Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

в жовтні 2017 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи [PERSON] , приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. у якій просили: «визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] видане 13 червня 2017 року приватним нотаріусом нотаріальної контори Козівського районного нотаріального округу Тернопільської області на ім`я відповідача спадкоємця другої черги [PERSON] за реєстровим номером 636; визнати за спадкоємцями першої черги [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в рівних долях після смерті спадкодавця їх батька [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог покликалися на те, що [PERSON] житель смт. Козова та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] у працездатному віці. Вказують, що спадкове майно складалося з 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями, яке знаходиться в [ADDRESS] . Зазначений будинок, як стверджують позивачі, належав на праві власності їхній бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . На випадок своєї смерті вона склала заповіт на користь своїх трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Вважають, що після смерті їхньої баби [PERSON] (їх батько) фактично вступив у володіння спадковим майном, а відповідно прийняв спадщину. Брат їх батька [PERSON] умисно з метою позбавлення позивачів спадкового майна безпідставно подав заяву до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку вказаного житлового будинку. Відтак, як наслідок відповідач незаконно отримав у власність спадкове майно їхнього батька (про вказане свідчать постанови приватного нотаріуса та видане свідоцтво про право на спадщину за законом 13.06.2017 року за №636). Вважають, що вони (позивачі) є спадкоємцями першої черги на заяву про видачу свідоцтва на право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в рівних «долях», однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке було попередньо видано іншому спадкоємцю. На підставі вказаного, просили позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 20.11.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено попереднє судове засідання (а.с.27). 25.02.2019 року від третьої особи приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. надійшла заява, у якій вона просила здійснювати розгляд справи у її відсутності та врахувати при цьому обставини, викладені у винесених нею постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] та [PERSON] (а.с.55). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 04.03.2019 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті (а.с.61). У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`являлися, повідомлені належним чином згідно із ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. Приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. 18.07.2019 року подала до суду заяву, згідно з якою вказала, що 22.09.2017 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] та [PERSON] , у яких викладено обґрунтовані письмові пояснення по суті цього позову, а відтак просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.118а). Заслухавши представника позивача, дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст.4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої повторно, [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. за реєстром 636 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на ім`я рідного брата спадкодавця [PERSON] , який спадщину прийняв. При цьому, судом не встановлено, що позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] (який помер [INFO] ) на час відкриття спадщини. Крім того, відсутні і відомості про те, що вони подавали до нотаріуса заяву про відмову від спадщини. Як вбачається із копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданих приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. 13.01.2017 року позивачам (а.с.8-9) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] , яка померла [INFO] та на випадок своєї смерті склала заповіт на користь [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] .. [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки був зареєстрований та проживав разом з нею у будинку [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав. 13.01.2017 року [PERSON] , брат [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього. При цьому, позивачі у справі син та донька [PERSON] , як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на момент смерті спадкодавця [PERSON] з ним не проживали і заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст.1269 ЦК України, у шестимісячний строк не подали. У зв`язку із вказаними обставинами свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було видано спадкоємцю другої черги його рідному братові, [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування. В абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301\~ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди тощо є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст.83\~ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. При цьому, виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.229 ЦПК України встановлено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Позивачі та їхній представник, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, не надали суду жодних доказів щодо проживання із спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті та/чи щодо подання заяви про прийняття спадщини у 6-тимісячний строк з моменту його смерті, а відтак не спростували висновків нотаріуса зазначених у постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2017 року №373/02-31 та №375/02-14 та підстав для видачі оскарженого свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу. Більше того,\~ані позивачі,\~ані представник\~позивачів не подали до суду жодних оригіналів документів чи належним чином завірених їхніх копій, фотокопії (не засвідчені) яких вони долучили до позовної заяви та подали як докази на підтвердження заявлених позовних вимог. При цьому, суд звертає увагу на те та наголошує, що позивачі неодноразово судом повідомлялись про необхідність подачі таких доказів у спосіб, передбачений нормами цивільного процесуального закону. З урахуванням зазначених норм закону, вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2017 року, виданого приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М., за яким [PERSON] успадкував частку спірного житлового будинку після смерті [PERSON] , - не підлягає задоволенню, оскільки таке видано на законних правових підставах (так як спадкодавець вважається таким, що прийняв спадщину на 1/3 частину спірного будинку після смерті його матері, оскільки він був зареєстрований разом із нею на момент її смерті). Таким чином, суд дійшов до висновку про недоведеність позивачами чи їх представником обставин неправомірності набуття відповідачем права власності на 1/3 частки спірного майна, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Судовий збір, сплачений позивачем при подані позову до суду, в силу ст.141\~ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed