overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить визнати її такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім неї в квартирі зареєстровані син [PERSON] та колишній чоловік позивачки [PERSON], з яким з 09.03.2006 року розірвала шлюб, однак він залишається зареєстрованим в квартирі. Син [PERSON] знаходиться за межами України, в Чеській Республіці і не бажає повертатись в Україну, однак також залишається зареєстрованим в квартирі. Оскільки [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають у належній позивачці квартирі і не бажають в добровільному порядку знятись з реєстрації у цій квартирі, тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання житлом та зняти з реєстрації. Позивачка, в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідачі, які у встановленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явились. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом об'єктивно встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї в квартирі зареєстровані син [PERSON] та колишній чоловік позивачки [PERSON], з яким з 09.03.2006 року розірвала шлюб, однак він залишається зареєстрованим в квартирі. Син [PERSON] знаходиться за межами України, в Чеській Республіці і не бажає повертатись в Україну, однак також залишається зареєстрованим в квартирі. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою про склад сім'ї № 043382 від 03.10.2014 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження, актами обстеження квартири [ADDRESS] від 02.12.2012 року, 06.11.2013 року та 10.11.2014 року, в яких зафіксовано, що [PERSON] та [PERSON] у зазначеній квартирі не проживають. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] відсутні у квартири [ADDRESS] понад вісім років без поважних причин, а тому втратили право користування цим житлом. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати її такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім неї та онука, в квартирі зареєстрована донька [PERSON], яка проживає за межами України, в Італії і не бажає повертатись в Україну, однак залишається зареєстрованою в квартирі. Оскільки [PERSON] без поважних причин не проживає у належній позивачці квартирі і не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації у цій квартирі, тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання житлом та зняти з реєстрації. Позивачка, в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів - в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом об'єктивно встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї та онука, в квартирі зареєстрована донька [PERSON], яка проживає за межами України, однак залишається зареєстрованою в квартирі. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою про склад сім'ї № 043621 від 09.10.2014 року, свідоцтвом про право власності на квартиру, актами обстеження квартири [ADDRESS]: від 06.05.2014 року, 02.10.2013 року, 24.09.2010 року, 10.10.2008 року, 10.12.2007 року, 13.09.2005 року та 16.10.2006 року, в яких зафіксовано, що [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня у квартири [ADDRESS] понад дев'ять років без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання її втратившою право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У своєму будинку 30.12.1999 року вона прописала свою знайому [PERSON], яка приїхала з м. Бориспіль і їй потрібно було прописатися. Відповідачка зібрала свої речі та залишила будинок, з будинку виїхала добровільно. На сьогоднішній день позивачка має намір продавати свій будинок, але їй перешкоджає наявність реєстрації в ньому [PERSON] В судовому засіданні позивачка відсутня, від неї надійшла заява відповідно до якої вона позов підтримала та просить суд розглянути справу у її відсутності. Від представника позивачки також надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підримує, просить їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні відсутня, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Позивачка має у власності домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] будучи зареєстрованою у у вказаному житловому приміщенні не проживає більше десяти років. Згідно ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо особа не має пільг щодо збереження жилого приміщення в разі відсутності її понад вказаний термін, вона може бути визнана втратившою право користування цим приміщенням у судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як встановлено судом, єдиним власником житлового приміщення є позивачка. Відповідачка, лишаючись зареєстрованою за вказаною адресою, фактично не проживає там і не зявляється з метою проживання понад шість місяців. Позивачка, як власниця житлового приміщення, вправі розпорядитися ним на власний розсуд, але не може реалізувати свого права в звязку з тим, що відповідачка зареєстрована в житловому приміщенні. Цим порушуються права позивачки. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 11 жовтня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання дітей не мають. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 17 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, дітей вони не мають. Зазначає, що спільне життя не склалося, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, проживають окремо один від одного, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29.06.2006 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2006 року в Октябрському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтаського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO]. Через несумісність характерів, втратили один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони припинили. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач в суді проти позову заперечив, вважає, що збереження сім'ї можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON]. Посилання позивача на те, що збереження сім'ї можливе, суд до уваги не бере, оскільки судом надавався сторонам строк на примирення, однак сторони не примирились, відтак судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до виповнення синові [PERSON] віку трьох років, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 07 вересня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. З відповідачем вони припинили спільне проживання. В даний час вона зайнята доглядом за дитиною, ніде не працює, джерел існування не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працює, має стабільний заробіток, а тому може надавати допомогу на її утримання. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 79, 80, 84 СК України. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча двічі належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. З матеріалів справи судом встановлено наступне. Так, сторони в справі на даний час перебувають в шлюбі і є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Проте, вони припинили спільне проживання. (а.с.2-5) Відповідно до довідки Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області №3391 від 06 жовтня 2014 року позивач зареєстрована і проживає в с. Мала Чернявка Ружинського району і на її утриманні знаходиться син [PERSON]. (а.с.7) Відповідно до довідки управління праці і соціального захисту населення Ружинської РДА Житомирської області позивач перебуває на обліку в зазначеному управлінні і їй призначено допомогу при народженні дитини на період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2016 року. (а.с.8) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач зайнята доглядом за дитиною, ніде не працює, джерел існування не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, то аліменти на утримання позивача з відповідача необхідно стягувати за судовим рішенням. Розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача на її утримання - 1/4 частина заробітку щомісячно, не є завищеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, вказавши, що шлюб між нею і відповідачем розірваний, діти проживають з нею і виключно нею утримуються, оскільки відповідач, який є батьком дітей, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, телефонограмою висловила просьбу розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що спільне проживання вони з відповідачем припинили, дочка проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним і має постійне місце роботи. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180,182,184,191 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання її- Чорної Т.В. в розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення донькою- [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач в суді позов визнав частково, зазначив, що не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Донька сторін проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] з 29 жовтня 2014 року на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. На підставі ст. 84 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який здоровий, працездатний, працює у фермерському господарстві.

Outcome: approved