Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Вимоги первинного позову обґрунтовані тим, що [PERSON] будує на належній їй земельній ділянці житловий будинок за адресою: м. Ковель, вул. Гайдамацька, 27. У недобудованому будинку зареєстрований її внук [PERSON], однак, більше трьох років тому залишив будинок, вирішивши жити з батьком, і у ньому не проживає. [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. Повернення відповідача у будинок не бажає, оскільки він погано поводиться з нею та її близькими, постійно провокує скандали, зараз, через похилий вік, вона бажає перебратись у будинок, де також проживає її дочка з іншими внуками, і хоче спокою. Відповідач за первинним позовом вимоги не визнав, подав зустрічний позов про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням до [PERSON] та ще один позов до [PERSON] своєї матері, яка також проживає у спірному будинку разом з його братом та дитиною від іншого чоловіка. Вимоги обґрунтовує тим, що він проживав у будинку разом з матірю та братом. У матері склалися напружені відносини з батьком, який проживав окремо, у них виник спір за будинок. Крім цього, у будинок вселився співмешканець матері, з яким у нього не склалися відносини. У спорі за будинок він став на сторону батька і наслідком цього стало те, що мати разом з співмешканцем вигнала його з будинку. Співмешканець матері та сама матір чинили йому перешкоди у користуванні будинком, не пускали його туди, співмешканець матері побив його, погрожував йому. Як наслідок, він змушений жити у вагончику, який йому надав батько. [PERSON] також чинить йому перешкоди у користуванні будинком, хоча він їздив до неї додому у село Радошинка Камінь-Каширського району і просив дозволити проживати у будинку. Просить вселити його у спірний будинок, надати йому ключі від хвіртки, будинку та господарських споруд. Позов [PERSON] слід задовольнити повністю, у зустрічному позові [PERSON] та його позові до [PERSON] слід повністю відмовити. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будинок, за право користування яким виник спір, є недобудованим. Цей будинок розташований на земельній ділянці, право власності на яку належить [PERSON] Реєстрація була дозволена у тимчасовій споруді, згідно акту від 14 липня 2003 року (а.с. 7 т.1). У тимчасовій споруді були зареєстровані [PERSON] дочка [PERSON], [PERSON] внук [PERSON] та ще один внук [PERSON] брат [PERSON] На сьогодні, оскільки будівництво будинку продовжується, тимчасова споруда, у якій дозволено було зареєструватися, істотно розширена та перепланована, у недобудованому будинку, якому присвоєна поштова адреса: вул. Гайдамацька, 27, дозволена постійна реєстрація. Зараз у будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], брат останнього та дитина [PERSON] від іншого чоловіка. На момент дозволу на реєстрацію у тимчасовій споруді власник земельної ділянки, на якій вона розташована, [PERSON] проживала окремо від [PERSON], [PERSON], дочки та внука, у селі Радошинка Камінь-Каширського району Волинської області. У тимчасову споруду вона не вселялася, разом з дочкою та внуком не проживала. Зараз [PERSON] зареєстрована у [INFO], де була зареєстрована і раніше. Отже, внук ніколи не проживав у спірному житлі разом з власником [PERSON] і ніколи не був членом її сімї. А отже, право користування цим житлом, засноване на проживанні з власником як члена його сімї, у нього не виникло. [PERSON], як власник тимчасової споруди, дозволила [PERSON] та [PERSON] проживати у ній, не визначаючи конкретного часу проживання. При цьому, сама у вказаній споруді не проживала. Таке розпорядження своєю власністю, дозволити проживати у належному на праві власності приміщенні комусь, а самому у ньому не проживати, законом не заборонене, а отже, входить у прерогативи власника. Правовий статус особи, яка проживає у належному тому на праві власності житлі разом з ним як член його сімї, та особи, яка проживає у такому житлі окремо від власника з його дозволу, не є однаковим. У першому випадку, з огляду на тісні сімейні стосунки, повязаність побутом, господарством, взаємними обовязками, втрата права користування настає у разі відсутності члена сімї у житлі понад рік. У другому випадку така умова законом не передбачена і особа, яка проживає у житлі власника з його дозволу і окремо від нього втрачає право користування цим житлом відразу після його залишення або ж після того як власник висунув вимогу звільнити належне йому житло. Така позиція ґрунтується на конституційному праві власника володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст.41 Конституції України). [PERSON] не подав доказів того, що він на момент вселення у спірне житло і далі, до припинення проживання у спірному житлі, проживав у ньому разом з [PERSON] як член її сімї. Документи, надані сторонами, зокрема, домова книга, доводять, що [PERSON] у спірному житлі зареєстрована не була. [PERSON] виявила намір проживати у спірному житлі разом з дочкою через похилий вік і категорично не бажає повернення у це житло [PERSON] Саме такий її намір, як видно з доводів [PERSON], і став однією з причин предявлення нею позову про втрату [PERSON] права користування спірним житлом. Власник вселяється у належне йому житло і вправі обирати з ким йому жити. До того ж, спірне житло є недобудованим, власник, який має продовжувати будівництво, з тим щоб його завершити, вправі визначати коло осіб, які будуть у цьому житлі проживати. Викладене зумовлює для [PERSON] необхідність побудови нормальних взаємовідносин з власником житла, чого йому зробити не вдалося. Навпаки, він перебуває в стадії гострого конфлікту з [PERSON], остання категорично проти проживання разом з ним. Та обставина, що [PERSON], як він стверджує, проживає в неналежних умовах, не веде до виникнення у нього права проживати разом з власником у його житлі проти його волі. Для виникнення такого права йому необхідно порозумітися з власником. Отже, внук втратив право користування спірним житлом з моменту його залишення та у звязку з відмовою власника надати йому це житло для проживання і позов [PERSON] слід задовольнити. У зустрічному позові до [PERSON] та позові до [PERSON] у звязку з втратою [PERSON] права користування спірним житлом з моменту його залишення та у звязку з відмовою власника надати йому це житло для проживання, слід відмовити.

Outcome: approved