Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

В жовтні 2018 р. до суду надійшов позов [PERSON], [PERSON] до Херсонського регіонального філіалу центру державного земельного кадастру по Автономній Республіці Крим про визнання права власності, в якій зазначають, що у 1957 р. їм була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,450 кв.м, на якому розташовано їх домоволодіння. У 1982 р мікрорайон з прилеглими вулицями і вул. Альмінський проїзд почали зносити. Навколо їх домоволодіння були знесені будинки. Утворилася звалище. 03.12.1997 р [PERSON] звернулася до міськвиконкому з тим щоб їй виділили земельну ділянку, що прилягає до домоволодіння батьків з боку вул. Оранжерейна і вул. Альмінський проїзд за рахунок знесених домоволодінь. [PERSON] одинока мати, яка стала інвалідом по зору в зв'язку з ДТП. 20.02.1998 р на ім'я домовласника [PERSON] було видано рішення, згідно якого було передано земельну ділянку, що прилягає до домоволодіння [NUMBER]. Рішення видано на термін коли буде анульована санітарно-захисна зона і землі держмайна перейдуть до Рад. Однак санітарно-захисна зона до теперішнього часу залишається невирішеною, постанова про перехід майна п / я А-1929 НПК Фотон з Фонду держмайна України відсутня. Оскільки тимчасовим документ вважається протягом місяця, отже, рішення про закріплення додаткової земельної ділянки за домоволодінням по [ADDRESS], є постійним за [PERSON] У зв'язку з тим, що земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння [NUMBER] і передана земельна ділянка, на які до знесення розташоване домоволодіння № 14 з боку вул. Альмінський проїзд і № 11 з боку вул. Оранжерейна, є власністю НПК «Фотон», позивачі звернулися до адміністрації даної організації з заявою про їх приватизацію, на що від цієї організації отримали згоду. 06.01.1999 р земельну ділянку по [ADDRESS], куди увійшла і земельна ділянка передана під городництво позивачам була приватизована, в зв'язку з чим їм був виданий технічний паспорт із зазначенням площі земельної ділянки на праві приватної власності одна тисячі п'ятсот тридцять один кв.м. 15.02.1999 р вони звернулись в Управління із земельних ресурсів Сімферополя за отриманням державного акту на земельну ділянку, але до теперішнього часу акт їм не видано. В судове засідання позивачі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в наданих до суду заявах просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачам у 1957 р. була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,450 кв.м, на якому розташовано їх домоволодіння. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] від 03.12.1997 р., яка адресована на ім'я голови міськвиконкому єрмаку В.П. та голови райвиконкому Центрального району м. Сімферополя [PERSON], остання просить закріпити за нею земельну ділянку, що прилягає її до домоволодіння, шляхом приватизації. Згідно листа виконавчого комітету Сімферопольської міської ради народних депутатів від 20.02.1998 р., надісланий на ім'я [PERSON], міськвиконком не заперечує щодо приватизації нею земельної ділянки, на які розташовано її домоволодіння. Що стосується сусідської порожньої ділянки, де раніше був знесений будинок, виконком не заперечує щодо його тимчасового користування під городництво без права на зведення будівель. В разі зміни розмірів санітарно-захисної зони, питання про надання [PERSON] земельної ділянки під будівництво земельного житлового будинку буде розглянуто додатково. З копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06.01.1999 р. вбачається, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору безстрокова користування земельною ділянкою уд.2 Сімферополь, ГНК 26.06.57 р. р№1-129 та [PERSON] на підставі рішення народного суду Центрального району с. Сімферополь від 09.02.87 р. д2-129. У користуванні 1531 кв.м земельної ділянки. Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved