Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 30 листопада 2012 року до 3 грудня 2014 року він перебував у шлюбі з відповідачем. 5 травня 2013 року у них народилась дочка [PERSON] Після розірвання шлюбу дитина проживає з матірю. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року був визначений такий спосіб участі позивача у спілкуванні з дочкою [PERSON] та в її вихованні: двічі на місяць в кожні перші та треті вихідні дні в суботу з 9 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин та в неділю з 9 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; за попереднім повідомленням та домовленістю батьків допускається зміна днів побачень. Водночас, [PERSON] ухиляється від виконання судового рішення та перешкоджає позивачу спілкуватись з дитиною. Він позбавлений можливості приймати участь в її вихованні. Тому [PERSON] просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON] та в її вихованні. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилають-ся на те, що відповідач не чинить [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] Вона часто хворіє та боїться позивача. Ці обставини унеможливлюють її побачення з батьком. [PERSON] не приймає участь в утриманні дитини та в її лікуванні. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник служби у справах дітей та сімї Бориспільської РДА [PERSON] при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, а також допитавши свідків та дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30 листопада 2012 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачем. 5 травня 2013 року у них народилась дочка [PERSON] Водночас, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матірю. Ці обставини встановлені в мотивувальній частині рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року (а.с.10 т.1) та на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Цим же рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року (а.с.9-12 т.1) був визначений такий спосіб участі позивача у спілкуванні з дочкою [PERSON] та в її вихованні: двічі на місяць в кожні перші та треті вихідні дні в суботу з 9 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин та в неділю з 9 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; за попереднім повідомленням та домовленістю батьків допускається зміна днів побачень. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвит-кові дитини. Згідно з ч.1 ст.159 цього ж Кодексу якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуван-ня, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що рішенням суду були визначені дні його побачень з дочкою. Позивач бачився з дитиною лише пять разів ще в 2016 році, за що він розписався в зошиті, заведеному [PERSON] Після цього відповідач став вимагати, щоб [PERSON] дав дозвіл на виїзд дитини за межі України. Позивач відмовив-ся надати такий дозвіл. Починаючи з середини листопада 2016 року [PERSON] почала перешкоджати йому бачитись з дочкою [PERSON] В дні, встановлені рішенням суду, [PERSON] неодноразово приїжджав до квартири, в якій проживає відповідач, для того, щоб побачитись з дитиною. Однак [PERSON] взагалі не відчиняла двері або щоразу вигадувала різноманітні причини для того, щоб не пускати дочку [PERSON] до батька. Відповідач негативно налаштовує дитину проти [PERSON] Зокрема, в присут-ності дитини [PERSON] називає позивача «Женя на чёрной машине». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була присут-ня, коли [PERSON] приїхав до квартири, в якій проживає відповідач, для того, щоб по-бачитись з дочкою. Це був день, визначений рішенням суду. Однак [PERSON] в категоричній формі відмовила позивачу в побаченні з дитиною. Вона відкрила двері, сказала [PERSON], щоб він уходив, та зачинила двері. Позивач неодноразово скаржився на те, що відповідач перешкоджає йому бачитись з дитиною. [PERSON] переживає з приводу того, що він не має можливості бачитись з його дочкою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він також був присутнім, коли [PERSON] приїжджав до його дочки [PERSON] Побачивши позивача, [PERSON] посадила дитину в автомобіль та, не промовивши жодного слова, поїхала в невідомому напрямку. [PERSON] стверджує, що [PERSON] неодноразово телефонував відповідачу та приїжджав до будинку, в якому він проживає. Водночас, [PERSON] щоразу відмовляла позивачу в побаченні з дитиною. Дійсно, з копії зошиту, заведеного [PERSON] (а.с.105 т.1), вбачається, що в останній раз [PERSON] мав повноцінне побачення з його дочкою [PERSON] ще 13 листопада 2016 року, тобто майже два роки тому. Крім того, численні відеозаписи та скріншоти з мобільного телефону позивача красномовно та переконливо підтверджують те, що в дні, визначені рішенням суду, [PERSON] вчасно приїжджав для того, щоб побачитись з дитиною. Однак [PERSON] неодноразово перешкоджала позивачу у спілкуванні з дочкою [PERSON] У випадку ухилення [PERSON] від участі в утриманні дитини та в її лікуванні [PERSON] має право звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів та додаткових витрат. Водночас, така бездіяльність позивача навіть, якщо вона мала місце, не є підставою для позбавлення або обмеження права [PERSON] на спілку-вання з дитиною та її виховання. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права належить зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON] та в її вихованні. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукуп-ності. Допитані в якості свідків [PERSON] та її представник [PERSON] показали, що відповідач не перешкоджав [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Нато-мість, позивач постійно провокує виникнення конфліктів, що погано впливають на психіч-ний стан дочки [PERSON] Однак достовірність показань [PERSON] та [PERSON] спросто-вується показаннями [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], а також копією зошиту, заведеного самим відповідачем, численними відеозаписами та скріншотами з мобільного телефону позивача. Беззаперечно, ці докази є послідовними та перебувають у прямому логічному звязку між собою. Дійсно, в матеріалах цивільної справи містяться копії медичної документації, з якої вбачається, що протягом 2016 2017 років [PERSON] неодноразово хворіла. Крім того, з висновку психологічного обстеження дитини №159 від 5 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] проявляє до батька негативне ставлення та, ображаючись на нього, промовляє: «Женя плохой, он мой папа, хочет забрать ребёнка. Он расстраивается, что ему не отдают ребёнка, и он говорит, что мама плохая. Он подразнил, что купил ЛЕГО, но ничего не покупает мне». Водночас, [PERSON] відмовляла позивачу у спілкуванні з дочкою [PERSON] не тільки у звязку з її захворюваннями, але й з інших причин (режим та розпорядок дня тощо). Ця обставина свідчить про те, що подана медична документація не виправ-довує поведінку відповідача. Крім того, негативне ставлення [PERSON] до позивача логічно зумовлено численними конфліктами, що систематично виникали у звязку з тим, що відповідач чинив [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною та в її вихованні. Ці обставини свідчать про те, що копії медичної документації та висновку психологічного обстеження дитини №159 від 5 грудня 2017 року є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. З огляду на це суд критично оцінює показання [PERSON] та [PERSON], а також подані ними письмові докази. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved