Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Великобурлуцька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просять позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька вказаної дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейному кодексу України. Через відсутність власного житла відповідач разом із сином [PERSON] часто змінює місце проживання, в результаті чого дитина постійно змінює навчальні заклади. У вересні 2018 року [PERSON] разом із сином поїхали до м. Харкова, однак не вжила необхідних заходів щодо оформлення сина до навчального закладу. Під час навчання дитини у Лизогубівській ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки, оскільки у дитини були відсутні учбове приладдя, теплий одяг. Дитина була постійно брудна та голодна. 06 жовтня 2018 року о 23:10 годині до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» бригадою екстреної допомоги на підставі акта органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було доставлено малолітнього [PERSON] , [INFO] . В супровідному листку лікарем бригади екстреної допомоги було зазначено, що дитина була побита вітчимом. [PERSON] був госпіталізований до відділення політравми. Хлопчик був доставлений до лікарні з численними забиттями м`яких тканин, обличчя, грудної клітини спини та стегон. Дитина була оглянута лікарями, обстежена, після чого встановлено діагноз: «Забій грудної клітки». У закладі дитина перебувала без батьківського піклування. 09 жовтня 2018 року [PERSON] було переведено до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» у зв`язку з задовільним станом здоров`я та недоцільністю подальшого лікування. Під час бесіди працівників служби у справах дітей по Новобаварському району Харківської міської ради з [PERSON] - матір`ю дитини, остання повідомила, що факт перебування дитини у лікарні їй невідомий. Зі слів матері хлопчик періодично самовільно залишає домівку. Також [PERSON] розповіла, що не має самостійного житла, місця роботи, та не в змозі опікуватися дитиною. Мати відмовилася забрати дитину з лікарні на виховання та спільне проживання. 09 жовтня 2018 року [PERSON] написала заяву в якій просила розглянути питання про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . З 07 грудня 2018 року та до цього часу [PERSON] , [INFO] , перебуває у КЗ «Харківський обласний центр соціального-психологічної реабілітації дітей « Надія » в с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області. За час перебування у центрі мати та родичі дитину не відвідували. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, не має постійного доходу та житла, вихованням дитини не займаються, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створила умов для отримання нею освіти та належних умов для повернення дитини у сім`ю. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина. В судовому засідання представник позивача Мальцева О.Ю. позов підтримала повністю та пояснила, що [PERSON] , [INFO] , взятий на облік служби у справах дітей Великобурлуцької районної державної адміністрації як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Великобурлуцької районної державної адміністрації було розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] та прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд даної справи була повідомлена належним чином, судові повістки на її адресу направлялися сім раз (а.с.32, 43-46, 49-50,59). Крім того, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.48, 58). На адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, клопотань та заяв від [PERSON] на адресу суду не надходило. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 07 травня 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с.10). З листа начальника Великобурлуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.11.2018 № 1138/15.20-04-04 щодо надання інформації вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] , який народився [INFO] , проведена згідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11). Представник позивача Мальцева О.Ю. в судовому засіданні стверджувала, що відповідач належним чином не виконувала батьківських обов`язків, оскільки тривалий час не займалась влаштування дитини до навчального закладу та не турбувалась його успіхами щодо навчання та забезпеченням дитини шкільним приладдям. Твердження представника позивача також підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків виховання, навчання та розвитку дитини, виданою директором Лизогубівської ЗОШ І-ІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 31.10.2018 № 03-36/435, відповідно до якої 15.09.2017 року на підставі заяви матері [PERSON] та довідки про те, що дитина буде зарахована до Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 40 Харківської міської ради Харківської області, учня було відраховано із закладу освіти, однак до Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 40 зараховано не було. 18.09.2017 року мати написала заяву про зарахування дитини до Лизогубівської ЗОШ І-ІІ ступенів після чого дитину було зараховано до 5 класу. Під час навчання в даному закладі свої батьківські обов`язки [PERSON] виконувала неналежно, оскільки дитина постійно була голодна, одяг був брудний, схильна до жебракування, крадіжок (а.с.19). Згідно довідки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», 06 жовтня 2018 року о 23:10 годині до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» бригадою екстреної допомоги на підставі акта органа внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було доставлено малолітнього [PERSON] , [INFO] . В супровідному листку лікарем бригади екстреної допомоги було зазначено, що дитина побита вітчимом. [PERSON] був госпіталізований до відділення політравми. Хлопчик був доставлений до лікарні з численними забиттями м`яких тканин, обличчя, грудної клітини спини та стегон. Дитина була оглянута лікарями, обстежена, після чого встановлено діагноз: «Забій грудної клітки». У закладі дитина перебувала без батьківського піклування (а.с.15). Відповідно до довідки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] було переведено до лікарні з комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» (а.с.16). В подальшому комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» дитину [PERSON] було передано начальнику ССД Великобурлуцької РДА Лисицькій Л.В., згідно акта про передачу дитину від 07 грудня 2018 року (а.с.17). З довідки директора КЗ «Харківський обласний центр соціального-психологічної реабілітації дітей « Надія » від 03 квітня 2019 року, 07 грудня 2018 року до закладу був зарахований [PERSON] , [INFO] . За час перебування у закладі дитину мати не відвідувала (а.с.53). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи [PERSON] не бажає піклуватись та турбуватись про свою дитину. Власноруч написаною заявою [PERSON] відмовилась від обов`язків по вихованню дитини та просила позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.12). Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно іншої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20-21). Великобурлуцька районна державна адміністрація у своєму висновку вказала про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначивши, що остання не піклується про життя та здоров`я свого сина [PERSON] , тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.06-07). Пунктом 1 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. П.2 ч.1 ст.164 СК України встановлено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач не надала відзиву на позовну заяву та доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, навіть не з`явилася в судові засідання для участі в розгляді справи, хоча належним чином повідомлялася, що свідчить про байдужість щодо вирішення долі її дитини. Заяв та клопотань від [PERSON] на адресу суду не надходило. Судом встановлено, що [PERSON] продовж тривалого часу свідомо нехтувала своїми обов`язками по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не піклувалася про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Окрім того, самостійно надала письмову заяву про позбавлення її батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти і в загалі свідомо відмовилась від піклування та виховання своєї дитини. Крім того, у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки позовною вимогою є позбавлення відповідача батьківських прав, а відповідно до СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] з метою повного захисту прав, свобод та інтересів дитини, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.2 ст.165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 12 грудня 2018 року і до досягнення дитиною віку повноліття. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 грн 60 к. (704 грн 80 к. + 704 грн 80 к.), виходячи з того, що задовольняється як вимога про позбавлення батьківських прав, так і вимога про стягнення аліментів.

Outcome: approved