Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а саме 1/8 частку житлового будинку за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 12 листопада 2005 року померла [PERSON], за своє життя вона продала позивачці, належну їй 1/8 частку житлового будинку за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області, за 1500 гривень, про що 25 липня 2004 року покійною [PERSON] надано відповідну розписку, а гроші були передані в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], проте, належним чином оформити договір купівлі-продажу позивачка та [PERSON] у нотаріальній конторі не встигли, а тому позивач посилаючись на ч. 2 ст. 220 ЦК України, з огляду на те, що між позивачем та [PERSON], як продавцем, було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу і відбулося його повне виконання, просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області, що був укладений 25 липня 2004 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на 1/8 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області та складається в цілому з житлового будинку (літ.-А-1), сарай (літ.-Б), погріб (літ.-б), сарай (літ.-В), погріб (літ.-в), погріб (літ.-в1), навіс (літ.-Г). Відповідно до ухвали суду від 27 січня 2016 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Великобагачанську селищну раду Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 72). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за його відсутності (а.с. 45). Відповідач по справі Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області надіслала до суду листа, в якому просила справу розглянути за відсутності її представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с. 75). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, показання свідків, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 12 листопада 2005 року (а.с. 21, 32), за своє життя набула у власність 1/8 частку житлового будинку за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 19). 25 липня 2004 року [PERSON] отримала від позивачки по справі грошові кошти в сумі 1500 гривень та написала розписку (а.с. 23) в присутності свідків, що зазначені гроші отримані в рахунок того, що вона продала позивачці [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/8 частку житлового будинку за адресою: вулиця Гоголя, 4, селище [PERSON] Полтавської області. Факт передачі грошей та написання розписки підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в суді. Договір купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі, не укладали у нотаріальній конторі не посвідчували, дана обставина не заперечується представником позивача. Представником позивача не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що померла [PERSON] ухилялася від нотаріального посвідчення даного договору після отримання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. В правовій позиції, яка визначена Постановою Верховного Суду України від 30 січня 2013 року № 6-162цс 12 зазначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. З огляду на вищезазначене відсутні будь-які законні підстави для задоволення позовних вимог позивача по справі.

Outcome: dismissed