Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши яку, остаточно просив визнати [PERSON], неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 27 по пров. 3 Прибузькому в м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він є власником житлового будинку № 27 по пров. 3 Прибузькому в м. Миколаєві. У вказаному будинку проживала його мати [PERSON] Відповідач [PERSON] є його племінницею, яка за домовленості з позивачем з 2003 року проживає, а з квітня 2006 року зареєстрована разом зі своїми дітьми у спірному будинку як тимчасові мешканці. Позивач зазначав, що відповідачі не були членами його сімї, оскільки він зі своєю сімєю проживав окремо в квартирі № 8 по вул. Повздовжній в м. Миколаєві. В кінці 2008 року, у звязку із неприязненими відносинами, які сталися між чоловіком [PERSON] та матірю позивача, відповідачка разом зі своєю родиною переїхала проживати до своєї матері в квартиру [ADDRESS]. Таким чином, посилаючись на вимоги ст. 98, 99 ЖК України [PERSON] просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заперечення на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність. Вказувала, що вона не проживає в спірному будинку та не приймає участі в його утриманні через завдані [PERSON] перешкоди у його користуванні. Також зазначала, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05.07.2011 року в задоволенні позову [PERSON] щодо виселення [PERSON] разом із дітьми відмовлено. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів неповнолітніх. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 29 червня 1985 року [PERSON] є власником житлового будинку № 27 по вров. 3 Прибузькому в м. Миколаєві (а.с.7-9). В зазначеному будинку проживала мати [PERSON] (яка є рідною бабкою [PERSON]О.) - [PERSON] Сам позивач зі своєю сімєю проживав окремо в квартирі [ADDRESS]. З дозволу власника будинку [PERSON] у 2003 році відповідачка разом зі своєю сімєю вселена до будинку. У квітні 2006 року, за згодою власника будинку, [PERSON] та її донька [PERSON] були зареєстровані у спірному будинку. Також 15 липня 2008 року та 24 липня 2013 року були зареєстровані інші діти відповідача. 25 червня 2009 року [PERSON] померла, а [PERSON] зі своєю дружиною вселився в будинок. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2011 року, у задоволенні позову [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей, до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим будинком № 27 по вров. 3 Прибузькому в м. Миколаєві відмовлено. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування спірним житловим будинком оскільки судом невірно визначено правовий статус відповідачів, а відтак і підстави позову. Відповідно до вимог статті 98 ЖК УРСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно статті 99 ЖК УРСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, на зазначені спірні правовідносини слід застосовувати норми глави 2 ЦК України, оскільки вона не містить прямих заборон щодо поширення її норм на правовідносини з користування житлом у приватному житловому секторі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За статтею 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, що також закріплено у статті 319 цього ж Кодексу. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Власник майна за ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, факт не проживання відповідачів у спірному будинку [PERSON] не оспорюється, про що вона зазначила у своєму запереченні на позов, та за судовим рішенням відповідачі позбавлені права на вселення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved