Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

В грудні 2012 року представник позивача Київського національного університету імені Тараса Шевченка з даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги та виселення із займаного приміщення. Згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року справу за позовною заявою Київського національного університету імені Тараса Шевченка до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Міністерство оборони України про стягнення заборгованості за комунальні послуги та виселення із займаного приміщення, - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 124 ЦПК України). Ухвалою Колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року, - скасовано, справу направлено для продовження розгляду (а.с. 166-167). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 1995 року між КНУ ім. Т. Шевченка та Міністерством оборони України було укладено ряд договорів (договір про підготовку спеціалістів від 11.09.1995 року, договір № 135 від 22.12.1997 року, договір № 67 від 24.07.2006 року) та додаткових угод до них про підготовку спеціалістів та про надання у тимчасове користування приміщень Міністерству оборони України. Відповідно до умов одного із договорів, а саме п.п. 2.3.1 п. 2.3 Договору № 67 від 24.07.2006 року, університет зобов'язався тимчасово поселити особовий склад Міністерства оборони України у гуртожитку [ADDRESS]. Плата за надані в тимчасове користування приміщення, відповідно до п. 3.1 Договору, має проводитись самостійно через бухгалтерію університету проживаючими військовослужбовцями. Звільнення наданих приміщень мало відбуватися у тримісячний термін після закінчення терміну дії Договору, що визначено в п. 2.1.3 Договору. Дія вищезазначеного Договору була завершена 27 жовтня 2008 року. Виконавши належним чином свої зобов'язання і надавши відповідні блок - секції, університет належно виконав свої зобов'язання за Договором. Проте, як зазначає позивач, у належний термін особовий склад Міністерства оборони України не звільнив надані приміщення. Також позивач вказує, що окрім вищезазначеного договору, 22.12.1997 року було укладено договір № 135 про підготовку спеціалістів. Також з метою урегулювання ситуації, що склалася з сім'ями військовослужбовців було укладено Додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009 року. Відповідно до розділу 2 зазначеної додаткової угоди Міністерство оборони України зобов'язалося після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Бориспільській, 26 у м. Києві вивільнити та передати університетові житлові кімнати в студентському гуртожитку [NUMBER], зайняті 10-ти сім'ями військовослужбовців, у тому числі звільнених у запас або відставку (п. 2.1), а протягом 2010 року провести відселення решти сімей військовослужбовців, які проходять військову службу, і передати університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку [NUMBER] та до кінця 2011 року провести відселення всіх сімей військовослужбовців, звільнених у запас або відставку і передати університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку [NUMBER]. Тобто, як зазначає представник позивача, починаючи з 01.01.2012 року університет не має жодних договірних відносин з Міністерством оборони України, а отже, відсутні і підстави, які б надавали право на проживання у гуртожитках сім'ям військовослужбовців. Проте, фактично вони й досі не звільнили надані їм приміщення. Своїми діями вони порушують п. 2.3. Додаткової угоди № 303/44/09 та вимоги ст. 132 Житлового кодексу УРСР. Також представник позивача вказує, що військовослужбовці були заселені до гуртожитку [NUMBER] на підставі списку військовослужбовців на заселення гуртожитку [NUMBER], затвердженого заступником Міністра оборони України - командувачем військ протиповітряної оборони генерал - полковником О. Стеценко. Відповідачі, сім'я [PERSON] у складі 4-х осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були заселені до кімнат № [NUMBER] та [NUMBER] гуртожитку [NUMBER], на підставі вищезазначених Договорів ще 26.11.1998 року, де проживають і по теперішній час. Таким чином, сім'я [PERSON] проживає у 2-х кімнатах, одна з яких має два ліжко - місця, а інша - три. На час їх заселення розмір і порядок оплати було врегульовано наказом ректора від 21.03.2006 року № 184-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету». 13.05.2011 року наказом ректора університету № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету». 13.05.2011 року наказом ректора Університету № 378-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету» тарифи на проживання було змінено. Калькуляцією, яка є додатком до наказу визначено, що вартість проживання інших категорій проживаючих (до якої відносяться і військовослужбовці) у гуртожитку [NUMBER] КНУ ім. Т. Шевченка встановлено у розмірі 420 грн. одне ліжко-місце за місяць. Про зміну вартості розміру оплати усі проживаючі були попереджені своєчасно шляхом вивішення інформації на дошку оголошень. Окрім того, відповідно до п. 3.4. додаткової угоди № 303/44/09, дирекція студмістечка кожного місяця направляє проживаючим сім'ям військовослужбовців рахунок за надані послуги, які вони мають самостійно сплатити не пізніше 15-го числа наступного місяця за оплачуваним. Протягом терміну дії вказаних договорів та після їх закінчення відповідачі проживають у гуртожитку університету, відповідно отримують послуги з проживання (у тому числі і комунальні послуги). Оплату отриманих послуг сім'я [PERSON] в період свого проживання у гуртожитку [NUMBER] Університету здійснювала не в повному обсязі та несвоєчасно здійснювала оплату займаних ліжко - місць, а тому з урахуванням змін тарифів, борг відповідачів станом на грудень 2012 року складає 37 948 грн. 06 коп., сплатити який у добровільному порядку відповідачі не бажають. На підставі наведеного, представник позивача просив виселити відповідачів із займаних ними кімнат № [NUMBER] та [NUMBER] гуртожитку [NUMBER] Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, стягнути із відповідачів суму боргу та судові витрати. В судовому засіданні під час судового розгляду справи, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того, посилаючись на те, що за час розгляду справи відповідачі не звільнили займані ними кімнати у гуртожитку та продовжують користуватися наданими їм послугам, при цьому сплачуючи їх несвоєчасно та не в повному обсязі, а тому їх розмір боргу станом на 31.01.2014 року збільшився і становить 59 185, 21 грн., які представник позивача просила стягнути з відповідачів, а також стягнути суму сплаченого судового збору. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В своїх запереченнях пояснили, що відповідачі не є сторонами за договорами, які були укладені між позивачем та Міністерством оборони України, жодних зобов'язань за цими договорами відповідачі на себе не брали, в зв'язку з чим, на їх думку, вони не є належними відповідачами в даній справі. Окрім того, зазначили, що позивачем на обґрунтування своєї позиції надано розрахунок заборгованості та довідка про здійснення оплати за проживання, що, в порушення вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, не дають підстав достовірно встановити правильність нарахування належних до сплати сум як за проживання, так і за житлово-комунальні послуги з урахуванням положень чинного законодавства, наказів ректора, а також з урахуванням оплат, здійснених ними за час їхнього проживання. Зазначають, що договірні відносини, які регулюють порядок проживання та оплати за проживання в гуртожитку [NUMBER], можуть існувати між відповідачами та Міністерством оборони України, і відповідати за будь-які порушення порядку проживання в гуртожитку [NUMBER] відповідачі можуть тільки перед Міністерством оборони України, проте ніяк не перед позивачем, в зв'язку з відсутністю будь-яких договірних відносин. В зв'язку з цим, позовні вимоги позивача до відповідачів про порушення умов договорів на які позивач посилається в позові, укладених між позивачем та Міністерством оборони України, стягнення суми заборгованості та виселення - є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Також вказали, що позивачем безпідставно було збільшено розмір оплати за користування приміщеннями за відсутності зміни ціни на енергоносії, а про наведені зміни тарифів відповідачі не попереджалися, внаслідок чого вони сплачували послуги за тарифом 110 грн. за ліжко-місце на місяць. Окрім того, вказали, що положення наказів ректора від 21.03.2006 р. №184-32 та від 13.05.2011 р. № 378-32 «Про оплату за користування гуртожитками Університету» є лише підставою для внесення відповідних змін у встановленому порядку до договору від 22.12.1997 р. № 135 та не можуть бути підставою зміни умов договору в односторонньому порядку. Зазначають, що вони,

Outcome: dismissed