Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 77 ч.2 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею ст. 78 ч.2 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири № 7 у будинку № 27 га м-ні Гірницькому у м. Кривому Розі, на підставі свідоцтва про право власності на житло № С 1116 від 14.11.2008 (а.с. 16), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24138739 (а.с.17-18). Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. Гірницький[ADDRESS], що визнано учасниками справи та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позивачі на підтвердження обставин справи надали наступні докази. [PERSON] від 12.12.2014 складеного майстром та сантехніком ТОВ «Житлосервіс-КР» встановлено, що відбулося затоплення кв. №7, в якій наявні сліди затоплення. В кв. 11 була перекрита холодна вода. Причиною затоплення є лопнувша гайка на гнучкій шлангі в кв. 11 з бойлера. Зазначений акт підписаний мешканцем кв. 7, мешканець кв. 11 від підпису відмовився (а.с. 24). Акт від 16.06.2015 зі змісту якого слідує, що в кв. 11 буд. 3 27 на м-ні Гірницькому проводиться ремонт з повною заміною труб, електропроводки, видаленням перегородок. Під час ремонтних робіт в кв. № 7 11.06.2015 в спальні зникло світло, 12.06.2015 зникло світло в кімнаті. Розводка електропроводки кв. 7 знаходиться в полу кв. № 11. Можливо був пошкоджений провід. В кв. № 11 поли залиті бетонною стяжкою. З туалету в отворі проходження труб сиплеться мусор щоденно (а.с. 25). Відповідно до акту від 20.07.2016 складеного комісією ТОВ «Житлосервіс КР», що при обстеженні кв. № 7 буд. № 27 на м-ні Гірницькому в м. Кривому Розі, встановлено, що відбулося затоплення кв. №27 20.07.2016. Причина аварії невідома. Так як в кв. № 11 мешканці не проживають. При закритті стояка холодної води протікання припинилося. Шпалери спальні, кухні, ванної кімнати, туалету, прихожої мокрі, частково відстали від стіни. Лінолеум в спальні, прихожій і кухні здувся (а.с. 26). [PERSON] до акту від 22.07.2016 складеного комісією ТОВ «Житлосервіс КР», що при обстеженні кв. № 7 буд. № 27 на м-ні Гірницькому в м. Кривому Розі, встановлено внаслідок затоплення квартири від 20.07.2016: в кв. 7 шпалери в спальні навколо вікна відклеєні площею 4 м.кв., видимих плям на шпалерах та стелі немає, в кухні на шпалерах під стелею наявні білі полоси довжиною приблизно 5 м, шпалери по стінам кухні відклеєні близько 15 м. кв. В прихожій шпалери відклеєні площею 6 м. кв., над дверима в кухню наявна жовта пляма. В туалеті по стінам і стелі відклеєні шпалери площею близько 5 м.кв. Лінолеум в спальні, прихожій, кухні приблизно 30 м.кв. здувся, під лінолеумом вода. Світло у ванній кімнаті та туалеті відсутнє (а.с. 27). Спричинену матеріальну шкоду позивачі обґрунтовують висновком з незалежної оцінки № 86 від 22.09.2016. згідно якого вартість відновлюваного ремонту, необхідного для усунення наслідків залиття квартири, розташованої за адресою: м-н. Гірницький, 27/7, м. Кривий Ріг, в цінах станом на дату оцінки складає 23656 грн. (а.с. 28-40). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для відшкодування майнової шкоди, позивачі повинні довести наявність заподіяної шкоди, так і вину заподіювача шкоди. Як докази заподіяння шкоди позивачі надали акти обстеження її квартири, висновок з незалежної оцінки № 86. Загальна вартість відновлювальних робіт з урахуванням ПДВ складає 23656 грн. Однак, зазначені докази доводять лише факт заподіяння позивачам збитків і не доводять факту, що ці збитки заподіяні їм з вини відповідача. В наданих позивачами актах обстеження відсутній висновок про те, що виявлені в них пошкодження внутрішнього оздоблення квартири сталися з вини [PERSON] Вирішуючи питання щодо належності та достатності доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, суд враховує наступне. Суд не приймає як доказ [PERSON] від 12.12.2014 та [PERSON] від 16.06.2015 оскільки вони не стосуються предмета доказування. Так позивачами заявлено вимогу про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири в розмірі 23656 грн., яка визначена експертом [PERSON] Як слідує зі змісту незалежної оцінки, експерт [PERSON] поводила оцінку на підставі [PERSON] від 20.07.2016 та 22.07.2016, які стосуються затоплення, яке мало місце 20.07.2016. Тобто вимоги про відшкодування шкоди від затоплення яке відбулося 12.12.2014 та від зникнення світла в квартирі позивачів в травні 2015 року останні не ставлять. Що стосується [PERSON] від 20.07.2016 та 22.07.2016 суд зазначає таке. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. [PERSON] з додатком № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. В акті повинен міститись висновок про те хто заподіяв шкоду. Обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків мають бути зафіксовані актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи. Надані позивачами в підтвердження залиття їх квартири акти від 20.07.2016 та від 22.07.2016 не відповідають вимогам вищезазначеного нормативного акту, а саме в акті від 20.07.2016 взагалі не зазначено причину залиття, відсутній висновок про те хто заподіяв позивачці шкоду, і з актом не ознайомлена мешканець квартири № 11. Формулювання в акті «При закритті стояка холодної води, протікання припинилося». Суд не може прийняти як доказ наявності пошкодження системи холодного водопостачання саме в квартирі відповідача. Оскільки, як вказано в експертній оцінці будинок є 9-ти поверховим, квартира позивача розташована на 2 му поверсі, відповідно квартира відповідача розташована на 3 му поверсі. При закритті стояка, холодна вода не надходить з 1 по 9 поверх. Тому визначити в якій саме квартирі відбулася аварія неможливо. Інші квартири оглянуті не були. Доказів зворотного суду надані не були. Наступним складеним актом був акт від 22.07.2016, який описував характер пошкоджень, спричинених затопленням від 20.07.2016. В ньому також не зазначена причина залиття. З цим актом відповідач також не ознайомлена. Наявний в акті запис, що відповідач [PERSON] від підпису відмовилася не засвідчений свідками. При складанні актів від 20.07.2016 та 22.07.2016 кв.№11 в якій мешкає відповідач оглянута не була. Пошкоджень системи холодного водопостачання в ній не виявлено. Разом з тим, вищеописані акти складені з порушенням Правил, тому не можуть враховуватися судом як доказ у даній справі та не можуть бути покладені в основу рішення суду. Інших доказів позивачами не надано. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина особи. Аналіз викладених вище доказів надає підстави для висновку про те, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами вину відповідача в залитті та причину залиття квартири позивачів. Оскільки позивачами не доведено вину відповідача в залитті квартири, то як наслідок підстав для задоволення позову щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди немає. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. [PERSON] з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. [PERSON] роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. [PERSON] з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачами не підтверджено належними та допустимими доказами факту заподіяння їм моральних страждань та втрат немайнового характеру. Таким чином, вимоги позивачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 ч.2 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачам в задоволенні позову відмовлено судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed