Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтову-вав його тим, що він був власником середньоазіатської вівчарки з прізвиськом «Кадир Рабах». 12 жовтня 2014 року на вул. Щорса в с. Гора Бориспільського району відповідачі застрелили собаку. На той час її вартість становила 488000 гривень. У звязку з втратою собаки позивач зазнав душевні переживання. З огляду на їх тривалість та глибину розмір заподіяної йому моральної шкоди склав 100000 гривень. Відповідачі відмовляються ком-пенсувати шкоду. Тому [PERSON] просив суд стягнути з них матеріальну шкоду в роз-мірі 488000 гривень та моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.142-148 т.1): просить стягнути з відповідачів на користь його довірителя [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 324300 гривень та моральну шкоду в розмірі 65000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Відповідачі не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обгрунту-вання власних заперечень вони посилаються на те, що 12 жовтня 2014 року на вул. Щорса в с. Гора Бориспільського району собака покусала [PERSON] Позивач відтягнув її. Піс-ля цього собака здійснила напад на [PERSON] та почала кусати його. Для того, щоб врятувати життя позивача, [PERSON] здійснив два постріли в собаку та вбив її. З огля-ду на це відповідачі просять суд відмовити у задоволенні позову. Представник Бориспільської міської громадської організації захисту тварин «Арте-мон» не зявився у судове засідання. Він неодноразово завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, які зявились у судове за-сідання, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] був власником середньоазіатської вівчарки з прізвись-ком «Кадир Рабах». Ця обставина підтверджується копією родоводу №0060/12 від 23 квітня 2012 року (а.с.31 т.1) та копією племінного сертифікату на собаку (а.с.56 т.1). Відповідно до ч.1 ст.180 ЦК України тварини є особливим обєктом цивільних прав, на них поширюється правовий режим речі. Згідно з ч.3 ст.386 цього Кодексу власник, права якого порушені, має право на від-шкодування йому майнової шкоди. Встановлено, що 12 жовтня 2014 року внаслідок механічного пошкодження серця, не сумісного з життям, собака померла. Ця обставина підтверджується копіями протоколу та звіту про результати досліджень №0187/п/14 від 13 жовтня 2014 року (а.с.26-29 т.1). Зі звіту про незалежну оцінку вбачається, що ринкова вартість собаки на той час становила 195623 гривні 80 копійок. Відповідачі не надали жодного доказу на спростування досто-вірності цієї обставини. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода в роз-мірі 195623 гривень 80 копійок. В матеріалах цивільної справи міститься довідка Центрального клубу собаківництва товариства сприяння обороні України вих. №001 від 19 лютого 2015 року (а.с.54 т.1), з якої вбачається, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної смертю собаки, становить 15000 доларів США. Однак грошове зобовязання по відшкодуванню матеріальної шкоди визначається та виконується виключно у гривнях. Тому суд вважає, що цей доказ є не-допустимим. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, від-шкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуван-ня шкоди», особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємо-повязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідаль-ність перед потерпілим. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною позивача, показа-ла, що 12 жовтня 2014 року приблизно о 18 годині 00 хвилин в с. Гора Бориспільського району вона з її чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] вигулювали собаку. Під час того, як вони проходили по вул. Щорса, [PERSON] почала кричати. На вулицю вий-шов її батько [PERSON] Він наказав його зятю [PERSON] взяти вогнепальну зброю. [PERSON] пішов в будинок. Після того, як він вийшов з будинку, в його руках була вогнепальна зброя. [PERSON] здійснив один постріл в собаку. Після цього підійшов [PERSON], який є рідним братом [PERSON], взяв вогнепальну зброю в свої руки та здійснив другий постріл в собаку. Після цього вона впала на землю та вмерла. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою позивача, показала, що 12 жовтня 2014 року вона разом з її батьком [PERSON] та матірю [PERSON] ви-гулювали собаку. Під час того, як вони проходили по вул. Щорса, [PERSON] почала кричати. На вулицю вийшов її батько [PERSON] Він наказав його зятю [PERSON] взяти вогнепальну зброю. [PERSON] пішов в будинок. Після того, як він вийшов з будинку, в його руках була вогнепальна зброя. [PERSON] здійснив один постріл в соба-ку. Після цього підійшов [PERSON], який є рідним братом [PERSON], взяв вогне-пальну зброю в свої руки та здійснив другий постріл в собаку. Після цього вона впала на землю та вмерла. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є сином позивача, пока-зав, що 12 жовтня 2014 року він з [PERSON] знаходився в будинку по вул. Щорса в с. Гора Бориспільського району. Його батько [PERSON], матір [PERSON] та сестра [PERSON] пішли вигулювати собаку. Несподівано свідок [PERSON] почув постріл. Він ви-біг на вулицю та побачив, як [PERSON], тримаючи в руках вогнепальну зброю, здійснив другий постріл в собаку. Після цього вона впала на землю та вмерла. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 12 жовтня 2014 року він перебував в будинку позивача, розташованому по вул. Щорса в с. Гора Бориспільсько-го району. [PERSON], його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] пішли вигулю-вати собаку. Несподівано свідок [PERSON] почув постріл. Він вибіг на вулицю та по-бачив, як [PERSON], тримаючи в руках вогнепальну зброю, здійснив другий постріл в собаку. Після цього вона впала на землю та вмерла. Зі змісту звукозапису розмови [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] (а.с.192 т.1) вбачається, що [PERSON] не заперечував проти того, що він здійснив другий постріл в собаку. З огляду на це суд вважає, що солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 195623 гривень 80 копійок. Встановлено, що [PERSON] не вчиняв жодного пострілу в собаку. Він не надавав його сину [PERSON] наказу вбити собаку. Підстави для покладення на [PERSON] тягаря відповідальності за заподіяну шкоду відсутні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що 12 жовтня 2014 року на вул. Щорса в с. Гора Бориспільського району собака здійснила напад на [PERSON] Позивач відтяг-нув її. Після цього собака повалила [PERSON] та почала кусати його. Для того, щоб врятувати життя позивача, [PERSON] здійснив два постріли в собаку та вбив її. Крім того , в матеріалах цивільної справи міститься медична документація, з якої вбачається, що [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Згідно з ч.3 ст.58 цього Кодексу суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Встановлено, що [PERSON] не предявила позов про стягнення шкоди, заподіяної їй нападом собаки. Тому показання вказаних свідків в частині цієї обставини та медична документація з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень не стосуються предмета доказування. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині обставини про те, що виключно [PERSON] здійснював постріли в собаку, спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та звукозаписом розмови [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] (а.с.192 т.1). Те, що собака кусала позивача та існувала загроза його життю, спростову-ється копією виписки стаціонарного хворого №14974 від 16 жовтня 2014 року (а.с.34-35 т.1), копією висновку судово-медичної експертизи №1839/Ж від 17 жовтня 2014 року (а.с.36 т.1) та копією висновку експерта №268 від 21 жовтня 2014 року (а.с.94-96 т.1), в яких відсутні відомості про виявлення у [PERSON] покусаних та рваних поранень. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.23 цього Кодексу моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зав-дала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що у звязку зі смертю собаки [PERSON] зазнав душевні переживан-ня. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З огляду на глибину та трива-лість цих хвилювань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 10000 гривень. Підстави для визначення її в більшому розмірі відсутні. З огляду на це суд вважає, що солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави про-порційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.36 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосуван-ня судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропор-ційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Встановлено, що на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Ця обставина підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А №275318 від 21 грудня 1992 року (а.с.13 т.1). Загальний розмір предявлених ним вимог становить 389300 гри-вень (324000 + 65000). Якщо би позивач не був звільнений від сплати судового збору, то за подачу ним цього позову справлявся би судовий збір в розмірі 3654 гривень. Предяв-лений позов задоволений на 52,82% (205623,80 : 389300 * 100%). Пропорційність роз-поділу судових витрат між [PERSON] та [PERSON] точно визначити неможливо. З огляду на це суд вважає, що з кожного з цих відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 965 гривень 2 копійок (3654 * 52,82% : 100% : 2).

Outcome: partial