Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 11.04.2017 року приблизно о 18.20. годині на вул. П. Магістраль в районі електроопори № 79 у м. Запоріжжі з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 26.05.2017 р. № 1051/17 становить 17774 грн.36 коп. Зазначена шкода відповідачем потерпілим особам не відшкодована. Власники пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернулися до позивача з відповідною заявою. У зв*язку із настанням події позивачем було відшкодовано на користь потерпілої особи платіжним дорученням від 18.09.2017 № 1259690 в розмірі 17376 грн. 19 коп. Крім того, за послуги аварійного комісару позивачем перерахована сума 1300 грн. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував витрати МТСБУ, просить суд стягнути з відповідача суму матеріальних збитків в сумі 18676 грн. 19 коп., судові витрати в сумі 1600 грн. Відповідач\~ [PERSON] подав відзив на позов, який не відповідає вимогам ч. 4 ст. 178 ЦПК України. За змістом відзиву позов визнав частково, з посиланням на те, що в порядку регресу може бути заявлена лише сума страхового відшкодування, а витрати пов*язані із залученням аварійного комісару, не можуть бути предметом розгляду відповідно до ст. 1191 ЦК України. Третя особа [PERSON] жодних пояснень суду із приводу позову не подавав. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 11.04.2017 року в м. Запоріжжі по вул. П.Магістраль в районі електроопори № 79 сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі зазнали технічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2017 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП. На час розгляду справи постанова в адміністративній справі відповідачем не оскаржена, відповідно до ст. 82 ЦПК України обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та нічим не спростована. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] отримав ряд механічних пошкоджень. Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 17\~376 грн.19 коп. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «ЗАЗ», д.н. [NUMBER] застрахована не була. Позивач-Моторне (транспортне) страхове бюро України створене державою на підставі закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є єдиним об*єднанням страховиків, які здійснюють обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Як видно з матеріалів справи,позивачем було відшкодовано на користь потерпілої особи, завдану шкоду в розмірі 17\~376 грн.19 коп., про що надано копію платіжного доручення про перерахування суми відшкодування завданої шкоди. Згідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.п. а) 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов*язкове страхування цвільно-правовової відповідальності», позивачем за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовано шкоду та здійснено виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 18.09.2017 року № 1259690 в розмірі 17376 грн.19 коп. Крім того, позивачем сплачено за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт в сумі 1300 грн., за платіжним дорученням № 1236495 від 28.08.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виплатив страхове відшкодування та на підставі ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» отримав право вимоги (регресу)до особи, відповідальної за збитки. Відповідачем, в свою чергу, доказів про відшкодування збитків позивачу, не надано. Посилання відповідача на те, що вимоги про стягнення витрат на послуги аварійного комісара не є виплаченим відшкодуванням в розумінні ч. 1 ст. 1191 ЦК України свого підтвердження не знайшли з огляду на наступне. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону, в межах фактичних затрат. За таких обставин, суд встановив, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 1600 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по оплаті судового збору.

Outcome: approved