Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, направивши його поштовим відправленням, до ПП «Грандфінресурс», в якому просить визнати недійсним договір № 216704 від 21.12.2012 року, укладений між сторонами, а також стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, сплачені ним відповідачу відповідно до умов вказаного договору в розмірі 10784,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.12.2012 року сторони уклали договір № 216704, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс України». Крім того, відповідно до умов вказаного договору, позивачем було внесено на рахунок відповідача 5000,00 грн. щомісячних чистих внесків, 1584,00 грн. адміністративних витрат та 4200,00 грн. одноразового комісійного внеску, а всього 10784,00 грн. Позивач вважає даний договір таким, що був укладений з порушенням ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, а тому він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких представник просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. З урахуванням викладеного, а саме заяв сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача та представника відповідача. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.12.2012 року між [PERSON] та ПП «Грандфінресурс» було укладено договір № 216704, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс України». Згідно п.1.1 договору адміністратор за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми позики, зазначеної у додатку № 1 до даного договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку №2, який є невід'ємною частиною цього договору, у тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму позики. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору учасник системи зобов'язується сплатити одноразовий комісійний внесок у день підписання сторонами даного договору та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. З матеріалів справи, а саме з умов Додатку №2 до договору № 216704 від 21.12.2012 року, вбачається, що дозвіл, який надається адміністратором, є правом на отримання товару, на підставі якого адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасника або надає відповідну суму у позику. Дозвіл надається учаснику за результатами заходу по розподілу грошового фонду. При цьому, фонд групи - це сума чистих внесків, сплачених учасниками, що витрачаються на їх користь і знаходяться на спеціальному рахунку адміністратора в банківській установі. На виконання умов договору № 216704 від 21.12.2012 року позивачем на рахунок відповідача були внесені грошові кошти на загальну суму 10784,00 грн., з яких 5000,00 грн. щомісячних чистих внесків, 1584,00 грн. адміністративних витрат та 4200,00 грн. одноразового комісійного внеску. З умов оспорюваного договору вбачається, що виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а ПП «Грандфінресурс» формує групу осіб, за рахунок чистих внесків яких здійснюється асигнаційний захід, тобто захід по розподілу фонду групи, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання товару, на підставі якого адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасника або відповідну суму у позику. Учасник одержує товар або відповідну суму у позику відповідно до методів визнання права на отримання ним товару/позики, передбачених договором (ст.ст. 4, 5 Додатку №2), і таке визнання права здійснює ПП «Грандфінресурс» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. З викладеного вбачається, що оспорюваний позивачем договір - це досягнута між сторонами угода про посередницьку діяльність, оскільки останній сплачував кошти за послуги формування відповідачем, без залучення власних коштів останнього, реєстрів учасників програми «Альянс Україна» з організацією та проведенням заходу по розподілу грошового фонду, метою якого є придбання учасником (позивачем) відповідної грошової суми у позику. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналізуючи п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» суд приходить до висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. В той же час, предметом договору сторін є надання ПП «Грандфінресурс» адміністративних послуг, у тому числі й фінансового характеру, з метою придбання учасником (позивачем) відповідної грошової суми у позику. Пунктом 2.4.1. договору № 216704 від 21.12.2012 року передбачено, що адміністратор зобов'язується суворо дотримуватися усіх умов договору та додатків до нього. При цьому, відповідно до положень Додатку № 2 до договору № 216704 від 21.12.2012 року, поняття «право на придбання учасником відповідної грошової суми у позику» означає право учасника одержати власне грошову суму у позику та обов'язок адміністратора (відповідача) передати таку позику у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі грошових коштів належно виконує свої зобов'язання за договором, зокрема за умови сплати одноразового комісійного внеску, адміністративних витрат та загальних платежів, після чого учасник отримує дозвіл на отримання відповідної грошової суми у позику. Відповідно до положень Додатку № 2 до договору № 216704 від 21.12.2012 року, одноразовий комісійний внесок - це одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником у момент підписання договору; адміністративні витрати - це плата адміністратору за послуги, передбачені в договорі; загальний платіж - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску та адміністративних витрат та сплачується в порядку та терміни, передбачені договором; чистий внесок - це частина загального платежу, за рахунок якої адміністратор здійснює оплату грошової суми у позику; дозвіл - це право на отримання відповідної суми у позику. Таким чином договором № 216704 від 21.12.2012 року передбачена щомісячна сплата учасником внесків на оплату грошової суми, яка за наявності дозволу та при умові виконання зобов'язань, надається учаснику у позику. Споживач, який виконав усі умови договору, має повне право вимагати від ПП «Грандфінресурс» виконання свого зобов'язання, а саме вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс України». Враховуючи викладене, суд вважає, що за системою придбання товару або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс України» кожний із учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, одержує товар через механізм, передбачений договором, оскільки система функціонує таким чином, що наповнення реєстру учасників, яким надається право на отримання товару, відбувається самими учасниками за рахунок щомісячних внесків та за рахунок повернення грошових коштів. Відповідач не надає можливість отримати товар, а видає товар (грошові кошти) в такому порядку, а саме перевагу має той учасник, що надіслав заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених загальних платежів, а у випадку, коли декілька учасників надіслали заяви з однаковою найбільшою кількістю сплачених загальних платежів, перевагу має той учасник, який раніше уклав договір, відповідно до п.4.11. ст. 4 Додатку № 2 до договору № 216704 від 21.12.2012 року. За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» є функціонуванням «пірамідальної схеми», оскільки це суперечить змісту п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварності та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання товару (грошових коштів) кожним з учасників, за умови виконання своїх зобов'язань відповідно до договору та додаткам до нього, у зв'язку з чим отримання кожним споживачем товару (грошових коштів) здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим і незалежно від платежів інших клієнтів ПП «Грандфінресурс». Крім того, аналізуючи норми Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», які також регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що діяльність ПП «Грандфінресурс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до ч.5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови). Фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону, тобто до 09.01.2013 року. Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Як вбачається з вищевикладеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Враховуючи, що договір між сторонами був укладений 21.12.2012 року, тобто до спливу строку для приведення у відповідність до вимог Закону України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами своєї діяльності, суд вважає, що така діяльність здійснювалась відповідачем легітимно та без порушень норм чинного на той час законодавства України. Крім того, суд не вбачає введення позивача в оману з підстав оплати ним не самого товару (грошових коштів), а права купівлі товару (грошових коштів) та відсутності залучення власних коштів відповідача виходячи з наступних підстав. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як вбачається з умов договору № 216704 від 21.12.2012 року, у разі виявлення учасником бажання розірвати договір протягом 3 календарних днів з моменту його підписання та виконання ним умов ст. 8 Договору відповідач повертає учаснику 70% внесеного ним вступного платежу, в інших випадках розірвання договору вступний платіж та адміністративні витрати учаснику не повертаються, повернення коштів відбувається після закриття реєстру. Крім того, в договорі зазначено, що його підписання сторонами є свідченням того, що вони дійшли повного порозуміння і визначили, що договірні умови є обов'язковими для виконання сторонами. Учасник заявляє, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору та додатків до нього, що засвідчує своїм підписом. Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для визнання того, що відповідач при укладенні договору № 216704 від 21.12.2012 року діяв недобросовісно, внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, оскільки умови оспорюваного договору позивачу були відомі, про що він поставив свій підпис у відповідній графі договору та додатків до нього, а також в будь-який час міг розірвати укладений з відповідачем оспорюваний договір. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що договір № 216704 від 21.12.2012 року укладений між сторонами на підставі вільного волевиявлення кожної сторони з дотриманням вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні його позову до ПП «Грандфінресурс» про визнання договору недійсним з підстав порушення його прав, як споживача, та як наслідок визнання недійсності правочину, стягнення сплачених відповідно до умов договору грошових коштів у розмірі 10784,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed