Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

В вересні 2018р. позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості у розмірі 13199,45 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідачка повинна сплатити: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6440,81 грн., заборгованість за пенею - 7440,05 грн., штраф (процентна складова) - 604,74 грн., штраф (фіксована частина) - 500,0 грн., а всього заборгованість складає 13199,45 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідачки у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м .Києва Волошина В.О. від 08 жовтня 2018р. призначено справу для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 24 січня 2019р. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена за місцем своєї реєстрації, в судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23 квітня 2013р., на підставі заяви відповідачки, між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачці кредит у розмірі 300,0 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в порушення своїх зобов'язань та правил відповідачка кредит у повному обсязі не повернула - не проводила оплату відсотків за користування ним та згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 21 червня 2018р. заборгованість відповідачки по відсоткам за користування кредитом становить 6440,81 грн.; заборгованість за пенею - 7440,05 грн., штраф (процентна складова) - 604,74 грн., штраф (фіксована частина) - 500,0 грн. (а.с. 4-8). Проте зазначений розрахунок не містить вищенаведених сум заборгованості. Крім того, з вказаного розрахунку не вбачається, ким він був складений, оскільки відсутнє прізвище та ім'я по-батькові відповідної посадової особи. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами наявність заборгованості відповідачки за кредитним договором.

Outcome: dismissed