Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Відділ освіти Тиврівської РДА звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що на підставі звернення відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації від 10.09.2015 року за результатами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації складено акт № 03-13/15 від 19.09.2015 р. із зазначенням фінансових порушень вчинених [PERSON] - бухгалтером централізованої бухгалтерії відділу освіти. Внаслідок протиправних дій [PERSON] незаконно заволоділа коштами в сумі 102500 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Відділу освіти, який фінансується з бюджету Тиврівського району. Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.04.2016 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з призначенням іспитового строку терміном 1 рік. Під час судового засідання [PERSON] визнала свою вину та існуючу заборгованість перед Відділом освіти, при цьому у вчиненому щиро розкаялась. [PERSON] частково відшкодувала завдану шкоду Відділу освіти. Проте завдана майнова шкода в повному обсязі не відшкодована, як наслідок має місце заборгованість [PERSON] перед Відділом освіти в сумі 73159,6 грн. Просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 73159,6 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/205/16-к від 29.04.2016 р. (а.с.4-5) [PERSON] визнано винною за ч. 2 ст.190 КК України та призначено покарання - 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з призначенням іспитового строку терміном 1 рік. Вироком встановлено, що [PERSON], вчинивши злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, завдала Тиврівському районному бюджету збитки на суму 102 500 грн. Для погашення боргу [PERSON] вносила кошти, сума боргу на даний час становить 73159,6 грн., що стверджується довідкою відділу освіти Тиврівської РДА від 13.04.2016 р. № 01-13/168 (а.с.3). Таким чином, шкода завдана злочином підлягає стягненню із відповідача [PERSON] Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved