Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання за ним права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 січня 1993 року він був прийнятий в члени сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району, де працював до 28 грудня 1994 року. На той час його прізвище було « [PERSON] », яке він поміняв після одруження [INFO] . 28 грудня 1995 року на підставі рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 24 травня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» (правонаступнику колгоспу «Прогрес») було видано Державний акт серії ХМ № 030 на право колективної власності на землю площею 2133,3 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Додатку 1 до Державного акта, а саме, списку громадян членів КСП «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району, які мають право на земельну частку (пай), він був включений до цього списку за № 442, однак відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видано. Зазначає, що про те, що він був включений у зазначений список дізнався тільки в жовтні 2019 року з повідомлення Старокостянтинівського відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, який на запит адвоката було надано 02 жовтня 2019 року. Представник позивача адвокат Віхерко Н.О. підтримала позов на підставі доказів на його обґрунтування. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, проте направила до суду листа, яким просила справу розглянути у її відсутності. Заслухавши пояснення сторони позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що підтверджується змістом трудової книжки серії [NUMBER] від 15 квітня 1993 року позивач 02 січня 1993 року був прийнятий в члени сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району, а 28 грудня 1994 року був звільнений з членів підприємства за власним бажанням. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2016 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, після одруження позивач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У відповідності до інформаційної довідки відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 02.10.2019 № 29-22-0.30-1640/113-19 [PERSON] включений до списку громадян членів КСП «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району, про що додані копія Державного акту та копія витягу списку громадян - членів КСП. У Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» [PERSON] не зареєстрований, сертифікат на право на земельну (частку) йому не видавався. Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 030 видано 28 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Старокостянтинівського району Хмельницької області відповідно до рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 24 травня 1995 року. Згідно пред`явленого витягу зі списку громадян членів КСП під № 442 вказаний [PERSON] . За інформацією архівного сектору Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 13.11.2019 за № 67 та від 26.12.2019 за № 75 в протоколах загальних зборів та в протоколах засідань правління колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області відсутні відомості про членство в колгоспі [PERSON] та його право на земельну частку (пай) в період з 1994-1995 роки. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту видачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, особі, яка працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку станом на момент одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акту на право колективної власності на землю. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він був включений до списку на розпаювання землі, тому має право на земельну частку (пай). Між тим, позивач звернувся до суду майже через 24 роки після видачі державного акту на право колективної власності на землю. При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач був членом КСП «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району в період з 02.01.1993 року по 28.12.1994 року. Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 030 видано 28 грудня 1995 року КСП «Прогрес» Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 24 травня 1995 року. Стороною позивача не надано, а судом не здобуто доказів про те, що позивач був членом КСП в період, коли виготовлявся Державний акт на право колективної власності на землю та складались списки до нього. Таким чином, будь-яких достатніх, переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання за ним права на земельну частку (пай). Оскільки позивач не довів своє право на земельну частку (пай) на землях колективної власності колишнього КСП «Прогрес» с. В. Чернятин Старокостянтинівського району, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed