Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі (в подальшому відділення Фонду в м. Запоріжжі) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по страхових внесках до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Згідно з п. 4.12 Інструкції страхові внески страхувальниками-роботодавцями сплачуються в день одержання коштів на оплату праці в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою - платники зобов'язані не пізніше наступного дня після здійснення виплат подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду. Відповідно до п. 5.1 Інструкції, не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються в порядку, передбаченому законодавством. Розрахунковою відомістю про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2004 рік, подану фізичною особою підприємцем [PERSON] до відділення Фонду в м. Запоріжжі, встановлено, що сума заборгованості по страховим внескам ФОП [PERSON] до Фонду становить 11 грн. 72 коп. Вказана сума заборгованості по страховим внескам ФОП [PERSON] до Фонду виникла за період з 01.04.2004 р. по 01.11.2004 р. Пунктом 5.8. Інструкції передбачено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості по страховим внескам у розмірі 11,72 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, підтримав викладене в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялась, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надала, тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV (надалі - Закон) одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є обов'язковість сплати страхувальником страхових внесків, де страхувальниками є роботодавці. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відповідно до ст. 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року №16/98-ВР, є органом, який здійснює керівництво та управління окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, проводить збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням тощо. Відповідно до ч. ч. 4, 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування» (далі Закон про єдиний внесок) суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Розміри страхових внесків визначалися ст. ст. 1-5 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ, який діяв до набрання чинності Закону про єдиний внесок. Відповідно до п. 2.1 постанови правління Фонду «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» від 30.11.2010 р. №31, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2010 р. за №1286/18581 стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду здійснюється відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року N 36 (далі - Інструкція). Згідно з п. 4.12 Інструкції страхові внески страхувальниками-роботодавцями сплачуються в день одержання коштів на оплату праці в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою - платники зобов'язані не пізніше наступного дня після здійснення виплат подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду. Відповідно до п. 5.1 Інструкції, не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються в порядку, передбаченому законодавством. Розрахунковою відомістю про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2004 рік, подану фізичною особою підприємцем [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі, встановлено, що сума заборгованості по страховим внескам ФОП [PERSON] до Фонду становить 11,72 грн. Вказана сума заборгованості по страховим внескам ФОП [PERSON] до Фонду виникла за період з 01.04.2004 р. по 01.11.2004 р. Пунктом 5.8. Інструкції передбачено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. 19.08.2014 р. державним реєстратором було внесено запис до Єдиного державного реєстру про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи-підприємця. Згідно ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Отже, фізична особа і після припинення підприємницької діяльності має продовжувати відповідати за своїми зобов'язаннями. Несплата загальнообов'язкових страхових внесків спричиняє ускладнення з виплатою відшкодувань потерпілим на виробництві, що в свою чергу завдає шкоду соціальним інтересам держави при реалізації державної політики в сфері страхування від нещасного випадку та не дозволяє державі в особі відділення Фонду в м. Запоріжжі в повній мірі здійснювати соціальний захист, охорону життя та здоров'я громадян в процесі їх трудової діяльності, тобто виконувати гарантійну функцію держави, передбачену ст. 46 Конституції України та ст. З Закону. На підставі вищевикладеного суд вважає позов обґрунтованим, доказаним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved