Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В грудні 2015 р. позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. 06.05.2014 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК № 300919, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2014 р. На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 249729, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Білогородка,вул. Шевченка, 33 кадастровий номер 3222480404:02:002:0069, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.04.2009 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 1313, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0985 га. із земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3222480404:02:002:0069. Позивачі зазначають, що в подальшому [PERSON] окремий правовстановлюючий документ на решту земельної ділянки, що лишилася у його власності після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.04.2009 року не виготовляв. Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-3204636862015 непродана частина земельної ділянки сформована в окрему земельну ділянку з її реєстрацією в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера 3222480404:02:002:5065. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є його сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У визначений законом строк, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] роз»яснено позивачам, що у наданому ними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 3204636862015 виданому 25 червня 2015 року [PERSON] державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, адреса земельної ділянки «Київська область, Києво-Святошинський район, с.Шевченкове, вул. Шевченка, 33» (кадастровий номер 3222480404:02:002:5065), а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 249729 виданому 20 вересня 2006 року Києво-Святошинським районим відділом земельних ресурсів, адреса земельної ділянки «Київська область, Києво-Святошинський район, с.Білогородка, вул. Шевченка,33» (кадастровий номер 3222480404:02:002:0069). Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивачі просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності в рівних частках по 1/3 частині кожному на земельну ділянку площею 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1516 га, кадастровий номер 3222480404:02:002:5065, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Шевченкове, вул. Шевченка,33. В судове засідання позивачі не з»явились, надали до суду заяви про слухання справи у їхню відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. 06.05.2014 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК № 300919, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2014 р. На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 249729, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Білогородка, вул. Шевченка, 33 кадастровий номер 3222480404:02:002:0069, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.04.2009 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 1313, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0985 га. із земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 3222480404:02:002:0069. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 10/2014 до майна померлого 06 травня 2014 року [PERSON] спадкоємцями після померлого є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які у визначений строк звернулися до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] роз»яснино позивачам, що у наданому ними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 3204636862015 виданому 25 червня 2015 року [PERSON] державним кадастровим реєстратором управління Дерхземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області , адреса земельної ділянки «Київська область, Києво-Святошинський район, с.Шевченкове, вул. Шевченка, 33» (кадастровий номер 3222480404:02:002:5065), а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 249729 виданому 20 вересня 2006 року Києво-Святошинським районим відділом земельних ресурсів, адреса земельної ділянки «Київська область, Києво-Святошинський район, с.Білогородка, вул. Шевченка,33» ( кадастровий номер 3222480404:02:002:0069). В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення договору купівлі- продажу земельної ділянки 14.04.2009 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 1313, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 3222480404:02:002:0069. В результаті продажу частини вказаної ділянки площею 0,0985 га за договором від 14.04.2009 р. земельна ділянка площею 0,25 припинила існувати як окремий самостійний об»єкт із кадастровим номером, вказаним у державному акті. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Шевченкове, вул. Шевченка,33 [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області з частини земельної ділянки площею 0,1516 га було створено окрему земельну ділянку № НВ -3204636862015 з кадастровим номером 3222480404:02:002:5065. Отже, померлий [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1516 га з кадастровим номером 3222480404:02:002:5065в результаті її виділення із земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 3222480404:02:002:0069, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 249729 зареєстрованого за № 010632901320 від 20.09.2006 р., земельна ділянка площею 0,1516 з кадастровим номером 3222480404:02:002:5065 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Шевченкове, вул. Шевченка,33 [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 Про судову практику у справах про спадкування визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved