Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3821,69 грн.; 3% річних у розмірі 211,29 грн.; інфляційні втрати у розмірі 798,95 грн.; витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору у вищевказаній газеті. На адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. Відповідач в порушення умов Договору не виконав належним чином свої зобов`язання, а саме за період з липня 2015 року по серпень 2018 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 3821,69 грн. щодо послуг з водопостачання та водовідведення. В зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь відповідача 3% річних у розмірі 211,29 грн. та інфляційні втрати у розмірі 798,95 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки на час розгляду справи заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення сплачена, проте після пред`явлення позову до суду та не в строки, визначені діючим законодавством та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення вже сплатила, а тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) опубліковано договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення. Відповідач [PERSON] отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі вищезазначеного Договору. Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.19 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Тобто, надання житлово-комунальних послуг, їх отримання, надання рахунків на їх оплату та сам факт оплати у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і виконавцем. Відповідач в порушення умов Договору належним чином не виконав належним чином оплату спожитих послуг з водопостачання та водовідведення за період з липня 2015 року по серпень 2018 року, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 3821,69 грн, а враховуючи прострочення оплати зазначених послуг ще й 3% річних у розмірі 211,29 грн. та інфляційні втрати у розмірі 798,95 грн., які підтверджуються довідкою та розрахунком заборгованості. (а.с. 9, 10) Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі -Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, відповідач сплатила заборгованість за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 264 ЦК України,перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. А тому, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання по щомісячній сплаті плати за житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 581,79 грн. = (798,95 грн. (за період липень 2015 р. - серпень 2018 р.) - 86,68 грн. (липень 2015 р.) - 75,11 грн. (серпень 2015 р.) - 73,37 грн. (вересень 2015 р.) та три проценти річних в розмірі 157,54 грн. = (211,29 грн. (за період липень 2015 р. - серпень 2018 р.) - 21,78 грн. (липень 2015 р. - 13,54 грн. (серпень 2015 р.) - 18,43 грн. (вересень 2015 р.). Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial