Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

В жовтня 2017 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного концерну «Укроборонпром» (надалі по тексту - відповідач), в якому просив визнати незаконними та скасувати накази Державного концерну «Укроборонпром» №245-К від 13.12.2016 року (надалі по тексту - Наказ №1) та за №120 від 21.07.2017 року (надалі по тексту - Наказ №2) «Про оголошення дисциплінарних стягнення у вигляді догани на [PERSON].». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час перебування на посаді директора Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» він чесно та сумлінно виконував покладені на нього обов»язки , але відповідач протиправно застосував до нього оскаржувані у цій справі дисциплінарні стягнення, у скасуванні яких безпідставно відмовив. Зокрема, у наказі №1 вказано про порушення з боку позивача п.2.6 Контракту від 02.10.2015 року за №25К/15 - недопущення на Підприємстві заборгованості із заробітної плати та інших грошових виплат, посадових обов»язків щодо невиконання вимог наказів і розпоряджень Концерну та порядку Моніторингу платежів у системі Концерну. Між тим, виключно завдяки управлінським діям позивача як кервіника вдалося уникнути заборгованості з виплати заробітної плат, а відтак Наказ №1 підлягає скасуванню як незаконний. Згідно Наказу №2 вбачається, що підставами для його винесення стали порушення умов п.2.6 Контракту, що визначено безпосередньо у службовій записці заступника генерального директора від 22.06.2017 року, поясненнях [PERSON] Між тим, жодних пояснень з цього приводу позивач не надав, а сам наказ до відома позивачу доведено не було, чим порушено встановлений порядок накладення дисциплінарного стягнення. Інформація, що наведена у служових записках заступника генерального директора від 22.06.2017 року перекручена та не відповідає дійсності, а відповідачем не було доведено факт порушення трудової дисципліни Позивачем. Позивач вважає, що відповідач при винесенні стягнення у вигляді догани не врахував норми ч. 3 ст. 149 КЗпП України, а саме ступінь тяжкості скоєного проступку за обома наказами, заподіяну порушенням шкоду, обставини за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника, а тому такі накази підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, де вказала про необхідність поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом щодо скасування догани від 13.12.2016 року, оскільки вважав його раніше скасованим за його зверненням, відтак до суду звернувся тоді, коли в серпні 2017 року дізнався про зворотнє. Вказала, що спроби перерахування коштів на користь ТОВ НВК «Техімпекс» не було по причині їх відсутності на рахунках підприємства, а була спроба погодити майбутні платежі. Потреба в коробках передач на танк та іншу техніку була обгрунтована необхідністю їх негайного ремонту за державними замовленнями. Отже, дисциплінарні стягнення на позивача були накладенні безпідставно. В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на свої письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач пропустив строки звернення до суду із цим позовом про скасування наказу про оголошення догани від 13.12.2016 року №245-к із урахуванням 3-х місячного строку за ч.1 ст.233 КЗпП України. Більше того, вказаний наказ є законним, оскільки в силу п.2.6 розділу 2 Контракту [PERSON] зобов»язаний забезпечувати виконання наказів і розпоряджень Концерну. Зокрема, за п.6.4 Порядку моніторингу платежів в ДК «Укроборонпром» у редакції наказу Концерну №13 від 20.01.2015 року встановлено, що саме керівники підприємств несуть всю повноту відповідальності за своєчасність та достовірність інформації, наданої у відомостях та залишках на рахунках підприємств. Між тим, під час контрольної перевірки встановлені порушення в діяльності ДП «Львівський бронетанковий завод» (надалі - ДП «ЛБТЗ») в частині виявлених порушень за розпорядження ДК «Укроборонпром» від 21.11.2016 року за 90/р. Зокрема, з якого вбачається про факти відображення кредиторської заборгованості перед ТОВ НВК «Техімплекс» та спроби перерахування коштів за поставку ТМЦ при не підтвердженні їх надходження на державне підприємство по накладній №ТЕ-95 від 06.10.2016 року, а також отримання від вказаного ж товариства коробок передач із взяттям зобов»язання про оплату їх вартості при відсутності потреби у них. При цьому, пояснення позивача не містили конкретних фактів щодо необхідності придбання вказаних запчастин. При моніторингу платежів перерахування коштів було зупинено. Позивача було притягнуто до відповідальності, зважаючи на те, що за усю діяльність підприємства відповідає виключного його керівник. Відтак, стягнення було накладено у встановлений вимогами ст.ст.148, 149 КЗпП України строк та за наявності законних підстав для цього. Підстав для захисту судом права позивача щодо скасування наказу від 21.07.2017 року за №120-к немає, оскільки вказаний наказ не впливає на права та свободи позивача, а наказом ДП «Укроборонпром» від 17.11.2017 року його скасовано. Відтак в цій частині відсутній предмет спору. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.10.2017 року у вказаній цивільній справі було відкрито провадження та її було призначено до розгляду за участю сторін. Вислухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребованих судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах із Державним концерном «Укроборонпром» та з 02.10.2015 року був призначений на посаду директора Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод». Наказом відповідача від 13.12.2016 року за №245-к на позивача [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани із мотивуванням «за порушення трудової дисципліни, що виявилась у неналежному виконанні визначеного абз. 2 п.2.6 Контракту від 02.10.2015 року за №25К/15 посадових обов»язків щодо невиконання вимог наказів і розпоряджень Концерну та порядку Моніторингу платежів у системі Концерну «Укроборонпром». Підставами для оголошення догани у вказаному наказі зазначено: розпорядження ДК «Укроборонпром» від 21.11.2016 року №90/р; пояснення [PERSON] від 01.12.2016 року за №3075. Розглядаючи зміст вчиненного порушення слід зазначити наступне. Так, наказом від 17.11.2016 р. №299 ДП «Укроборонпром» було утворено комісію з контролю окремих питань діяльності очолюваного позивачем Заводу, за результатами проведення якої складено Довідку про результат контролю окремих питань діяльності ДП «ЛБТЗ» ( а.с. 70-80). За висновками цієї довідки вбачається, що на Завод для здійснення капітального ремонту було надано 13 одиниць танків Т-72А(М), відповідно до умов договору від 21.10.2015 №75/2015 між ТОВ НВК «Техімплекс» (Замовник) та ДП «ЛБТЗ» (Виконавець) (надалі - договір №75/2015). ДП «ЛБТЗ» направив до Концерну відомості платежів у порядку, встановленому в Порядку моніторингу платежів, а саме із зазначенням відомостей про ТМЦ згідно видаткових накладних № ТЕ-95 від 06.10.2016 та ТЕ - 113 від 28.10.2016. Зі змісту видаткової накладної від 06.10.2016 року № ТЕ-95 вбачається, що TOB «НВК «Техімплекс» поставило на Завод гусеничну стрічку 613.44.22 сб. три комплекти (тобто 6 одиниць) на загальну суму 1 313 532 грн. та обертовий транспортер 175.18.002сб-ЗА (1 одиниця) вартістю 916 050 гривень, а всього ТМЦ на загальну суму - 2 229 582,00 гривень. Між тим, за наслідками перевірки встановлено, що заводом неправомірно відображено неіснуючу кредиторську заборгованість перед ТОВ «НВК «Техімплекс» та керівництво ДП «ЛБТЗ» намагалось сплатити - 2 229 582,00 гривень на користь ТОВ НВК «Техімплекс» за гусеничні стрічки та обертовий транспортер, відповідно до накладної №ТЕ-95. Між тим, фактичне надходження товарно-матеріальних цінностей на Завод не відбулося. За змісту заперечень відповідача та підстав для винесення оскаржуваного наказу вбачається, що вказане дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача саме за не виконання вимог наказів і розпоряджень Концерну та порядку мониторингу платежів в системі очолюваних відповідачем підприємств. Так, пунктом 6.4. Порядку моніторингу платежів в ДК «Укроборонпром», затвердженого наказом т.в.о. Генерального директора від 17.04.2014 № 84 «Про порядок моніторингу платежів в ДК «Укроборонпром», у редакції наказу Концерну №13 від 20.01.2015 р. (надалі - Порядок моніторингу платежів) встановлено, що саме керівники підприємств несуть всю повноту відповідальності за своєчасність та достовірність інформації, наданої у відомостях та залишках на рахунках підприємств. Відповідно до п. 1.2. Порядку моніторингу платежів, відомості платежів - це документ, який складається підприємством у межах затвердженого фінансового плану підприємства з урахуванням даних про дебіторську та кредиторську заборгованість, а також залишків матеріальних запасів та планів їх використання. Пунктом 2.5. Положення про моніторинг платежів встановлено, що відомості платежів готуються за формою, наведеною у форматі Excel та у сканованому вигляді у форматі PDF, з підписами посадових осіб підприємства. При цьому, за наслідками перевірки було складено розпорядження ДК «Укроборонпром» від 21.11.2016 року №90/р, що було підставою для притягнення позивача до відповідальності. За його змістом вбачається, що за результатами діяльності ДП «ЛБТЗ» встановлено фінансові порушення, допущені посадовими особами заводу через неналежне виконання посадових обов»язків, а саме мають місце відбораження кредиторської заборговансті перед ТОВ НВК «Техімпекс» та спроби перерахування коштів на користь вказаного товариства за ТМЦ (видаткові накладні №ТЕ-95 та ТЕ-113, що містять недостовірну інформацію), з урахуванням того, що надходження цих ТМЦ на Завод іншими доказами не підтверджено. За умовами п.п.7.1, 7.2, 7.4, 7.7 статуту ДП «Львівський бронетанковий завод» визначено, що управління підприємством здійснюєтья відповідно до цього Статуту його керівником (директором), який підзвітний Концерну, який призначається та звільняється з посади Концерном. З керівником підприємства укладається Контракт, що визначає його права та обов»язки, відповідальність, звільнення з посади. Кервіник підприємства несе відповідальність з виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом, і під час реалізації своїх прав і виконання обов»язків повинен діяти в інтересах Підприємства, він організовує виробничо-господарську та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямків його діяльності. Згідно п.2.1 розділу 2 Контракту встановлено обов»язок керівника підприємства здійснювати поточне управління Підприємством, організацію його виробничо-господарської, соціально-побутову і іншу діяльність, забезпечення виконання завдань Підприємства, передбачених законодавством, статутом і цим контрактом. У відповідності до вимог абз.2 п.2.6 укладеного із позивачем Контракту в редакції від 02.10.2015 року №25К/15 визначено зобов»язання позивача забезпечувати виконання наказів та розпоряджень Концерну (а.с.63). Відтак, відповідачем вказані порушення з боку позивача кваліфіковано як порушення п.6.4 Порядку моніторингу платежів, де визначено, що керівники підприємств несуть всю повноту відповідальності за своєчасність та достовірність інформації, наданої у відомостях та залишках на рахунках підприємств, тому керівник ДП «ЛБТЗ» [PERSON] є винним у порушенні вимог п.6.4 Порядку моніторингу платежів, яке виразилось у наданні недостовірної інформації, а саме за вищевказаними накладними №ТЕ-95 та №ТЕ-113, оскільки потреби у перерахуванні коштів перевіркою встановлено не було. У зв»язку з цим, за оспорюваним наказом від 13.12.2016 року позивачу було оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Статттею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть передбачатися для деяких категорій працівників і інші дисциплінарні стягнення. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов'язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП. Одначе відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. За таких обставин, суд не вбачає порушень трудового законодавства в діях уповноваженої особи відповідача при винесені наказу №245-к від 13.12.2016 року, оскільки при оголошенні за ним догани [PERSON], керівник ДК «Укроборонпром» діяв в межах своїх повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному внутрішніми документами, якими йому надано право на свій власний розсуд визначати стягнення за відповідний обсяг вчиненого порушення позивачем наказу Концерну №13 від 20.01.2015 року,яким затверджено Порядок мониторингу платежів, у зв»язку з подачею недостовірної інформації за видатковими накладними №ТЕ-95 та №ТЕ-113. Відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності за цим наказом є обґрунтованим. При цьому, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог на підставі ч.1 ст.233 КЗПп України у зв»язку з пропущенням позивачем 3-х місячного строку давності зі зверненням до суду за захистом порушенного права за наказом від 13.12.2016 року, оскільки в данному випадку наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог по суті. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнати незаконною та скасування наказу Державного концерну «Укроборонпром» за №120 від 21.07.2017 року (надалі по тексту - Наказ №2) «Про дисциплінарних стягнення у вигляді догани на [PERSON].» слід зазначити наступне. Так, дійсно за вказаним наказом на позивача було накалдено стягнення у вигляді догани у зв»язку з неналежним виконанням ним абзаца 4 п.2.6 Контракту від 02.10.2015 року за №25к/15 щодо несвоєчасного виконання очолюваним им підприємством державних контрактів з оборонного замовлення, а також договорів, які передбачаєть розроблення, модернізацію, виготовлення та ремонт озброєння та військової техніки. В той же час, наказом відповідача від 17.11.2017 року за №179-к було скасовано вказаний наказ від 21.07.2017 року за №120-к. У відповідності до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 15 та ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд вважає, що оскільки станом на даний час відповідач самостійно усунув порушення прав позивача за оскаржуваним наказом, тому підстав для додаткового захисту такого права судом не вбачається за відсутності предмета спору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову суд прийшов до висновку, що усі позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed