Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В грудні 2014 року СВК «ТНК-Прогрес» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 листопада 2011 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції. У разі неналежного виконання даного договору відповідач зобов'язався сплатити пеню за невчасну або неповну оплату товару у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення. На виконання умов договору в період часу з 05 січня 2012 року по 13 січня 2012 року позивач передав відповідачу продукцію на суму 112000 гривень. [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором не виконує. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача борг у розмірі 112000 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9693 гривень 37 копійок, суму інфляції за весь час прострочення у розмірі 23906 гривень 09 копійок, пеню у розмірі 21988 гривень 83 копіки, що у загальному розмірі становить 167588 гривень 29 копійок. У судове засідання представник позивача Лахно М.О. не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомив. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області від 26 грудня 2014 року на запит суду, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрованим не значиться (а.с.12). Тому, [PERSON] повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик у пресі в газеті «Час Київщини» від 30 січня 2015 року №3 (146) (а.с.20). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2011 року СВК «ТНКА-Прогрес» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу продукції в кредит на умовах відстрочення платежу №06/11. За цим договором СВК «ТНКА-Прогрес» зобов'язався передати [PERSON] у власність товар, а саме овочі в кількості 100 тон, а [PERSON] зобов'язався прийняти товар та сплатити його вартість з розрахунку 1 гривня 50 копійок за 1 кг овочів. Крім цього, сторони домовилися, що відповідач здійснює повну оплату товару протягом десяти банківських днів з моменту отримання товару (а.с.6-7). У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що СВК «ТНКА-Прогрес» належним чином виконав свої зобов'язання за договором та передав [PERSON] овочі, а саме: буряк столовий в кількості 20000 кг на суму 28000 гривень, морква столова - 20000 кг на суму 28000 гривень, буряк столовий - 20000 кг на суму 28000 гривень, морква - 2000 кг на суму 28000 гривень. Вказана обставина підтверджується копіями накладних №3 від 05 січня 2012 року, №4 від 09 січня 2012 року, №5 від 12 січня 2012 року, №6 від 13 січня 2012 року (а.с.8-9) Проте, [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором, зокрема не сплати вартість поставленого йому товару. Тому у нього виник борг у загальному розмірі 112000 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за договором купівлі-продажу продукції в кредит на умовах відстрочення платежу №06/11 у розмірі 112000 гривень. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п.5.3 та п.5.4 договору купівлі-продажу продукції в кредит на умовах відстрочення платежу №06/11 від 15 листопада 2011 року, за невчасну або неповну оплату товару [PERSON] зобов'язався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення. Проценти на прострочену суму нараховуються від дня коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Таким чином, у [PERSON] виникло зобов'язання сплатити пеню у розмірі 21988 гривень 83 копійки. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком пені (а.с.5). Крім того, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором купівлі-продажу продукції в кредит на умовах відстрочення платежу у нього виникло зобов'язання сплатити три проценти річних від простроченої суми за період 24 січня 2012 року по 11 грудня 2014 року у розмірі 9693 гривень 37 копійок та суму інфляції за період з 01 лютого 2012 року по 30 листопада 2014 року у розмірі 23906 гривень 09 копійок, що підтверджуються письмовими розрахунками (а.с.3-4). Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 112000 гривень, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9693 гривень 37 копійок та суму інфляції за весь час прострочення у розмірі 23906 гривень 09 копійок та пеню у розмірі 21988 гривень 83 копійок, що у загальному розмірі становить 167588 гривень 29 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції №к42/F/3 від 15 грудня 2014 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду СВК «ТНКА-Прогрес» сплатив судовий збір у розмірі 1675 гривень 88 копійок. Позов СВК «ТНКА-Прогрес» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1675 гривень 88 копійок.

Outcome: approved