Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 26.07.2020р.; копія рішення виконкому Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 11.08.2004р. № 51; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу від 26.07.2020р.; копія довідки Відділу РАЦС від 02.09.2004р. про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу з рішення Долинської сільради від 23.01.1994р. про передачу безоплатно у приватну власність присадибної земельної ділянки; копія домової книги на житловий будинок; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 23.10.2021р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.10.2021р. (спадкова справа не відкривалась). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через представника, звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 26.07.2020 р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належного йому житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] - за 140000 грн. 26.07.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на будинок (які були в нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухилявся, на прохання позивача про зустріч не реагував, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (26.07.2020р.) в нього на руках було тільки рішення виконкому Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 11.08.2004р. № 51 про визнання права власності на нерухомість за [PERSON] (його бабусею). На випадок своєї смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] померла. Батько відповідача помер ще у 1990р. Після смерті [PERSON] [PERSON] у передбачений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, проте він прийняв її в порядку ст. 549 ЦК УРСР\~1963р.\~(який\~діяв на\~той час),\~оскільки спільно\~мешкав із\~бабусею.За оформленням прийняття спадщини на житловий будинок, який являється об`єктом спору в даній цивільній справі, [PERSON] не встиг звернутися, однак, вважається, що спадщина в цій частині є такою, що належить йому (ч.5 ст. 1268 ЦК України). При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформлених на ім`я відповідача. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що [PERSON] не мав права на відчуження нерухомості у зв`язку із тим, що він не оформив своє спадкове право після смерті [PERSON] та не зареєстрував право власності на нерухомість у встановленому законом порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідач [PERSON] продав, а позивач купив житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , за 140 тис. грн. 26.07.2020р. позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав позивачу документи на будинок (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до\~статті 120\~Земельного кодексу України \~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо будинку та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved