Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В грудні 2016 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що на підставі довідки ЖБК «Прогрес-1 «Ювілейний» від 09.03.1993 р.його матері [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS],про що ОП ЗМБТІ 05.05.1993 р.за № 36168,внесеним у реєстров книгу № 230,було видано реєстраційне посвідчення. 09.04.2003 р.[PERSON]померла,відкрилася спадщина за заповітом від 24.06.1987 р.,посвідченого державним нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори,за змістом якого спадкоємцями майна [PERSON]Г.в рівних частках визначені позивач [PERSON]та його рідна сестра [PERSON] Спадкоємці,які мають право на обов*язкову частку у спадщині,відсутні. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON],фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,оскільки був зареєстрований та постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON]входить квартира [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса П*ятої Запорізької державної нотконтори від 01.06.2016 р.позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру в цілому з тих підстав,що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів,що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно,спадщина прийнята також іншим спадкоємцем,який має право на ? її частку на підставі заповіту спадкодавця. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати за ним на підставі ст.524,529,548,549 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.) право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] ,яка померла 09.04.2003 р. В судове засідання представник позивача [PERSON]надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON]М.в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності,позов визнав у повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що позивач [PERSON] народився 04.02.1951 р.,його батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON],про що надана копія свідоцтва про народження. На підставі довідки ЖБК «Прогрес-1 «Ювілейний» від 09.03.1993 р.[PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS],про що ОП ЗМБТІ 05.05.1993 р.за № 36168,внесеним у реєстров книгу № 230,було видано реєстраційне посвідчення та виготовлений технічний паспорт. 09.04.2003 р.[PERSON]померла,відкрилася спадщина за заповітом від 24.06.1987 р.,посвідченого державним нотаріусом П*ятої Запорізької державної нотконтори,за змістом якого спадкоємцями майна [PERSON]Г.в рівних частках визначені позивач [PERSON]та [PERSON] Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р.застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. З матеріалів спадкової справи № 353 за 2003 рік ,яка заведена П*ятою Запорізькою державною нотконторою після померлої 09.04.2003 р.[PERSON]встановлено,що 15.04.2003 р.[PERSON]звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON],18.03.2014 р.[PERSON]звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Спадкоємців на обов*язкову частку після смерті [PERSON]за матеріалами спадкової справи не встановлено. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Постановою державного нотаріуса П*ятої Запорізької державної нотконтори від 01.06.2016 р.позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру в цілому з тих підстав,що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів ,що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, спадщина прийнята також іншим спадкоємцем,який має право на ? її частку на підставі заповіту спадкодавця. Як роз*яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як роз*яснив Верховний Суд України в п.8 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу,якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок,то до складу спадщини включається відповідно квартира,дача,гараж,садовий будинок. З матеріалів справи суд встановив,що оскільки повне внесення пайових внесків за квартиру спадкодавцем [PERSON] підтверджено відповідною довідкою,спірна квартира входить до складу спадкового майна як власність спадкодавця. Зазначені вище обставини щодо відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на ? частину спадкової квартири,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.ст.ст.524,529,548,549,553,554 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.),ст.16 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218, 294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved