Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та припинення обовязку особи сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у якому просив суд виключити відомості про [PERSON] як батька [PERSON], [INFO] з актового запису про її народження та припинити обов'язок [PERSON] із сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, починаючи з 28.12.2016 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 14.03.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення (№127/28697/15-ц) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з 28.12.2015 року. 01.04. 2016 року на підставі виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2016 року №127/28697/15 головним державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження №50676931. 23.11.2017 року адвокатом [PERSON] в інтересах позивача був направлений адвокатський запит до Вінницького міського клінічного пологового будинку №1 із проханням надати інформацію, яка внесена до медичної документації при народжені [PERSON]. 04.12.2017 року громадянину [PERSON] Вінницьким міським клінічним пологовим будинком №1 на вищезгаданий адвокатський запит надано виписку №01-11/988 з карти розвитку новонародженого №399/249, згідно з якою 02.03.2006 року [PERSON] у віці 28 років, маючи І групу крові з негативним резус-фактором 0 (1) Rh «-» негатив, народила дитину із II групою крові з позивним резус-фактором А (II) Rh «+» позитив. Дослідження проводились експрес - методом. Одночасно слід зазначити, що у батька дитини [PERSON] І група крові з позитивним резус-фактором ((0) (1) Rh «+» позитив). До 04.12.2017 року позивач вважав себе генетичним батьком [PERSON] та самостійно разом із своєю колишньою дружною звернувся до органів реєстрації і реєстрацію саме його батьком новонародженої дитини. 11.12.2017 року при відвідуванні «Центру планування сім'ї» у м. Вінниця, отримавши усну консультацію спеціаліста - генетика, у позивача сформувалась думка про те, що у батьків з І групою крові, не зважаючи на резус-фактор, може народитися дитина тільки з І групою з будь-яким резус-фактором від одного із батьків, однак дитина має II групу крові, що вказує на можливу відсутність генетичного споріднення батька з донькою. З огляду на зазначене вище позивач дійшов висновку про необхідність звернутись до суду з даною позовною заявою про оспорювання батьківства та, у разі задоволення такої вимоги, просити суд звільнити від сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON], яка не є його генетичною дитиною. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак на адресу суду від позивача надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивач є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2016 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №338128, виданого повторно 01.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що [PERSON] народилась 02.03.2006 року у м. Вінниці, про що 09.03.2006 року складено відповідний актовий запис №724, в графі батько записаний [PERSON], а в графі мати записана [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2016 року по цивільній справі №127/28697/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дочкою повноліття, а саме з 28.12.2015 року (а.с. 26). Дане рішення набуло чинності 25.03.2016 року. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.. Згідно ст.\~122\~СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Як вбачається з висновку експерта №235 від 05.05.2018 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] давидович, [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99,9999999998% (а.с. 63-81). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та не доведено відсутність кровного споріднення між [PERSON], який записаний батьком, та дитиною [PERSON], [INFO]. Оскільки позивач [PERSON] не довів відсутність кровного споріднення між ним, який записаний батьком, та дитиною [PERSON], [INFO], тому й не підлягають до задоволення позовні вимоги про звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed