Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності до судового розгляду справи від них не надійшло. 15 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 908640,00 грн., три відсотки річних в розмірі 103062,18 грн., індексацію в розмірі 60456,85 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн. та понесені ним судові витрати. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 червня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір грошової позики, згідно якого вони прийшли до обоюдної згоди щодо усіх істотних умов договору, визначивши предметом договору грошові кошти в розмірі 72000 доларів США, які він зобов'язався передати відповідачу, а останній зобов'язався повернути йому, позивачу, вищевказані грошові кошти до 01 липня 2010 року. Виконуючи вимоги чинного законодавства та умови договору грошової позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 72000 доларів США, на підтвердження чого відповідач власноручно склав, підписав та передав йому розписку. Але 01 липня 2010 року і до моменту звернення до суду з цим позовом відповідач грошові кошти йому, позивачу не повернув, що підтверджується наявністю в нього, позивача, оригіналу боргового документу - розписки. В зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань він вимушений звернутися до суду з цим позовом, і станом на 10 квітня 2014 року 72000 доларів США еквівалентні 908640,00 грн., які належить тягнути з відповідача на його користь. Крім цього діями відповідача йому, позивачу, заподіяна моральна шкода, так як відповідач тривалий час не виконує зобов'язання за договором позики, що призвело до виникнення в нього, позивача, та його родини скрутного матеріального становища, він вимушений був позичати грошові кошти у сторонніх осіб, тому завдану відповідачем моральну шкоду він оцінює у 20000 грн. Також вважає, що за порушення виконання грошового зобов'язання відповідач повинний сплатити йому три відсотки річних в розмірі 103062,18 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 60456,85 грн., а всього 1072159,03 грн.. До судового розгляду справи відповідачем [PERSON] була надана заява про застосування строків позовної давності, в якій він посилається на те, що поданий 25 червня 2013 року або 05 липня 2013 року позов [PERSON] до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу не може бути поважною підставою для поновлення пропущеного строку позовної давності. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні його позову. До судового розгляду справи представником відповідача [PERSON] були надані письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки під час передачі грошових коштів у офісі [PERSON] у м. Кривий Ріг останній отримав від відповідача в якості забезпечення зобов'язання ювелірні прикраси та годинник на суму близько 90000 доларів США, при чому був присутній свідок [PERSON] Отримані грошові кошти відповідач вклав у господарську діяльність, але через відсутність належного прибутку між відповідачем та позивачем була досягнута домовленість про зарахування переданих ювелірних прикрас та годинника в якості оплати зобов'язань за договором, після чого [PERSON] знешкодив розписку про отримання коштів і вказав, що ніяких матеріальних претензій до відповідача не має. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову з увагою на те, що позивач пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду. Позивач та його представник [PERSON] в судове не з'явилися. про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи позивач надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги по суті та за обставинами справи підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, і у випадку неявки відповідача - згодний на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Йому відомий порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, судовими повістками, які відправлялися відповідачу поштовими відправленнями за його зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS], смс - повідомленнями, представник відповідача був повідомлений про розгляд справи особисто секретарем судового засідання в приміщенні суду та смс - повідомленням, про причини своєї неявки відповідач та його представник суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача та його представника, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з його згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені такі докази у справі: - копія поштового відправлення (а.с. 6), якою підтверджуються факт відправлення позивачем поштового відправлення до канцелярії Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 25 червня 2013 року; - розписка від 11 червня 2010 року (а.с.7), якою підтверджується факт отримання відповідачем [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в розмірі 72000 доларів США з терміном повернення до 01 липня 2010 року; - копія паспорту позивача ( а.с. 8), якою підтверджується його особа громадянина України; - ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2013 року (а.с. 9), якою підтверджується факт повернення [PERSON] його позову про стягнення боргу та моральної шкоди для подання до належного суду; - довідка від 07 серпня 2013 року, довідка від 10 квітня 2014 року (а.с. 10, 110), якими підтверджується офіційний курс гривні до долару США на 07 серпня 2013 року в розмірі 799,3000 грн. за 100 доларів США та на 10 квітня 2014 року в розмірі 1261,7898 грн. за 100 доларів США ; - цивільна справа № 214/4932/13-ц (2/214/2558/13) Саксаганського районного суду м. Кривого Рога, яка витребувана судом за клопотанням позивача, якою підтверджується факт звернення [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та моральної шкоди до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, який відправлений на адресу суду поштовим відправленням 25 червня 2013 року та факт повернення позову [PERSON] в зв'язку з непідсудністю справи Саксаганському районному суду в зв'язку з проживанням відповідача за позовом в межах територіальної підступності Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 72000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу взяті в борг грошові кошти до 01 липня 2010 року. Факт укладення цього договору підтверджується власноручно написаною розпискою [PERSON] ( а.с. 7), в якій він зазначив, що отримав від [PERSON] гроші 72000 доларів США і зобов'язується їх повернути до 01 липня 2010 року. Зважаючи на власноручну написану відповідачем розписку про отримання грошових коштів, оригінал якої був досліджений судом під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що відповідач дійсно отримав від позивача грошові кошти в сумі 72000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 липня 2010 року. Але у визначений в розписці строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув, чим порушив умови договору позики, укладеного між ним та [PERSON] Суд встановив, що з боку позивача були виконані всі умови договору позики, і відповідачу була передана грошова сума, зазначена в розписці, однак відповідач відмовився від належного виконання зобов'язань за договором позики, і тому ця сума боргу повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Що стосується заперечень відповідача та його представника щодо передачі позивачу годинника та ювелірних прикрас в якості забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, і досягнутої домовленості щодо відсутності претензій з боку позивача до відповідача в зв'язку із зарахуванням зазначених цінностей в якості оплати зобов'язань за договором позики та знешкодження позивачем розписки, то ці заперечення не приймаються судом до уваги, оскільки ні відповідач, ні його представник не надали суду жодного доказу на підтвердження передачі ювелірних прикрас та годинника позивачу як під час укладення договору позики так і після настання дати повернення суми боргу. А отже ці заперечення відповідача не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами. Таким чином., судом встановлено, що на теперішній час сума боргу позивачу відповідачем не повернута. Згідно довідки від 10 квітня 2014 року (а.с. 110) офіційний курс гривні до долару США станом на 10 квітня 2014 року становить 1261,7898 грн. за 100 доларів США , а тому відповідно сума боргу у гривневому еквіваленті становить 908,640 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.. В зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору позики і прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач дійсно має право на стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми боргу, оскільки в договорі позики не був обумовлений розмір відсотків за користування грошовими коштами. Сума індексації становить 908640,00 грн. х 1,06653553329 = 60456,85 грн. (969096,85 - 908640,00), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов'язання. Три відсотки річних від суми боргу в розмірі 908640 грн. становлять 103062,18 грн., виходячи із розрахунку: (908640 грн. х 3%) : 356 х 1380 днів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобов'язання. А отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму боргу в розмірі 908640,00 грн., індексацію в сумі 60456,85 грн. та три відсотки річних від простроченої суми боргу в сумі 103062,18 грн. за порушення грошового зобов'язання. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то в цій частині позову слід відмовити, оскільки правовими наслідками порушення відповідачем грошового зобов'язання і є стягнення з нього на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час порушення зобов'язання. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається, Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст. 625 ЦК України. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справ, які досліджені доказами, суд дійшов до висновку, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, має місце порушення прав позивача, і тому він правомірно звернувся до суду з цим позовом, який підлягає частковому задоволенню у визначених вище межах. Належить стягнути з відповідача на користь позивача і сплачений при зверненні до суду судовий збір в сум 3211,60 грн. та 229,40 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 2 - квитанції про сплату судового збору). Суд вважає, що відсутні підстави для застосування до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності, про яке заявив відповідач в своїй письмовій заяві, оскільки суд встановив, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з цим позовом. Як вбачається із матеріалів цивільної справи № 214/4932/13-ц (2/214/2558/13) Саксаганського районного суду м. Кривого Рога, яка витребувана та досліджена судом, 25 червня 2013 року [PERSON] направив поштовим відправленням до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву про стягнення з [PERSON] суми боргу та моральної шкоди за договором позики, укладеним між ним та відповідачем 11 червня 2010 року. Згідно розписки [PERSON] суму боргу він зобов'язався повернути 01 липня 2010 року, а отже саме з 01 липня 2010 року, тобто від дня, коли позивач довідався про порушення свого права з боку відповідача (ч. 1 ст. 261 ЦК України), починається перебіг позовної давності, і відповідно закінчення встановленого законом строку загальної позовної давності повинно було сплинути 01 липня 2013 року, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, і загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки ( ст. 257 ЦК України). Зважаючи на те, що письмова позовна заява до [PERSON] про стягнення суми боргу була здана до установи зв'язку [PERSON] до закінчення останнього дня строку, вона вважається такою, що здана своєчасно, що передбачено ч. 2 ст. 255 ЦК України. Таким чином, суд достовірно встановив, що 25 червня 2013 року [PERSON] виконав дії, що свідчать про переривання строку позовної давності, оскільки подав до суду позов про стягнення з відповідача суми боргу, а відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності почався заново, і час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна заява [PERSON] була йому повернута Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу в зв'язку з непідсудністю справи цьому суду, про що 05 серпня 2013 року, після отримання інформації від адресно-довідкового підрозділі ГУДС УДМС України у Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання відповідача, була постановлена відповідна ухвала. 15 серпня 2013 року [PERSON] звернувся з цим позовом до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з дотриманням правил територіальної підсудності, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON], що свідчить про звернення позивача до суду протягом строку, в межах якого він мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. На підставі ст.ст. 255 ч.2, 256,261 ч.1, 264 ч. 2, 3, 525, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 К України,

Outcome: partial