Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

\~ В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість та штраф за кредитним договором № 21.09.2018-010000781 від 21.09.2018 року в розмірі 4450 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1762 грн.\~ У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.37), позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 05.04.2019 року до канцелярії суду надійшов відзив, де вказав що позовні вимоги надані до суду та викладені в позовній заяві вважає не обґрунтованими та не законними оскільки засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши що кредит отримував але заборгованість погашав, на підтвердження чого доказів в нього не залишилося, просив відмовити в стягненні з нього заборгованості та штрафу у розмірі 4450 грн. Крім того, відповідачем подано зустрічну позовну заяву до ТОВ «Споживчий Центр», згідно якої він просить відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом, у зв`язку з пропуском позовної давності щодо стягнення нарахованої заборгованості за кредитним договором № 010000781 від 21.09.2018 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати ТОВ «Споживчий центр» у добровільному порядку заборгованість та штраф за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.\~ Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №21.09.2018-010000781, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику транш у розмірі 2500 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 04 вересня 2018 року та платою за користування траншем у розмірі 700 грн. (а.с.3-5).\~\~ Пунктом 5.4 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальник ком грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2% починаючи від 2% у перший день невиконання.\~\~\~ У відповідності до умов договору №21.09.2018-010000781 від 21.09.2018 року відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої боргові зобов`язання встановлені договором. Розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредиту №21.09.2018-010000781 від 21.09.2018 року становить 4450 грн., що складається з заборгованості, процентів та розміру штрафу, а саме: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2500 грн., заборгованість по пені у розмірі 1250 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 700 грн. Стосовно зустрічної\~позовної заяви,\~суд вважає\~аргументи позивача,\~відповідача за\~первісним позовом\~безпідставними, оскільки строк позовної давності вимог про сплату неустойки за договором № 21.09.2018-010000781 не сплив. 21.09.2018 року дата укладання договору № 21.09.2018-010000781. 06.10.2019 року перший день невиконання зобов`язань. 06.10.2019 року -0 дата спливу річного строку позовної давності за вимогою про стягнення неустойки. 14.12.2018 рік дата подання позовної заяви до суду. З вищевикладеного вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» не порушило строки позовної давності. Крім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За договором № 21.09.2018-010000781 позивач частково сплатив заборгованість, а саме 29.10.2019 року в розмірі 5,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1038219, отже відповідно він визнав наявність боргу. Згідно ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже термін позовної давності за вимогою про сплату неустойки за договором № 21.09.2018-010000781 спливає 29.10.2019 року, а ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду про стягнення заборгованості 14.12.2018 року. Таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 4450 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved