повернути гроші відповідач не реагує, відтак, у зв`язку з порушенням терміну виконання зобов`язань позивач звернулася із цим позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні щодо позову пояснила, що дійсно, отримала від [PERSON] кошти, зобов`язалася віддати до 01.12.2020, проте в силу свого фінансового становища зараз не має можливості їх віддати. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. В силу ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із ч.2ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу дії ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що позивач 01.06.2020 надала відповідачу грошові кошти в сумі 90000 грн. і відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти 01.12.2020, що підтверджується розпискою від 01.06.2020 /а.с. 5/. На даний час відповідач не повернула жодних коштів на виконання вимог вказаного договору позики, а тому суд доходить висновку, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань перед [PERSON] . Таким чином, вимога про стягнення боргу за договором позики від 01.06.2020 в заявленому позивачем розмірі у сумі 90000 грн. підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких доказів, які б спростовували наведені позивачем суми заборгованості за вказаним договором позики (розпискою) відповідачем суду не надано. Аналізуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики, суд вважає підставними позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 900 грн., який сплачено позивачем при зверненні із цим позовом до суду.

Outcome: approved