Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Кузьміним Є.О., звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати по Договору оренди автомобіля від 19.12.2015 року у розмірі 40 491,56 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди автомобілю, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець) передала у строкове платне користування (оренду) [PERSON] (орендар), що належить їй на праві власності автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , строком з 19.12.2015 року по 19.06.2016 року, вартість оренди за користування майном за один місяць становить 6500 грн. Позивач свої зобов`язання за договором оренди виконав в повному обсязі, а саме передав відповідачу у строкове платне користування (оренду) автомобіль (майно), встановлене договором. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором оренди. Провадження у справі відкрито ухвалою від 04.11.2016 року (суддя Супрун Г.Б.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 08.11.2018 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України (2017 р.) розгляд даної справи підлягає за нормами ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, додавши, що відповідач мав їй приносити гроші щомісячно. Додала, що в разі, якщо б відповідач їй сплачував оренду плату, вона не зверталась би до суду. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що 20.06.2016 року автомобіль було повернуто позивачу, від складання та підписування акту приймання - передачі відмовився, таким чином вважає договір оренди автомобіля розірваним шляхом його виконання. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19.12.2015 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди автомобілю, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець) передала у строкове платне користування (оренду) [PERSON] (орендар), що належить їй на праві власності автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , строком з 19.12.2015 року по 19.06.2016 року, вартість оренди за користування майном за один місяць становить 6500 грн. Згідно з Актом приймання-передачі транспортного засобу від 19.12.2015 року [PERSON] передала, а [PERSON] отримав автомобіль, всю необхідну документацію на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та всі комплектуючі ключі. Пунктом 3.1. вказаного договору автомобіль надається строком на шість місяців - з 19.12.2015 року по 19.06.2016 року. Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору, [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати [PERSON] орендну сплату в розмірі 6500 грн. Згідно з п. 4.2. зазначеного договору загальний розмір орендної плати за весь термін оренди складає 39 000,00 грн. Відповідно до п. 4.3. Договору орендна плата сплачується ОРЕНДАРЕМ готівкою двічі на місяць, не пізніше 6-го та 20-го числа кожного наступного місяця за тим, в якому автомобіль перебував в оренді. Розрахунок щодо сплати оренди проводиться щомісячно, починаючи з 06.01.2016 року відповідно до графіку платежів, що є невід`ємною частиною договору.відповідач несе відповідальність за збереження орендованого автомобіля. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо сплати позивачу орендної плати, яка передбачена п.п.4.1,4.2 договору оренди автомобілю, та станом на день подачі позову не розрахувався за оренду автомобіля. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не погоджується із запереченнями відповідача, оскільки, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем позову, відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо виконання ним умов договору оренди. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137, ст. 141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В матеріалах справи відсутні будь-які докази про сплату позивачем коштів на правову допомогу, а відтак заявлені позивачем до стягнення вимоги про витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,0 грн. не підлягають стягненню Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного, ст.ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612, 629, 625, 759, 762 ЦК України,

Outcome: approved