Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Вищевказана цивільна справа з 15.04.2016 року перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями 23.01.2017 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 25 січня 2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про усунення перешкод в користуванні власним майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстраційного обліку прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. О. Кониського (Володарського)[ADDRESS]. Відповідач є повнолітнім сином позивача, в квартирі не проживає та ніколи не проживав, ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. На підставі чого, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви, позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача особою, яка позбавлена права користування квартирою позивача № 9 в буд. № 1 по вул. О. Кониського (Володарського), у м. Дніпропетровську. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу у порядку спрощеного провадження. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». У вказаній квартирі зареєстровані позивач та його син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2010 року у справі № 2-8139/10 [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 26.05.2010 року № 173 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 25 листопада 2011 року № 439, вирішено зберегти за неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], житлову площу за адресою [ADDRESS], право користування якою належить дитині [PERSON], до повноліття дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в гуртожитку ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» за адресою проспект С. Нігояна, 55 у м. Дніпропетровську. В судовому засіданні встановлено, що відповідач вживав заходів щодо повернення до спірної квартири з метою проживання у ній, після того, як йому виповнилося 18 років, однак позивач не надав йому доступ до житла, в якому відповідач зареєстрований, в звязку з чим відповідач був змушений звертатися за допомогою до правоохоронних органів, що підтверджується, зокрема, висновком від 12.05.2015 року, складеним ДІМ СДІМ Бабушкінського РВ [PERSON] Також з витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 17.06.2015 року вбачається, що [PERSON] заперечує проти вселення та проживання [PERSON] в спірній квартирі. Вказану квартиру орендує приватне підприємство. 21 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Вказаний позов знаходиться на розгляді в суді. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено поважних причин не проживання відповідача у спірній квартирі, навпаки, відповідачем надано належні та достатні докази, які підтверджують, що він намагався реалізувати свої житлові права шляхом вселення у вказану квартиру, але позивач чинить йому в цьому перешкоди. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, в звязку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed