Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

В заяві до суду позивачі вказали, що в переведенні Барського районного суду є справа за позовом [PERSON] до них про усунення перешкод в користуванні. За його клопотанням була призначена експертиза, яка встановила яким чином порушуються його права. Вони вважають, що фактичні теперішні межі земельної ділянки [PERSON], які розташовані в [ADDRESS] не відповідають технічній документації, яка розроблена ПП ,,Кватрон,, при підготовці документів для виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що межі земельної ділянки [PERSON] не відповідають технічній документації, виготовленої ПП ,,Кватрон,, то й державні акти ЯК № 999103, ЯК №999102, які виготовленні на ім,я [PERSON] є недійсними. Також вони вважають, що під час виготовлення державних актів відповідача були не дотриманні вимоги наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року ,, Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі,, оскільки до видачі державних актів [PERSON] не були перенесенні і встановленні на земельних ділянках межові знаки. Враховуючи викладене вони просили визнати державні акти [PERSON] недійсними та зняти їх з державної реєстрації. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали заявлений позов та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] пред,явлений позов не визнали. Так [PERSON] пояснила суду, що між сторонами виник спір з приводу використання земельної ділянки [PERSON] Останній вважаючи, що йому не вистачає площі земельної ділянки, яка рахується за ним і є його власністю відповідно до державних актів, звернувся до суду з позовом про усунення перешкод до користування саме до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Під час розгляду справи судом була призначена судова експертиза, яка дала чіткі висновки за рахунок кого відбувається використання його земельної ділянки. Розуміючи наслідки цього позивачі вирішили скасувати його державні акти. Разом з тим вони не зазначили у відповідності до вимог ст.140 ЗК України підстав для припинення його права власності на земельну ділянку, посилення на порушення виділення меж в натурі також не відповідає дійсності, так як ПП ,,Кватрон,, під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] провів всі необхідні роботи і межові знаки були встановленні. Разом з тим в подальшому позивачі знищили ці знаки. [PERSON] намагався їх знову встановити, але позивачі знову йому завадили це здійснити. Також вона вказала, що позивачі взагалі не ставлять під сумнів рішення сільської ради про виділення землі [PERSON] і вказані рішення не оскаржували. Наполягаючи на відмові в задоволенні позову, [PERSON] просив стягнути з позивачів понесенні ним витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 1000 грн. Представник Івановецької сільської ради Барського району Саволюк Д.Т пред,явлений позов не визнав. Так він вказав, що дійсно між сторонами існує спір з приводу використання земельних ділянок, так як вони являються суміжними. Під час виготовлення документації на отримання у власність земельної ділянки [PERSON] були дотриманні всі вимоги законодавства, виготовлення документації проводила ПП ,,Кватрон,, яке мало право на проведення зазначених робіт. Представник відділу Держземагенства у Барському районі Вінницької області Юр,єв С.А при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду вказали, що їм відомо про існуючі межі сторін. Так [PERSON], [PERSON] та [PERSON] використовують свої земельні ділянки відповідно до тих меж, які ще попередньо існували, ще до виготовлення державних актів. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: так у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так правовою підставою для припинення права власності на земельну ділянку є вимоги ст.140 Земельного Кодексу України, а саме: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Не на один із зазначених пунктів даної норми Закону позивачі не вказали і не обгрунтували свої вимоги. Вимагаючи визнати недійсними та зняти їх з державної реєстрації державні акти [PERSON] ЯК № 999102 та ЯК № 999103 (а.с.18, 19) вони посилались на висновок судової земельної - технічної експертизи (а.с.-13) та не дотримання вимог наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року. Натомість як свідчить висновок експертизи, остання дає обгрунтовані відповіді за рахунок кого відбувається використання земельної ділянки [PERSON] і хто має повернути йому частину землі. Оцінюючи законність виготовлення державних актів на земельні ділянки відповідача, судом було встановлено, що зазначенні акти ЯК № 999102 та ЯК № 999103 виготовлялись та були видані в 2010 році. Тобто під час їх виготовлення правовою підставою слугував наказ Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року ,, Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі,, який втратив чинність в 2013 році. Під виготовлення державного акту мали дотримуватись вимоги ст.1.12, 1.13 вказаної інструкції і як свідчить технічна документація із землеустрою (а.с. 41-50) щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] вказані вимоги були дотриманні 1 серпня 2008 року, відповідно до протоколу погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки (а.с.42) були встановленні межові знаки в кількості 10 штук. Як зазначив представник відповідача в подальшому ці межові знаки були знешкодженні, [PERSON] намагався знову їх встановити, про що свідчить акт від 24 жовтня 2011 року (а.с.88), але йому, саме через дії [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не вдалось зробити. З врахуванням викладеного суд дійшов до переконання, що під час виготовлення державник актів на земельні ділянки [PERSON] не було порушено діючого законодавства і тому підстав для визнання їх недійсними та зняття з державної реєстрації не існує. [PERSON] просив стягнути з позивачів понесенні ним витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 1000 грн. Оскільки вказані витрати підтверджуються квитанцією адвоката (а.с.84) суд, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України вважає можливим задовольнити зазначенні вимоги. Враховуючи викладене та

Outcome: approved