Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

В жовтні 2019 року ТОВ «Фінансова Команія Фінанс інновація» звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26 475,00 грн., з яких : 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 21475,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами. Позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності. 21.05.2019 між сторонами було укладено Кредитний договір № 190521-1445-4 , відповідно до умов якого , відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 18 днів шляхом переказу коштів на її платіжну картку та зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим у неї виникла зазначена вище заборгованість. З урахуванням наведеного, позовні вимоги просить задовольнити. 11.11.2019 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.05.2020 від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У заяві представник зазначив, що станом на 23.04.2020 заборгованість відповідача становить 32600,00 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5000,00 грн. та заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 27600,00 грн. У зв`язку з цим, просив суд прийняти заяву про збільшення позовних вимог. Також просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. 03.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з позовними вимогами відповідач не згодна, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Зазначила, що не заперечувала щодо свого наміру взяти у травні 2019 року певну суму грошових коштів в борг, з цього приводу зверталася до декількох фінансових установ. Однак, стверджує, що доказів отримання нею від ТОВ «Фінансова компанія Фінанс інновація» кредитних коштів, а також доказів не сплати боргу та процентів за користування кредитними коштами існувати не може. Крім того, зауважила, що не згодна із представленим позивачем розрахунком заборгованості, зокрема з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» у повному обсязі. 15.06.2020 від позивача надійшли письмові заперечення на відзив на позовну заяву. Представник позивача наполягав, що укладений між сторонами кредитний договір в електронному вигляді є таким, що не суперечить за формою та змістом діючому законодавству, тому є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначив, що відповідач уникає виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Щодо діючої процентної ставки зазначив, що вона була погоджена сторонами в Договорі, тому наданий розрахунок заборгованості є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству. 30.06.2020 від [PERSON] надійшли письмові заперечення, в яких відповідач зазначила, що Правила надання грошових коштів у позику, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, є безпідставними, оскільки не містять підпису позичальника, тому не можуть братися до уваги судом як докази при вирішенні справи. Крім того, зауважила, що зміст вказаних Правил суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо нарахування непропорційно великої суми компенсації. Дослідивши матеріали позовної заяви та долучені сторонами письмові заяви по суті справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між сторонами був укладений договір позики в електронній формі № 190521-1445-4, відповідно до якого відповідачу був наданий позивачем кредит у сумі 5000.00 грн.(а.с.10) Відповідно до п. 1.3. Кредит надається строком на 18 днів. З розрахунку заборгованості за Договором станом на 23.04.2020 загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за умовами договору становить 32600,00 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 5000,00 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам - 27600,00 грн.(а.с.52) Як вбачається з повідомлення АТ «Таксомбанк» 21 травня 2019 року через платіжну систему було проведено видачу займу на суму 5000,00 грн. на картку відповідача, відправником згідно вказаного повідомлення є позивач. (а.с.8) З даних електронних реєстрів вбачається, що позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є юридичною особою, яка не перебуває в процесі припинення, та включене до Державного реєстру фінансових установ 10 лютого 2017 року як фінансова компанія, а тому має право надавати фінансові послуги відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ ««Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ»» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно п. 3.3 Договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 Договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад встановлений строк. У пункті 6 договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із наданого відповідачем відзиву на позовну заяву не зрозуміло чи заперечує [PERSON] лише щодо нарахованих їй відсотків за користування кредитними коштами чи вона не визнає факт отримання нею кредитних коштів вцілому. Якщо заперечення стосуються нарахованої позивачем суми заборгованості, то в такому випадку відповідачу слід було б представити суду свій розрахунок заборгованості із посиланням на пункти договору та норми діючого законодавства. Оскільки, будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем розміру заборгованості відповідачем не надано, то суд не приймає до уваги заперечення відповідача у цій частині. Водночас, суд погоджується із позивачем відносно того, що укладений між сторонами кредитний договір в електронній формі не суперечить діючому законодавству, породжує правові наслідки для сторін, а тому є обов`язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору відповідач не надала. Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1921, 00 гр. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved