Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 22 листопада 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Окружна, № 27 в с. Довжок Новоселицького району. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли він, як спадкоємець за заповітом, та дружина спадкодавця [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині. 17 березня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на її частку у вказаному домоволодінні. Спадщину після її смерті він прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на спадщину. Просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частки домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON]. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачі в підготовче судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Довжоцької сільської ради Новоселицького району № 368 від 07 листопада 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Окружна, № 27 в с. Довжок Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1965 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Довжоцькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 22 листопада 2013 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 26 березня 2004 року та посвідчений секретарем Довжоцької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу все своє майно. З свідоцтва про одруження спадкодавця [PERSON] вбачається, що він був чоловіком [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом та [PERSON] яка мала обовязкову долю у спадщині як непрацездатна вдова спадкодавця, що підтверджується матеріалами спадкової справи. З довідки Довжоцької сільської ради Новоселицького району № 369 від 07 листопада 2017 року вбачається, що у подружжя [PERSON] та [PERSON] було троє дітей. За вказаних обставин, із урахуванням положень ст. 1241 ЦК України, обовязкова доля у спадщині після смерті [PERSON] становить 1/24 часток спадкового домоволодіння, а саме у випадку відкриття спадщини за законом кожен із чотирьох спадкоємців першої черги мав успадкувати по 1/12 частки, половина з якої становить 1/24 частку домоволодіння. Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкував по заповіту 7/24 частки домоволодіння. 17 березня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 3/8 частки вказаного домоволодіння, а саме на 1/3 частку належну їй як члену колишнього колгоспного двору та на 1/24 частку домоволодіння, як обовязкову долю у спадщині, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Згідно заповіту, який був складений 26 березня 2004 року та посвідчений секретарем Довжоцької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом позивач прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за ним. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved