Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи належним чином сповіщені в порядку ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не явилися, заперечення щодо позову не надали. Треті особи [PERSON], Ренійський РС Головного управління в Одеській області Державної міграційної служби України в судове засідання не явились, заперечень щодо позову не надали. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі. У відповідності із п.1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду від 04.07.2011р.; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухомість житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Садовій, 57 в с. Новосільське Ренійського району, за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках за кожним; копія довідки Новосільської сільської ради від 11.05.2017р.; відповіді ДМС на запити суду щодо реєстрації відповідачів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка, діюча через свого представника [PERSON], звернулася до суду із позовом та просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку по вул. Садова, 57 в с. Новосільське Ренійського району Одеської області, зазначивши, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04.07.2011р. вона та третя особа [PERSON] є власниками житлового будинку № 57, розташованого по вул. Садовій в с. Новосільському Ренійського району, в якому вони мешкають по теперішній час. Право власності на нерухомість зареєстровано за позивачкою та [PERSON] у встановленому законом порядку, про що свідчить наданий суду витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Як вказує позивачка, у 2008р. вона разом із [PERSON] купили вищевказаний житловий будинок у [PERSON], [PERSON] за фактично укладеною угодою про купівлю-продаж нерухомого майна. Обставини укладення угоди і підстави для виникнення права власності у позивачки та [PERSON] за нею зазначені у рішенні Ренійського районного суду від 04.07.2011р. Після придбання нерухомості та отримання всіх належних документів на будинок зясувалося, що на вищевказаній житловій площі рахуються зареєстрованими (згідно даних адресно-довідкової картотеки Ренійського РС ГУ ДМС України в Одеській області та погосподарської книги Новосільської сільської ради Ренійського району) відповідачі, а також їхні родичі: [PERSON] з 02.02.1995 року; [PERSON] з 02.12.2010 року; [PERSON] (згідно записів погосподарської книги с.Новосільське); [PERSON] (згідно записів погосподарської книги с.Новосільське); [PERSON] (згідно записів погосподарської книги с.Новосільське); [PERSON] (згідно записів погосподарської книги с.Новосільське). З моменту придбання нерухомості (2008р.) і по теперішній час відповідачі на вищевказаній житлоплощі, де вони були зареєстровані, не мешкають, реєстрація даних осіб носить формальний характер. Вже пройшло більше 10 років з моменту реєстрації відповідачів, вони за місцем реєстрації не зявлялися, з реєстраційного обліку не знялися (окрім відповідачів [PERSON] та [PERSON], які були зняті з реєстраційного обліку Ренійського РС ГУДМС до м. Ізмаїла Одеської області, але продовжують рахуватися зареєстрованими за спірною адресою згідно записів погосподарської книги с.Новосільське), їхнє теперішнє місцезнаходження позивачці, третій особі невідомо. У звязку із реєстрацією відповідачів на житлоплощі позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вона та третя особа [PERSON], як власники житла, позбавлені можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивачки, викладених у позові, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вже тривалий час не мешкають за спірною адресою, вони не являються власниками житла, у якому прописані (зареєстровані згідно даних по господарської книги с.Новосільське), не є членами родини позивачки, їхнє теперішнє місце проживання позивачці невідоме, оскільки вони про себе не повідомляють, за місцем реєстрації не зявляються, в добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Згідно наданих документів, позивачка та [PERSON] є власниками житлового будинку № 57 по вул. Садова в с. Новосільське Ренійського району, на житлоплощі якого рахуються прописаними відповідачі. У звязку із тим, що відповідачі не проживають у будинку вже достатньо тривалий час, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, їхніх особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачів на користування ними будинком з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved