Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія заповіту від 21.07.2017р. [PERSON] , складеного на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія заяви [PERSON] від 24.07.2006р. про відмову від спадщини на користь [PERSON] ; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 30.07.2002р. № 1277; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2012р. № 1520; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.01.2015р. - на 1/3 частину земельної ділянки за [PERSON] ; копія довідки до акту огляду МСЕК на ім`я [PERSON] (ІІ група інвалідності); копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2012р. № 1517; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.01.2015р. - на 1/3 частину земельної ділянки за [PERSON] ; копія державного акту серії І-ОД № 051152 від 21.11.2003р. на право приватної власності на землю - земельні ділянки загальною площею 2,15 га, розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , [NUMBER] ; земельні ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.05.2019р., що належать [PERSON] із їхніми кадастровими планами; копії витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія домової книги; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 17.09.2021р.; копія заяви [PERSON] від 21.02.2019р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27.02.2019р. (свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося); копія відповіді на запит нотаріуса від 11.06.2019р.; копія запиту нотаріуса від 06.06.2019р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27.02.2019р. (про наявність заповіту [PERSON] ); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.02.2019р. (дата заведення спадкової справи - 27.02.2019р.); копія заяви [PERSON] від 21.02.2019р. про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.02.2019р. (свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.02.2019р. (заповіту, спадкових договорів [PERSON] не укладав); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.02.2019р. (дата заведення спадкової справи - 28.02.2019р.); копія запису акту про народження [PERSON] ; письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.05.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі була призначена спадкоємицею за заповітом [PERSON] (вона є її племінницею) та є двоюрідною сестрою [PERSON] , відповідачка являється матір`ю позивачки та рідною сестрою [PERSON] (чоловіка [PERSON] ). За життя [PERSON] (тітці позивачки) та [PERSON] (двоюрідному брату позивачки) належало наступне майно: -по 1/3 частині земельних ділянок загальною площею 2,15 га, розташованих на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , [NUMBER] ; земельні ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ), виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії І-ОД №051152 від 21.11.2003р. на право приватної власності на землю; копія свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.05.2012р. № 1517, 1520). На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 21.07.2017р. склала заповіт на ім`я позивачки, [INFO] - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно (1/3 частину земельної ділянки). За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не склав, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно (1/3 частину земельної ділянки). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася (21.02.2019р.) до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за заповітом (після смерті [PERSON] ) та за законом (після смерті [PERSON] ). Проте оформити спадщину було неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка у справі із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 15.05.2019р. нотаріусом були винесені відповідні постанови. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцями. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] та [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на відповідні частини земельних ділянок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її не прийняла та на неї не претендує. Крім того, позивачка також прийняла спадщину за законом (як спадкоємиця четвертої черги) в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її також не прийняла та на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом [PERSON] та є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] та [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом та за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідних заяв до нотаріуса про прийняття спадщини. Крім того, позивачка в даний час фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки, розпорядилася щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України - після смерті [PERSON] та за законом (як спадкоємець четвертої черги) в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України - після смерті [PERSON] , оскільки в обох випадках своєчасно подала заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Родинні відносини позивачки із [PERSON] підтверджені наданими суду доказами, він був її двоюрідним братом, крім цього, позивачка та члени її родини дійсно мешкали разом із родиною нині померлих, допомагали їм, як у догляді за будинком , так і по господарству, а після смерті [PERSON] (матері [PERSON] ), позивачка продовжувала доглядати за [PERSON] , оскільки той був інвалідом з дитинства та потребував стороннього догляду та опіки. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на відповідні частини земельних ділянок з підстав прийняття спадщини за заповітом та за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved