Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON]М.(далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 12.12.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них 23.10.2012 року народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, які виникли через образи та інше, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство на даний час проживають окремо один від одного. Просила суд строк на примирення не застосовувати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище, яке отримала після реєстрації шлюбу «Ганенко». 02.11.2018 року ухвалою суду провадження по цивільній справі було відкрито в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання.(а.с.17). До початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду від позивача надійшла заява відповідно до якої вона наполягала на своїх позовних вимогах, у звязку з тим, що у неї більше немає ніяких клопотань, просила справу призначити до розгляду, судове засідання провести за її відсутністю.(а.с.21). Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про день та час його слухання був сповіщений належним чином.(а.с.22). 03.12.2018 року ухвалою суду підготовче судове засідання було закрито, справу призначено у відкритому судовому засіданні для розгляду по суті.(а.с.25). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність. Зазначила, що у разі неявки в судове засідання належно сповіщеного відповідача без поважної на те причини не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.(а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, \~про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відзова на позовну заяву від нього не надходило, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду також не надав.(а.с.28). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України \~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 1 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 244491, виданого 12.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 343 (а.с.3). За час перебування у шлюбі у сторін 23 жовтня 2012 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 328045 зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису № 590.(а.с.4). Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя не склалося, через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 4ст. 15 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~якщо подружжя через поважну причину не може з'явитися до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації розірвання шлюбу у встановлений для них день, строк такої реєстрації на письмове прохання подружжя може бути перенесений на інший день. При цьому строк перенесення державної реєстрації розірвання шлюбу не може перевищувати одного року з дня подання заяви. Якщо один з подружжя через поважну причину не може з'явитися для державної реєстрації розірвання шлюбу, він може під час подачі заяви про реєстрацію розірвання шлюбу або впродовж місяця письмово повідомити орган державної реєстрації актів цивільного стану про згоду реєстрації розірвання шлюбу за його відсутності та зазначити місцезнаходження органу державної реєстрації актів цивільного стану, до якого слід надіслати свідоцтво про розірвання шлюбу. У разі надсилання письмового повідомлення підпис на ньому того з подружжя, який не може з'явитися, повинен бути нотаріально засвідчений. Згідно з ч. 1ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). \~\~Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач будучи належно сповіщеним про день та час розгляду справи, своєю неявкою до суду знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості, оскільки йому суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяві. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Згідно зі\~ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем в заяві до суду було виявлено бажання іменуватися і надалі прізвищем отриманим під час реєстрації «Ганенко». Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують,\~спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ними існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved