Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказував, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 10 лютого 1993 року, виданого Органом приватизації Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області він разом з дружиною [PERSON] набув в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Проте в правовстановлюючому документі неправильно зазначено його прізвище «[PERSON]» та ім'я «[PERSON]», що перешкоджає заявнику належним чином розпорядитися належним йому майном. Оскільки на цей час виправити зазначені помилки в адміністративному порядку неможливо, а тому заявник просив про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа в судовому порядку. Заявник [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 10 лютого 1993 року, виданого Органом приватизації Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області [PERSON] разом з дружиною [PERSON] набув в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Проте в правовстановлюючому документі неправильно зазначено його прізвище «[PERSON]» та ім'я «[PERSON]», що перешкоджає заявнику належним чином розпорядитися належним йому майном. З положень ст. 3, ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Факт належності заявнику правовстановлюючого документа знайшов своє повне підтвердження: - показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт тривалого проживання заявника з дружиною в квартирі [ADDRESS]; - реєстровим написом Вознесенського МБТІ в правовстановлюючому документі про реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру (а.с. 4); - копією технічного паспорта на квартиру (а.с. 9-10); - копією паспорта заявника з відміткою про його реєстрацію в квартирі з 1978 року (а.с. 11-12); - іншими матеріалами справи в своїй сукупності (а.с. 4-7, 23-25). Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку. За такого, приймаючи до уваги те, що встановлення цього факту необхідне заявнику для здійснення права власності щодо свого майна, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved