Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2013 році Орджонікідзевським РВ ГУМВС України в Запорізькій області були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення позивачем злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. У кримінальному провадженні позивачу була оголошена підозра, вручено обвинувальний акт. За результатом розгляду кримінального провадження 15.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено вирок, яким позивача було виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень. Ухвалою Апеляційного суд у Запорізької області від 20.11.2014 року вирок суду першої інстанції залишений без змін. Таким чином, позивач вважає, що в наслідок незаконного повідомлення про підозру в скоєнні злочину та взяття під варту йому була спричинена моральна шкода, розмір якої оцінив в 20000 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з вказаних підстав. Представники відповідачів - Орджонікідзевського відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України позов заперечили, зазначили на відсутності підстав для його задоволення, оскільки позивачем не доведено факту завдання правоохоронними органами моральної шкоди, клопотали в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник Запорізької місцевої прокуратури №2 зазначив, що позивач має право на відшкодування в розмірі 20899,65 грн., оскільки перебував під судом та слідством 15 місяців та 5 днів з 08.08.2013 року по 20.11.2014 року. Зазначений розмір є мінімальним, гарантованим законом, розміром, оскільки позивачем не доведено завдання моральної шкоди у більшому розмірі. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, 08.08.2013 року було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 15.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено вирок, яким позивача було виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень та звільнено з під варти в залі суду. Ухвалою Апеляційного суд у Запорізької області від 20.11.2014 року вирок суду першої інстанції залишений без змін. За змістом ст.15, п.9 ч.2 ст.16, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього(досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно положень ст.1 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (надалі - «Закон»), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладання арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у ч.1 цієї статті, шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону, у наведених у ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода, а згідно до п.п.1, 2 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Судом встановлено, що строк обмеження прав [PERSON] у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності склав 15 місяців 5 днів. За вказаних обставин позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст.13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом провадиться виходячи із розміру не менше мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Згідно розяснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Статтею 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIIІ встановлений розмір мінімальної заробітної плати на період з 1 січня по 30 квітня 2016 року в сумі 1378 грн. Вирішуючи питання заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає доведеним, що внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, позивач зазнав втрат здоров'я, зазнав душевних страждань, стресу, моральних переживань, витратив свої зусилля, кошти та час на вирішення ситуації, що склалася. Завдана позивачу моральна шкода підлягає компенсації розмірі 20670 грн. виходячи з розрахунку (15міс. х 1378 грн.). Проте, виходячи з принципу диспозитивності, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, стягненню на користь позивача з Державного бюджету України підлягає сума 20000 грн. До всього, представник позивача в судовому засіданні відмовився від права на отримання компенсації в повному обсязі. Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved