Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] , просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмові заяву. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія заповіту [PERSON] від 15.10.2002р.; копія заповіту [PERSON] від 15.10.2002р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] ; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району від 04.08.2003р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140155; копія державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 071652; копія акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 08.08.2002р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03632; копія додатку до свідоцтва про майновий пай від 06.03.2002р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03383; копія додатку до свідоцтва про майновий пай від 06.03.2002р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копія акту депутата Долинської сільської ради Ренійського району від 03.09.2020р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2020р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . За життя їй належало: житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , грошові вклади у Сбербанку, право на земельну частку (пай) в КСП «Анадол», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0140155 та майновий пай в КСП «Анадол», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03632. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначений будинок, вклади, право на земельну частку (пай) в КСП «Анадол» та майновий пай в КСП «Анадол». На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, залишила заповіт від 15.10.2002р. зареєстрований в реєстрі за № 210, яким відповідачу (дочці) [PERSON] заповіла житловий будинок та вклади у Сбербанку, а позивачу (синові) право на земельну частку (пай) в КСП «Анадол», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0140155. Таким чином, зазначене майно успадковується за заповітом. Однак, треба зазначити стосовно майнового паю в КСП «Анадол», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03632 матір позивача заповідального розпорядження не залишила, тому в цій частині спадкування майна здійснюється за законом. Так, спадкоємцями за заповітом та законом є одні і ті ж особи, а саме діти спадкодавця, тобто сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] та відповідно батько [PERSON] (чоловік спадкодавця). Інших спадкоємців не було. У встановлений законодавством строк, донька спадкодавця, тобто відповідач [PERSON] як спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину лише на частину майна, яке було заповідано їй відповідно заповіту. Позивач, як спадкоємець за заповітом та за законом не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте на момент відкриття спадщини, він проживав разом із своєю матір`ю, оскільки вона хворіла та потребувала догляду. Зазначене підтверджується актом депутата Долинської сільської ради Ренійського району від 03.09.2020р. Таким чином, позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном у вигляді права на земельну частку (пай) в КСП «Анадол», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0140155 та майнового паю в КСП «Анадол», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03632. Тобто, прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. Інші спадкоємці: чоловік спадкодавця - [PERSON] та донька [PERSON] на спадщину не претендували та не заперечували щоб позивач оформив спадкове мано на його своє ім`я. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, вклади, земельну ділянку площею 2,91 га, на підставі державного акту серії IV-ОД № 071652, який він отримав замість сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140141, про що свідчить акт перенесення в натуру меж земельної ділянки від 08.08.2002р. та майновий пай в КСП «Анадол», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03383. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, залишив заповіт від 15.10.2002р. зареєстрований в реєстрі за № 209, яким відповідачу (дочці) [PERSON] заповів житловий будинок та вклади у Сбербанку, а позивачу право на земельну частку (пай) в КСП «Анадол» (на сьогоднішній день виданий державний акт), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0140141. Таким чином, зазначене майно успадковується за заповітом. Стосовно майнового паю в КСП «Анадол», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХ № 03383 батько заповідального розпорядження не залишив, тому в цій частині спадкоємство здійснюється за законом. Як було зазначено вище єдиними спадкоємцями за заповітом та законом є одні і ті ж особи, а саме діти спадкодавця, тобто, сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк, ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте на момент відкриття спадщини, позивач проживав разом із своїм батьком, оскільки він був похилого віку та потребував стороннього догляду. Зазначене підтверджується актом депутата Долинської сільської ради Ренійського району від 03.09.2020р. Таким чином, він прийняв спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Відповідач, тобто сестра позивача має обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, однак вона на частку позивача у спадщині не претендує, оскільки вона вже успадкувала будинок за заповітом після смерті батьків. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, але йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. [PERSON] померла 2002р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивача син спадкодавця фактично прийняв спадщину після її смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивача був спадкоємцем за заповітом та законом після смерті своєї матері. Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті матері мешкав разом із нею, вступив в управління та володіння спадковим майном, що належала померлій матері. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Таким чином, позивача [PERSON] прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. після смерті матері [PERSON] однак, він юридично її не оформив. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Спадкові відносини після його смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач по справі є спадкоємцем за заповітом та законом. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті батька позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідач на спадщину не претендувала та згодна, щоб вказане майно оформила позивач на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved