Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а при постановленні вказаного рішення, судом було досліджено не всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому дане рішення є передчасним та підлягає скасуванню. Вказував на те, при ухваленні рішення судом не було враховані ті платежі, які були здійснені відповідачем добровільно, а відповідач не порушував строків виконання зобов'язання, тому сам позовом є передчасним, . В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог заяви та вказував на те, що відповідач знав про наявне судове провадження, міг надати будь - які докази, які стосувалися предмету доказування, однак цього не зробив. Розмір заборгованості, який стягнутий заочним рішенням суду, в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам, тому заява відповідача не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2016 позовні вимоги були задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість та вирішено питання про розподіл судових витрат. Як на підстави для скасування заочного рішення, відповідач посилався, зокрема, на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд не мав підстав для ухвалення заочного рішення. З матеріалів справи убачається, що відповідач у судове засідання, призначене на 13.05.2016 не з'явився, однак був обізнаний про його проведення, оскільки 13.05.2016 прибув до приміщення суду та ознайомився про час та місце наступного судового засідання, призначеного на 02.08.2016 (а.с.62). У зв'язку із неявкою в судове засідання на 13.05.2016, судом було розміщено оголошення про виклик у судове засідання у засобах масової інформації (а.с.61, ас.с.73,74). 02.08.2016 на підставі розпорядження голови Оболонського районного суду м. Києва №10 роботу Оболонського районного суду м. Києва з 02.08.2016 з 14 год. 30 хв. було припинено у зв'язку із блокуванням приміщення суду невідомими особами (а.с. 65). З довідки від 02.08.2016, складеної секретарем судових засідань В.П. Івченко убачається, що фіксування судового процесу не здійснювалося у зв'язку із розпорядженням голови Оболонського районного суду м. Києва. Розгляд справи призначений на 21.09.2016 (а.с. 66). Матеріали справи свідчать про те, відповідач жодного разу не отримував судову кореспонденцію, яка поверталася на адресу суду «за закінченням встановленого строку зберігання» хоча знав, що відбувається судове провадження, де він приймає участь у якості відповідача. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.97 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказував на те, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач був обізнаний із відкритим судовим провадженням, де він приймав участь у якості відповідача та мав реальну можливість надавати будь - які докази, які стосувалися предмету доказування. Щодо наявності інших підстав, які мають значення для правильного вирішення справи, на які посилається відповідач. З поданої відповідачем заяви убачається, що суд, ухвалюючи заочне рішення у вересні 2016 року не врахував тої обставини, що відповідач, в процесі розгляду справи продовжував виконувати свої грошові зобов'язання та сплачував відповідні кошти в рахунок погашення заборгованості. Дані обставини призвели до невірного стягнення боргу, який на момент ухвалення рішення значно відрізнявся від того розміру боргу, який був визначений на момент звернення до суду із позовною заявою. З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що дійсно, після звернення позивача до суду, відповідач продовжував виконувати свої грошові зобов'язання, які не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості. Разом із цим з матеріалів справи слідує та не заперечувалося стороною відповідача, що судом було стягнуто заборгованість, розмір якої було визначено станом на 07.12.2015 та який відповідає дійсним обставинам справи. Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Жодних доказів, які б могли свідчити про передчасність рішення суду, матеріали справи не містять та стороною відповідача надані не були, що з урахуванням вищенаведеного свідчить про безпідставність поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed