Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 05 жовтня 2007 року перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку-[PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач прийняла рішення звернутися до суду із відповідним позовом. Проте, на даний час шлюб не розірвано, однак сторони проживають окремо. В той же час, відповідач матеріальної допомоги, яка б мала постійний характер не надає, тому вона просить суд стягнути з відповідача з урахуванням уточнень своїх вимог 1/2 частину від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи від дня звернення до суду до досягнення [PERSON] повноліття, а у випадках передбачених законом - до закінчення навчання у вищому навчальному закладі. В судове засідання сторони не з`явилися, кожний окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач зазначила, що вона позов підтримує, а відповідач визнає його частково (а.с.14,15) Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не запереччує проти стягнення з нього на користь позивача на утримання дітей аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 05.10.2005 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3351, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4) На даний час шлюб не розірвано, проти сторони разом не проживають. Від шлюбу мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5,6) Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. З позовної заяви вбачається, що діти проживають разом із матір`ю. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, потребують фінансової підтримки з боку батька. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання двох дітей, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільик розмір для стягнення половини частини від всіх доходів відповідача позивач належним чином не обгрунтувала. Суд враховує взаємні обов`язки обох батьків щодо утримання своїх непоінолітніх або малолітніх дітей. Також суд акцентує увагу позивача на тому, що відповідають вимогам закону вимоги про стягнення алміментів на її користь на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Оскільик тільки виключно в разі продоження ними навчання і досягнення 18 років вона чи безпосередньо така дитина може ініціювати процес з розгляду відповідного питання. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 551 гривню 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: partial