Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В вересні 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог зазначив, що з метою отримання банківських послуг, між відповідачем та позивачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.10.2012 року, згідно якої відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6355,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає кредитний договір, про що відповідачем надана відповідна згода. Внаслідок порушення\~договірних зобов`язань\~відповідачем,\~позивач проситьстягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01.10.2012 року у розмірі 21203,16 грн., з яких: 5143,00 грн. заборгованість за кредитом, 6152,61 грн. ? заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7629,48 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2278,07 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 21 листопада 2019 року. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 01.10.2012 року [PERSON] підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт та отримала кредит у розмірі 6355,46 грн у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 16.09.2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 21203,16 грн., з яких: 5143,00 грн. заборгованість за кредитом, 6152,61 грн. ? заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7629,48 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2278,07 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved