Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Позивач, її представник [PERSON] на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали, просили розглянути справи у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до\~ч.3ст.200\~ЦПК за\~результатами підготовчого\~провадження суд\~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем.\~ Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів гр. України на імя [PERSON] та [PERSON] та їх РНОКПП; копії свідоцтв про народження [PERSON] (рос. мов.) та [PERSON] (рос. мов.); копія свідоцтва про шлюб; копії свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051168; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 077563; копія сертифікату акцій серії А № 0000276; копія довідки про право особистої власності на дім у звязку з оформленням спадщини; копія довідки № 295 від 12.02.2018р., копія довідки № 297 від 03.03.2010р., копія довідки про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є донькою нині померлої [PERSON], за життя якої належало: -земельна ділянка загальною площею 2,22 га., (площею 2,06 га. та площею 0,16 га.) розташована на території Лиманської сільської ради, масив № 7, 10 діл. № 98, масив № 26 діл. № 190, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051168 від 21.11.2003 року. -сертифікат акцій серії А № 0000276 ВАТ «Насінницький радгосп «Перше травня» у кількості 4396 штук від 14 липня 2004 року. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, 14.10.2005р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак [PERSON], чоловік спадкодавця, прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, про відмову від спадщини він не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину, що залишилася після смерті дружини [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встиг її оформити на себе, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті. 01.12.2013 року помер батько позивача, [PERSON], за життя якому належало: -земельна ділянка площею 2,41 га. (із кадастровими номерами: 5124181700:01:001:0335, 5124181700:01:001:0579), розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив №№ 23-24, 26 діл. №№ 27,191, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 077563 від 09.02.2005 року. -земельна ділянка загальною площею 2,22 га., (площею 2,06 га. та площею 0,16 га.) розташована на території Лиманської сільської ради, масив № 7, 10 діл. № 98, масив № 26 діл. № 190, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051168 від 21.11.2003 року (успадкованої після смерті [PERSON], на підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном). -сертифікат акцій серії А № 0000276 ВАТ «Насінницький радгосп «Перше травня» у кількості 4396 штук від 14 липня 2004 року (успадкованої після смерті [PERSON], на підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном). На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 01.12.2013р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно у вигляді земельних ділянок, сертифікату акцій. Спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], позивач по справі та його син [PERSON], який у встановлений законом 6-ти місячний термін після смерті спадкодавця, не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Таким чином, у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивач (як спадкоємець першої черги за законом), не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак вона прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON], в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Таким чином, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлих [PERSON], [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги за законом, відповідач [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, не заперечував, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач, на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлих [PERSON], [PERSON], вступом в управління та володіння спадковим майном, в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON], [PERSON] було загублено оригінали державних актів на право приватної власності на землю та на право власності на земельну ділянку, а зареєструвати право власності після смерті спадкодавців є неможливим, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту також не можливо оформити спадщину (згідно п. 5.1 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю…видається відповідний дублікат», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, при втраті (псуванні) державного акта на землю, власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат, так як набуте за спадкуванням право власності позивача не було оформлено, позивач не в змозі отримати дублікати державних актів на землю, у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказані земельні ділянки, сертифікат акцій з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved