Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовом про виселення та вселення, в обґрунтування якого вказав, що на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства ВАТ «Поділля Авіа» від 30.11.2009р. позивач отримав ордер на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] Проте кімнату [ADDRESS] займає без будь-яких правових підстав відповідачі [PERSON], яка відмовляється добровільно звільнити кімнату, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] із кім. [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та вселення позивача в кімнату [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання ордеру недійсним, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору від 01.11.2000р. укладеним між ВАТ «Поділля-Плюс» та [PERSON] про найм кімнати № [ADDRESS], останній вселив свою дружину [PERSON] спірну кімнату. З цього часу [PERSON] проживає в спірній кімнаті та оплачує за неї комунальні платежі. Оскільки кімната № [ADDRESS] на час видачі [PERSON] в 2009 році ордеру була зайнята, ордер від 30.11.2009р. підлягає визнанню недійсним. Ухвалою суду від 26.11.2013р. прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання ордеру недійсним та об'єднано в одне провадження із первісним позовом. Ухвалою суду від 10.12.2013р. до участі у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача Житлово-комунальну контору «Будівельник». Позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні первісного та зустрічного позову покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 30.11.2009р. КП «Аеропорт Хмельницький» надано ордер серія НА № 474065 на житлову площу в [ADDRESS]. За вказаною адресою здійснено реєстрацію місця проживання [PERSON] з 01.12.2009р. Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22.07.2010р. № 968 затверджено акт приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку по [ADDRESS], а житлово-комунальна контора «Будівельник» прийняла на баланс вказаний гуртожиток. Відповідно до акту від 21.07.2010р. у зв'язку із передачею гуртожитку з балансу ВАТ «Поділля-Плюс» по [ADDRESS] на баланс ЖКК «Будівельник» передані карточки Ф-16 зареєстрованих та проживаючих мешканців гуртожитку, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] займає кімнату [ADDRESS] без ордера і прописки. 01.11.2000р. між ВАТ «Поділля-Плюс» та [PERSON] укладено договір про найм кімнати № [ADDRESS], з терміном дії з 1 листопада 2000 року по 31 грудня 2001 року і вважається продовженим на наступні роки, якщо жодна із сторін не заявить про його припинення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.05.2004р., про що свідчить свідоцтво серія [NUMBER] Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] вселені до кімнати № [ADDRESS] на підставі ордеру КП «Аеропорт Хмельницький» серія НВ № 362096 від 15.07.2010р. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, п. 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» указав, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Пунктом 17 Примірного положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним. Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Питання про виселення на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України може ставитися лише у разі встановлення факту самоправного зайняття жилого приміщення (відсутність договору або ордеру, а також визнання їх недійсними). Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] надано в установленому законом порядку ордер на вселення в кімнату № [ADDRESS] гуртожитку по [ADDRESS], то вона підлягає виселенню із кімнати № [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, а позов [PERSON] про вселення підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову про визнання ордеру недійсним, суд зазначає, що оскільки [PERSON] ордер на право зайняття вказаної кімнати не видавався, тому вважати, що на день видачі ордеру [PERSON] дана кімната не була вільною не має підстав. У зв'язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 114,70грн.

Outcome: approved