Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.10.2000 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ним та дружиною були припинені з початку 2012 року по серпень 2012 року, а потім з січня по травень 2013 року по причини різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З жовтня 2013 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сім'ї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав в частині розірвання шлюбу з позивачем, проти визначення місця проживання дитини з матір'ю заперечував, пояснив, що дитина проживає з ним, знаходиться на його утриманні. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON], [INFO] суду пояснила, що хоче проживати з батьком. Суд, вислухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. п. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом достовірно встановлено, що сторони 28.10.2000 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені з початку 2012 року по серпень 2012 року, а потім з січня по травень 2013 року по причини різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З жовтня 2013 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: partial