Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Виконком Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка не реєструвала народження свого сина [PERSON], в період часу з 2001 року до 2010 року. І тільки в 2010 році за сприянням служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, [PERSON] був зареєстрований, що підтверджується запитом служби у справах дітей № 706 від 16.10.2009 року «Міського полового будинку № 2» та медичним свідоцтвом про народження № 4985 від 29.10.2009 року. Відповідачка, за клопотанням служби у справах дітей № 707 від 16.10.2009 року, притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП, відповідно до інформації Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 24/13802 від 16.11.2009 року. Неповнолітній [PERSON], в період часу з 23.03.2010 року по 22.12.2010 року перебував на обліку в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, згідно з наказами служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 54 від 23.03.2010 року «Про прийняття на облік малолітнього [PERSON]» № 203 від 22.12.2010 року «Про зняття з обліку дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах, [PERSON].». Відповідно до інформації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 84 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 01.11.2018 року, за час навчання [PERSON] в школі з 12.12.2009 року по 25.05.2018 року, учень з 2011 року по 2016 рік перебував на внутрішньо шкільному обліку, через низький виховний потенціал матері. В 2013 році протягом дев'яти місяців [PERSON] перебував в центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей. Адміністрацією навчального закладу з матір'ю учня систематично проводилася роз'яснювальна робота щодо необхідності оформлення дитині паспорту. Проте мати, через свою безвідповідальність за відсутність власного місця реєстрації, так і не оформила відповідні документи. З 27 червня 2018 року по теперішній час неповнолітній [PERSON], перебуває в Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, в який неповнолітнього було влаштовано за клопотанням служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 1310 від 26.06.2018 року, у зв'язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування. Відповідно до довідки від 27.06.2018 року, наданої Комунальним закладом «Криворізька міська дитяча лікарня № 2 Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] був госпіталізований до лікарні з діагнозом: гострий бронхіт. Відповідачка життям та здоров'ям свого сина не цікавилася, до служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради з приводу повернення їй дитини не зверталась. 31.08.2018 року в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в міст ради відповідачка надала пояснення, в якому зазначила, що вона не працює, у неї відсутнє місце реєстрації, вона не має постійного місця проживання. Її син, [PERSON], перебуває у центрі реабілітації за власним бажанням, оскільки вона не має змоги забрати його до дому та оформити йому паспорт громадянина України. Згідно з довідкою вуличного комітету № 2 від 11.10.2018 року за адресою: [ADDRESS], яка була відома в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як адреса колишнього місця проживання відповідачки, на теперішній час будинок не придатний для проживання, знаходиться в розваленому стані, що підтверджується і інформацією Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48. 2/2-5701 від 27.07.2018 року. За адресою: [ADDRESS], яку відповідачка зазначила у своєму поясненні від 31.08.2018 року, як адресу свого мешкання, згідно з довідкою квартального комітету № 25 від 23.10.2018 року, відповідачка не проживає та ніколи не проживала. 31.08.2018 року в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради відповідачка отримала направлення № 1655 на консультацію до лікаря-нарколога. Згідно з інформацією № 275 від 05.09.2018 року Комунального закладу «Криворізького психоневрологічного диспансеру» ДОР» наркокабінет Металургійного району», відповідачка категорично відмовилася від огляду лікаря, проходження обстеження та лікування в стаціонері. Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення « 13/15-98 від 16.07.2018 року, відповідачка пільг та соціальних виплат на неповнолітнього [PERSON] не одержує, пільгами не користується. Після написання пояснення від 31.08.2018 року, відповідачка жодного разу не зверталася до служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради з приводу повернення їй дитини. Така поведінка матері вказує на її байдуже ставлення до подальшої долі дитини. Таким чином, відповідачка злісно та систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що в свою чергу спричинило проживання дитини не в родині, а перебування в державному закладі, тому Виконком просить позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Клопотання про витребування доказів задоволено. В судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача та представник третьої особи до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позовних вимогах наполягала, [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, відзиву не надала. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачка не реєструвала народження свого сина [PERSON], в період часу з 2001 року до 2010 року. І тільки в 2010 році за сприянням служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, [PERSON] був зареєстрований, що підтверджується запитом служби у справах дітей № 706 від 16.10.2009 року «Міського полового будинку № 2» та медичним свідоцтвом про народження № 4985 від 29.10.2009 року. Відповідачка, за клопотанням служби у справах дітей № 707 від 16.10.2009 року, притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП, відповідно до інформації Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 24/13802 від 16.11.2009 року ( а.с. 12). Неповнолітній [PERSON], в період часу з 23.03.2010 року по 22.12.2010 року перебував на обліку в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, згідно з наказами служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 54 від 23.03.2010 року «Про прийняття на облік малолітнього [PERSON]» № 203 від 22.12.2010 року «Про зняття з обліку дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах, [PERSON].».( а.с. 14,15). Відповідно до інформації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 84 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 01.11.2018 року, за час навчання [PERSON] в школі з 12.12.2009 року по 25.05.2018 року, учень з 2011 року по 2016 рік перебував на внутрішньо шкільному обліку, через низький виховний потенціал матері. В 2013 році протягом дев'яти місяців [PERSON] перебував в центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей. Адміністрацією навчального закладу з матір'ю учня систематично проводилася роз'яснювальна робота щодо необхідності оформлення дитині паспорту. Проте мати, через свою безвідповідальність за відсутність власного місця реєстрації, так і не оформила відповідні документи ( а.с. 22). З 27 червня 2018 року по теперішній час неповнолітній [PERSON], перебуває в Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, в який неповнолітнього було влаштовано за клопотанням служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 1310 від 26.06.2018 року, у зв'язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування ( а.с. 16, 17). Відповідно до довідки від 27.06.2018 року, наданої Комунальним закладом «Криворізька міська дитяча лікарня № 2 Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] був госпіталізований до лікарні з діагнозом: гострий бронхіт. 31.08.2018 року в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в міст ради відповідачка надала пояснення, в якому зазначила, що вона не працює, у неї відсутнє місце реєстрації, вона не має постійного місця проживання. Її син, [PERSON], перебуває у центрі реабілітації за власним бажанням, оскільки вона не має змоги забрати його до дому та оформити йому паспорт громадянина України. Згідно з довідкою вуличного комітету № 2 від 11.10.2018 року за адресою: [ADDRESS], яка була відома в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як адреса колишнього місця проживання відповідачки, на теперішній час будинок не придатний для проживання, знаходиться в розваленому стані, що підтверджується і інформацією Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48. 2/2-5701 від 27.07.2018 року ( а.с. 18). За адресою: [ADDRESS], яку відповідачка зазначила у своєму поясненні від 31.08.2018 року, як адресу свого мешкання, згідно з довідкою квартального комітету № 25 від 23.10.2018 року, відповідачка не проживає та ніколи не проживала ( а.с. 18). 31.08.2018 року в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради відповідачка отримала направлення № 1655 на консультацію до лікаря-нарколога. Згідно з інформацією № 275 від 05.09.2018 року Комунального закладу «Криворізького психоневрологічного диспансеру» ДОР» наркокабінет Металургійного району», відповідачка категорично відмовилася від огляду лікаря, проходження обстеження та лікування в стаціонарі ( а.с. 20). Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення « 13/15-98 від 16.07.2018 року, відповідачка пільг та соціальних виплат на неповнолітнього [PERSON] не одержує, пільгами не користується ( а.с. 21). Після написання пояснення від 31.08.2018 року, відповідачка жодного разу не зверталася до служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради з приводу повернення їй дитини. Така поведінка матері вказує на її байдуже ставлення до подальшої долі дитини ( а.с. 19). Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 7-8). Суд погоджується з викладеними у вказаному висновку доводами, оскільки наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачки [PERSON] від належного виховання своєї дитини, тому враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка не займається вихованням сина, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створює умов для отримання ним дошкільної освіти, [PERSON] неодноразово перебував в державних закладах, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, відповідачка не працює, часто змінює місце свого проживання, що в свою чергу становить загрозу для життя та здоров'я для його неповнолітнього сина, тому суд вважає доведеними заявлені вимоги та вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно частин 2,3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином виходячи з обов'язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред'явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідачки [PERSON] відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved