Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

В жовтні 2019 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду у сумі 57178,08 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за результатами розгляду якої було постановлено рішення, яким присуджено до негайного виконання: поновлення на роботі [PERSON] на посаді заступника начальника комунального підприємства з питань нормативно-правового та інформаційного забезпечення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнень за один місяць. 23 вересня 2019 дане рішення Постановою Київського апеляційного суду залишено без змін. Оскільки рішення суду фактично не було виконано, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2019 по 17.10.2019 у розмірі 57178,08 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками представнику відповідача вручено, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк представник відповідача відзив на позовну заяву до суду не подав. Положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України, визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із позовної заяви, позивач зазначає, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 752/7905/19-ц за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Як зазначає позивач, за результатами розгляду справи, на його користь було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2019 по 08.07.2019 у розмірі 71472,60 грн та поновлено на посаді заступника начальника Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» з питань нормативно-правового та інформаційного забезпечення з 25.02.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі заяви позивача від 09.10.2019 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 60319854. Того ж дня відповідачем перераховано на банківську картку позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 25.02.2019 по 08.07.2019 у сумі 57535,44 грн. Згідно довідки комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» від 25.06.2019 № 062/15/08-17 середньоденна заробітна плата позивача складає суму у розмірі 794,14 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач надав, зокрема, копію ID-картки позивача та довідки про його місце реєстрації, фотокопію довідки про заробітну плату з матеріалів судової справи № 752/7905/19, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію банківської квитанції про виплату заробітної плати за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, статтями 12, 13 ЦПК України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з цим, позивачем не долучено до матеріалів справи належним чином завіреної копії вищезазначеного рішення суду та постанови Київського апеляційного суду, на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві. Крім того, позивачем не надано доказів, на які посилається позивач, а саме, що він дійсно звертався з заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, не надано копію наказу, що позивача, як він зазначає 24.10.2019 ознайомили з наказом про відновлення на посаді за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Частиною 2 статті 83 ЦПК України, визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач не надав суду будь-яких належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували обставини, викладені у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, позивачем не надано та не доведено належними, достовірними та достатніми доказами обставини, на які він посилається як на підстави своїх позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у справі докази у їх сукупності, а також необґрунтованістю позовних вимог стороною позивача, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із цимприходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed