Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.01.2013 по 07.08.2020 в сумі 93924,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.02.2009 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.03.2013 розмір аліментів було збільшено до 400,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, з 31.01.2013 і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з відповідача за період з 20.11.2008 по 31.12.2012 індексацію розміру аліментів у розмірі 2828,70 грн. Однак до теперішнього часу відповідач жодного рішення суду не виконав, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим станом на 07.08.2020 утворилась заборгованість у розмірі 70037,00 грн. У зв`язку з невиплатою позивачу аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї. Враховуючи ці обставини, вона змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, розмір якої не визначений в сумі 606955,33 грн. 16.04.2013 рішенням апеляційного суду Миколаївської області з відповідача стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 14.02.2009 по 31.12.2012 у розмірі 30000,00 грн. 19.04.2019 головним державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову про накладення на відповідача штрафу у розмірі 50 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Загальна сума заборгованості з дня пред`явлення документа до виконання на момент винесення постанови склала 47775,00 грн. Тобто з відповідача на користь стягувача стягнуто штраф у розмірі 23887,50 грн. Оскільки розмір неустойки не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, а в свою чергу, розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 07.08.2020 з урахуванням штрафу складає 93924,50 грн., позивач просить стягнути з відповідача саме цю суму. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01.2021 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Третя особа правом на подання пояснень щодо позовної заяви не скористалась. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.02.2009 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.11.2008. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.03.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 400,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2013 з індексацією відповідно до закону. Крім того, стягнуто з відповідача пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2008 року по 31.12.2012 у сумі 4000,00 грн. та індексацію розміру аліментів за період з 2011.2008 по 31.12.2012 у розмірі 2828,70 грн. На виконання вищевказаного рішення, 13.06.2013 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист №2/489/2/489/858/2013. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16.04.2013 зазначене вище рішення суду було змінено в частині розміру неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача 30000,00 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 14.02.2009 по 31.12.2012. Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Довгань В.В. від 21.06.2013 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/489/2/489/858/2013 державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галкіною М.А. вбачається, що заборгованість станом на 07.08.2020 становить 70037,00 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (частина третя статті 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (стаття 187 СК України). Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У вказаній постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16 та від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16. Таким чином, обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає нарахування пені по кожному місяцю окремо з урахуванням кількості днів до моменту фактичної виплати аліментів. До позовної заяви позивачем долучено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.01.2013 по 07.08.2020, який розраховано з урахуванням порядку нарахування пені по аліментам, вказаному у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц. За такого, суд погоджується із розрахунком розміру пені по аліментам, визначеним позивачем, який складає 606955,33 грн. та відповідачем не спростований. Так абзац перший частини 1 статті 196 СК України регламентує, що пеня стягується не більше 100 % заборгованості за аліментами. В абзаці 2 частини 1 статті 196 СК України зазначено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм можна дійти висновку, що штраф, який накладається у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, як і пеня (стаття 196 СК України), є різновидом неустойки, яку боржник має сплатити стягувачу за неналежне виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів, суми такого штрафу перераховуються на користь стягувача - фізичної особи. Позивачем було надано копію постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галкіної М.А. від 19.04.2019, згідно якої на відповідача, за невиконання рішення суду, накладено штраф на користь стягувача у розмірі 23887,50 грн. за наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, докази скасування цієї постанови відсутні. За наведених обставин застосуванню підлягають абзаци 1 та 2 частини першої статті 196 СК України, а саме: оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, тому стягненню підлягає 100 % заборгованості за аліментами з відніманням розміру застосованих заходів примусового виконання до [PERSON] у розмірі 23887,50 грн., тобто максимальний розмір пені у даному випадку дорівнюватиме різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Враховуючи, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 70037,00 грн., а розмір штрафу, накладеного постановою державного виконавця - 23887,50 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів, що утворилася за період з 01.01.2013 по 07.08.2020 у розмірі 46149,50 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу за невиконання рішення суду по сплаті аліментів у розмірі 23887,50 грн. суд вважає необхідним зазначити наступне. Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Як вже зазначалось суми штрафів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Згідно пункту 8 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Тобто постанова державного виконавця про накладення штрафу є, згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який, у разі відсутності добровільної сплати боржником, підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому вказаним Законом, а тому не може стягуватись на підставі рішення суду. Зважаючи на вказане, вимога про стягнення штрафу накладеного постановою державного виконавця, задоволенню не підлягає. Відповідно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial