Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду позовом, в якому просив стягнути з Талалаївської центральної районної лікарні на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначав, що 22 липня 2015 року він був звільнений з посади головного лікаря Талалаївської ЦРЛ. Протягом 2012-2015 років йому не виплачувалась індексація заробітної плати в порушення вимог законодавства, зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Рішенням Талалаївського районного суду від 17 жовтня 2016 р. з Талалаївської центральної районної лікарні на його користь стягнуто заборгованість з індексації заробітної плати за період з 01 січня 2014 року по 22 липня 2015 року. Враховуючи, що відповідач сплатив суму індексації заробітної плати 03 листопада 2016 року, [PERSON] просив стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 76 231 грн. 26 коп. Оскаржуваним рішенням Талалаївського районного суду від 18 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Талалаївської центральної районної лікарні на користь [PERSON] 5000 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з якої слід утримати податки та обовязкові платежі. Стягнуто з Талалаївської центральної районної лікарні на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Талалаївського районного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені ним позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам, встановленим в ході розгляду справи. [PERSON] зазначає, що при вирішенні спору суд хибно витлумачив та застосував правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 року у справі №6-195цс14 стосовно того, що суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільненні сум за умови часткового задоволення цих вимог. Також [PERSON] звертає увагу на те, що суд першої інстанції послався на рішення Талалаївського районного суду від 17 жовтня 2016 року, яким його позов до Талалаївської центральної районної лікарні про стягнення на його користь неотриманої суми індексації заробітної плати за період з 1 січня 2014 року по 22 липня 2015 року задоволено повністю. Зазначеним рішенням встановлено, що Талалаївська центральна районна лікарня повинна виплатити йому індексацію в сумі 1049 грн. 50 коп. Тому [PERSON] вважає, що між ним як звільненим працівником та власником або уповноваженим ним органом був відсутній спір щодо розміру сум, розрахованих та належних йому до виплати при звільненні, а тому з врахуванням положень ст. 117 КЗпП України, Талалаївська ЦРЛ зобовязана виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в повному обсягу. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від Талалаївської ЦРЛ надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за правилами ч.2 ст.305 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №747/1016/16-ц та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення Талалаївського районного суду від 18 листопада 2016 року належить змінити, збільшивши розмір стягнутого з Талалаївської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 5000 грн. до 15750 грн. 55 коп. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав встановленим факт затримки розрахунку при звільненні позивача, проте зазначив, що вимога позивача щодо розміру належного до стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку - 76231 грн. не є співмірною із задоволеним судовим рішенням від 17 жовтня 29016 року позовом про стягнення суми індексації заробітної плати 1049 грн. 50 коп., тому наявні підстави для застосування принципу співмірності, виходячи з засад виваженості, розумності, справедливості та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні. При визначенні розміру такого відшкодування суд врахував відсутність заборгованості по заробітній платі, розмір задоволених раніше судовим рішенням вимог в частині стягнення індексації 1049 грн. 50 коп., частку, яку вона становить у заявлених вимогах і співмірності та істотності цієї частки порівняно із середньоденним заробітком позивача, і дійшов висновку про необхідність зменшення обрахованої позивачем суми до 5000 грн. Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, зважаючи на відсутність в рішенні суду розрахунку середнього заробітку [PERSON] за час затримки розрахунку, порівняння розміру невиплаченої заробітної плати із середнім заробітком позивача, що необхідно для визначення співмірності та істотності розміру заборгованості порівняно із середнім заробітком позивача, зважаючи на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявності спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у звязку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України; разом з тим при розгляді справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. По справі встановлено, що з 19.05.1982 р. по 22.07.2015 р. [PERSON] працював на посаді головного лікаря Талалаївської ЦРЛ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8), та був звільнений із займаної посади наказом головного лікаря Комунальної організації (установи, закладу) Талалаївської ЦРЛ від 22 липня 2015 року № 44-к, який визнаний чинним наказом по Талалаївській ЦРЛ № 49-к від 31.07.2015 року (а.с.9). З акту проведення службового розслідування від 23.07.2015 р. вбачається, що згідно письмового пояснення старшого інспектора відділу кадрів Талалаївської ЦРЛ [PERSON], 22 липня 2015 року головний лікар Талалаївської ЦРЛ [PERSON] вийшов на роботу з відпустки (а.с.22). Тому належить вважати, що в день звільнення позивач працював, а тому відповідно до вимог частини 1 статті 116 КЗпП, повний розрахунок з ним повинен бути проведений в день звільнення 22.07.2015 року. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2016 року стягнуто з Талалаївської центральної районної лікарні на користь [PERSON] 1049 грн. 50 коп. індексації заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 22.07.2015 року та зобовязано Талалаївську центральну районну лікарню провести розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та здійснити її виплату на користь [PERSON] (а.с.38-40). Відповідач перерахував суму індексації заробітної плати та компенсацію на картковий рахунок позивача 03 листопада 2016 року, що підтверджується копією виписки по картковому рахунку позивача (а.с.4). Отже, період затримки розрахунку при звільненні позивача належить рахувати з 23.07.2015 року по 02.11.2016 року, що складає 390 робочих днів, зважаючи на 6-денний робочий тиждень в Талалаївській ЦРЛ, про що зазначено в уточненій довідці лікарні від 03.01.2017 р. за № 1. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини 2 статті 117 КЗпП, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16, при розгляді справи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно брати до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. В матеріалах справи мається довідка про те, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 126 грн. 51 коп. (а.с.37). Проте, ця довідка не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Зокрема, відповідно до абзацу 4 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. З наданої довідки не вбачається, чи зазначені суми заробітку позивача без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Отже, з розрахункового періоду виключається час відпустки і хвороби, а в розрахунок середньої заробітної плати не включається оплати за відпускні та лікарняні. До апеляційного суду Талалаївською ЦРЛ була надана уточнена довідка від 03.01.2017 р. за № 1, згідно з якою середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 4957,61 грн. за 26 робочих днів місяця, а середньоденний заробіток складає 190 грн. 68 коп. Оскільки період затримки розрахунку при звільненні позивача складає 390 робочих днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку складає: 190,68 грн. х 390 робочих днів = 74365,20 грн. Враховуючи те, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 4957,61 грн., а стягнута відповідно до рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2016 року індексація заробітної плати становила 1049,50 грн., то розмір недоплаченої суми в порівнянні із середньомісячним заробітком працівника складає 21,18%. Оскільки розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 74365,20 грн., то враховуючи принцип справедливості та співмірності стягненню на користь позивача підлягає 21,18% від цієї суми, що складає 15750,55 грн. Оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі, із стягнутої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку належить утримати податки та обовязкові платежі. Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Outcome: partial