Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В грудні 2016 року Хмельницька ощадна кредитна спілка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказала, що 25 січня 2013 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON], був укладений кредитний договір №18-2012, згідно умов якого Хмельницька ощадна кредитна спілка надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 2200,00 грн. із сплатою 55 % річних на строк 9 місяців, відповідач в свою чергу зобовязалась щомісячно погашати кредит та сплачувати проценти. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір поруки № 18-2012 від 25.01.2013 року. Однак, [PERSON] порушила виконання зобовязань за кредитним договором №18-2012 щодо своєчасної сплати суми позики, і заборгованість по простроченому кредиту станом на 08 грудня 2016 року складає: 28272,45 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала заяву про зменшення неустойки у звязку із матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала заяву про зменшення розміру неустойки у звязку із матеріальним становищем та слухання справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 25 січня 2013 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON], був укладений кредитний договір №18-2012, згідно умов якого Хмельницька ощадна кредитна спілка надала позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 2200,00 гривень із сплатою 55 % річних на строк 9 місяців. Засобом забезпечення виконання умов кредитного договору №18-2012 від 25.01.2013р. є договір поруки №18-2012 від 25.01.2013р. укладений з [PERSON] Згідно договору поруки, в разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором №18-2012 від 25.01.2013 року в повному обсязі. 17 липня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено рішення (справа №686/9171/14-ц) про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки заборгованості, яка склалась за кредитним договором №18-2012 від 25 січня 2013 року в сумі: 11631,24 грн., з яких 2011,03 грн. тіло кредиту, 2258,75 грн. плата за користування кредитом, 7361,46 грн. пеня, 243,60 грн.- судові витрати. Станом на 08.12.2016 з відповідачів за рішенням суду стягнуто в межах виконавчого провадження 6286,79грн., залишок заборгованості становить 5341,45грн., з яких 2011,03грн. заборгованість по тілу кредиту, 3330,42грн. пеня. Таким чином, станом на 08.12.2016р. заборгованість відповідачів складає 28272,45 грн., з них: - 9671,31 грн. проценти за договором за період з 11.04.2014 року по 08.12.2016 року; - 14680,52грн. пеня; - 3920,62 грн. інфляційні втрати від несвоєчасного виконання судового рішення. Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Щодо стягнення відсотків за період з 11.04.2014 року в розмірі 165% річних, то судом враховано наступне. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору сторони передбачили сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі 55% річних. Згідно з п. 3.5. кредитного договору при порушення сплати кредиту та/або процентів спілка має право подвоїти проценту ставку вказану в п. 3.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 6.1. передбачено збільшення відсоткової ставки визначеної в п. 3.1 кредитного договору в три рази. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 07.09.2016 року № 6-1412цс16, яка є обовязковою для судів. Враховуючи вищезазначене, встановлений строк повернення процентів до 25 жовтня 2013 року (пункт 2.4 кредитного договору) та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім цього, статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно п.7.4 кредитного договору внесення змін та доповнень до договору здійснюється за взаємною згодою сторін у вигляді укладення додатків до договору. Вбачається, що позивачем підвищено процентну ставку з 55% до 165% з 11.04.2014 року в односторонньому порядку, і про таке підвищення відповідач не був повідомлений. Додаткові угоди між сторонами про підвищення відсоткової ставки не укладалися. Станом на 11.04.2014 року заборгованість по тілу кредиту становить 2011,03грн. Таким чином, починаючи з 11.04.2014 року відсотки за користування кредитом розраховуються на рівні облікової ставки НБУ в наступному розмірі: з 11.04.2014р. по 14.04.2014р. - 6,5*4*2011,03/ 365*100 = 1,43грн. з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. - 9,5*93*2011,03/ 365*100 = 48,63грн. з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. - 12,5*119*2011,03/ 365*100 = 81,84грн. з 13.11.2014р. по 05.02.2015р. - 14,0*85*2011,03/ 365*100 = 65,64грн. з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. - 19,5*26*2011,03/ 365*100 = 27,92грн. з 04.03.2015р. по 27.08.2015р. - 30*177*2011,03/ 365*100 = 292,59грн. з 28.08.2015р. по 24.09.2015р. - 27*28*2011,03 / 365*100 = 41,66грн. з 25.09.2015р. по 21.04.2016р. - 22*210*2011,03/366* 100=254,66грн. з 22.04.2016р. по 26.05.2016р. - 19*35*2011,03/366* 100=36,67грн. з 27.05.2016р. по 23.06.2016р. - 18*28*2011,03/366* 100=27,76грн. з 24.06.2016р. по 28.07.2016р. - 16,5*35*2011,03/366* 100= 31,81грн. з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. - 15,5*49*2011,03/366* 100= 41,87грн. з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. - 15*42*2011,03/366* 100= 34,71грн. з 28.10.2016р. по 14.12.2016р. - 14*42*2011,03/366* 100= 32,43грн., а всього 1019,62грн. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно до ч.1ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611 ЦК України). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору при порушення терміну розрахунку позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день за кожен день прострочки. Станом на 08.12.2016 року позивачем нарахована пеня за прострочення терміну розрахунку в розмірі 14680,52грн. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір неустойки перевищує розмір заборгованості за кредитом 7 (сім) раз, а також враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідачів, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 2000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Обґрунтовуючи позов ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач посилався на тривале невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.07.2014 року та зазначав як підставу свого позову саме невиконання рішення суду, у звязку з чим нарахував інфляційні втрати на суму 5341,45грн. (2011,03грн. тіло кредиту та 333,42грн. пеня). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів. Позивач просить стягнути кошти з урахуванням індексу інфляції, оскільки на його думку на підставі рішення суду від 17.07.2014 року виникло нове грошове зобовязання. Разом з тим статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто вимоги даної статті поширюються саме на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Таким чином інфляційні втрати належить нарахувати на заборгованість по тілу кредиту за період з вересня 2014 року по жовтень 2016 року виходячи з наступного розрахунку : 2011,03х173,4/100-2011,03=1476,10грн. В силу вимог ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Хмельницької ощадної кредитної спілки підлягають задоволенню частково, а з відповідачів належить стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 18-2012 від 25.01.2013 в розмірі 1019,62 грн. відсотків, 2000грн. пені, 1476,10грн. інфляційних втрат, а всього 4495,72грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі по 109,56грн. з кожного (4495,72грн.х1378грн./28272,45грн.)/2).

Outcome: approved