Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В грудні 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 8 листопада 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 48500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних з кінцевим строком повернення кредиту 7 листопада 2014 року. 28 серпня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» відступив позивачу право вимоги до [PERSON]. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15 липня 2014 року існує заборгованість перед банком в сумі 55577 грн. 33 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525,526, 549, 554, 623-625, 1049,1054, 1077, 1078, 1080 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 55577 грн. 33 коп., стягнути на свою користь судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 8 листопада 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 48500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних з кінцевим строком повернення кредиту 7 листопада 2014 року. 28 серпня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1335651593401295 від 8 листопада 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміст договору про відступлення права вимоги, та матеріали справи вказують на те, що фактор є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому порядку і яка має статус фінансової установи по законодавству України. Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом встановлено, що за договором про відступлення права вимоги від 28 серпня 2014 року до позивача перейшло право вимоги до божника [PERSON] за кредитним договором № 1335651593401295 від 8 листопада 2013 року. У вересні 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги по вказаному кредитному договору. А через суд надав відповідачу копії зазначеного договору про відступлення права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15 липня 2014 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 55577 грн. 33 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 16163 грн. 99 коп., простроченої заборгованості за тілом кредиту - 28294 грн. 00 коп., строкової заборгованості по комісії - 1542 грн. 61 коп., простроченої заборгованості по комісії - 7936 грн. 58 коп., пені - 1640 грн. 15 коп.. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд вважає, що позов ТОВ «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved