Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира свого часу була набута у спільну сумісну власність з сином [PERSON] шляхом її безоплатної приватизації. Згодом, на підставі договору про розподіл майна, що перебуває у спільній власності, за позивачем та [PERSON] було визначено по Ѕ частці у праві спільної власності на спірну квартиру. 18.04.2008 [PERSON] подарував позивачу свою частку, а відтак його право власності на частку в квартирі припинилось і власністю позивача стала ціла квартира. На даний час позивач хоче відчужити квартиру, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про накладення арешту на частку квартири, яка належала [PERSON] . Позивач просила звільнити з-під арешту нерухоме майно та скасувати заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна Ѕ частини квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 7906000, зареєстрованого 12.09.2008 реєстратором Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та заборону його відчуження АА № 953075 від 12.09.2008, виданої державним виконавцем ВДВС Ковельського МРУЮ Веремчук Л.С. У відзиві на позов відповідач вказує, що право власності на квартиру по [ADDRESS] за позивачем зареєстровано лише 01.12.2012, а тому на момент винесення постанови про арешт майна боржника право власності на Ѕ частку квартири було зареєстровано за [PERSON] . Позов слід задовольнити. Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно доводиться та обставина, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . 15.04.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розподіл майна (квартири), що є спільною сумісною власністю, який посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 2047. Згідно договору, частки кожного із співвласників у квартирі по [ADDRESS] складають по Ѕ. 18.04.2008 [PERSON] подарував [PERSON] належну йому Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу КозорізН.С., зареєстрований в реєстрі за № 2178. Постановою державного виконавця ВДВС Ковельського МРУЮ від 12.09.2008, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, накладено арешт на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належала [PERSON] . Отже, арешт на належну боржнику частку квартири був накладений після того як він її відчужив. На даний час виконавче провадження, у якому був накладений арешт на квартиру, закінчено, заборгованість стягувачу за цим провадженням сплачено в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця від 04.08.2020 про закінчення виконавчого провадження. Статтею 391 ЦПК України регламентовано право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що спірне майно на час його арешту належало позивачу, яка не була боржником у виконавчому провадженні. Підстави для продовження обтяження на майно відсутні, позов слід задовольнити.

Outcome: approved