Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В жовтні 2014 р.[PERSON]та [PERSON]звернулися до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначають,що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом,виданого державним нотаріусом 30.07.2014 р. та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.07.2014 р.,вони є власниками по 1/2 частині кожен житлового будинку по [ADDRESS] в м.Запоріжжі. Житловий будинок був успадкований після смерті [PERSON],[INFO],яка померла [INFO] р. Після смерті [PERSON],без згоди позивачів як нових власників,у вказаному будинку були зареєстровані особи,які не являються членами сім*ї або близькими родичами власників,а також продовжують бути зареєстрованими особи,дозвіл на реєстрацію яких надавала колишній власник будинку [PERSON] Посилаючись на те,що відповідачі не є членами їх сім*ї або близькими родичами, реєстрація їх права проживання у спірному будинку порушує права власників на користування спірним будинком,який позивачі мають намір використовувати для власної родини,або розпорядження ним,відповідачі відмовились добровільно разом із дітьми припинити реєстрацію проживання у будинку,накопичили борги за комунальні послуги та не підтримують належний технічний стан будинку,позивачі просять суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON],[PERSON]та її неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO],[PERSON],[INFO], втратившими право користування спірним будинком,зобов*язати зняти їх з реєстраційного обліку та вселити позивачів у будинок,стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON]та її представник за довіреністю [PERSON]позов підтримали та пояснили,що 30.07.2014 р.[PERSON].та [PERSON]оформили спадкові права після смерті [PERSON]та набули права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в м.Запоріжжі,які належним чином зареєстрували.За життя [PERSON]та після її смерті без відома та згоди позивачів як нових власників,відповідачі,використовуючи домову книгу,проводили реєстрацію у будинку осіб,які не мають відношення до сім*ї власників, не мають самостійного права на користування цим житлом, тому після смерті [PERSON]їх право на користування спірним будинком припинилося. Відповідачі відмовились добровільно разом із дітьми припинити реєстрацію проживання у спірному будинку,накопичують комунальні борги,будинок не ремонтують,перешкоджають позивачам як власникам користуватись та розпоряджатись цим житлом на власний розсуд. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON].в судове засідання не з*явилась,надала письмову заяву про розгляд справи без її участі,заявлені вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON].в судовому засіданні проти позову заперечувала з посиланням на те,що у спірному будинку вона була зареєстрована у 1999 р.з дозволу власника [PERSON],останні п*ять років фактично проживає за іншою адресою,однак не визнає вимог нових власників про втрату нею права користування спірним будинком,так як не має іншого місця для реєстрації проживання. Відповідачка [PERSON].в судовому засіданні проти позову заперечувала з посиланням на те,що у спірному будинку вона та її діти були зареєстровані за згодою колишньої власниці будинку [PERSON],на теперішній час фактично проживають у будинку та планують його ремонт. Вважає,що позов нових власників будинку не підлягає задоволенню,оскільки іншого житлового приміщення для реєстрації та проживання вона та діти не мають. Відповідачка [PERSON].у судове засідання не з*явилась з невідомих причин,викликалась шляхом вручення судової повістки їй особисто під розписку,відповідно до ст.169 ЦПК України,справа розглянута без її участі. Представники третіх осіб у судове засідання не з*явились,надали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом,виданих державним нотаріусом П*ятої Запорізької нотаріальної контори Кисельовою В.В.30.07.2014 р.за р№ 3-491 та 3-492,зареєстрованих в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.07.2014 р.за номером 24937463 та 24937589,[PERSON]та [PERSON]по 1/2 частині кожен є власниками житлового будинку по [ADDRESS] в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивачі набули право власності на спірний будинок у встановлений законом спосіб та підтвердили ці обставини належними допустимими доказами,які відповідачі нічим не спростували. На час оформлення спадкових прав позивачів,в будинку були зареєстровані відповідачі [PERSON],[PERSON],[PERSON]та її діти [PERSON],[INFO],[PERSON],[INFO], що не оспорювалось сторонами справи та підтверджено довідкою № 88 від 06.08.2014 р.квартального комітету та відомостями домової книги будинку. Реєстрація відповідачів у спірному будинку відбулася за життя його власниці [PERSON],яка померла [INFO] р. Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,що до членів сім*ї наймача належать дружина,їх діти і батьки.Членами сім*ї наймача може бути визнано і інших осіб,якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином,суд встановив,що відповідачі були зареєстровані у спірному будинку як члени сім*ї колишнього власника [PERSON], між ними та новими власниками [PERSON]та [PERSON]сімейні стосунки відсутні. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України ,члени сім*ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. За змістом ст.405 ЦК України,яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім*ї та підстави збереження житлових прав цих осіб,члени сім*ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період,коли зберігається право власності певної особи на це житло. Згідно вказаних правових норм,які регулюють об*єм житлових прав члена сім*ї колишнього власника,слідує,що право члена сім*ї власника будинку(квартирі) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов*язків в частині збереження права користування житлом членів сім*ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідачі внаслідок припинення права власності на спірний будинок колишнього власника [PERSON]після її смерті,втратили право користування житловим приміщенням зазначеного будинку. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З пояснень самих відповідачів та доказів позивача суд встановив,що відповідачі на вимогу нових власників відмовились у добровільному порядку звільнити будинок та перешкоджають новим власникам вселитися і користуватися ним. Таким чином,суд встановив,що позов в частині визнання відповідачів втратившими право користування спірним будинком та вселення власників грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним будинком відповідачами,їхня реєстрація без згоди власників створює останнім перешкоди для користування та розпорядження власністю. Доводи відповідачів про відсутність у них іншої житлової площі для реєстрації та проживання, не впливає на висновки суду у даній справі,оскільки власник житлового будинку не зобов*язаний забезпечувати житлом або зберігати реєстрацію осіб,які не являються членами його сім*ї. Вирішуючи питання про зобов'язання Шевченківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстрації в спірному будинку, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають,оскільки заявлені до особи,яка не залучена відповідачем до участі у справі, та виходячи з наступного. Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України. Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як роз'яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції»суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідачів заявлені до невизначеної позивачем особи. Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку компетентних державних органів порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття її з реєстрації. Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи, такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Тому вимоги позивачів про зобов'язання компетентних органів вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.88 ЦПК України,з відповідачів на користь позивачів суд пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягує судові витрати по оплаті судового збору,які підтверджені квитанціями на загальну суму 243 гр.60 коп.,сплачену кожним з позивачів. На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: partial