Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2017р.; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 04.02.2020р. № 26/156; копія листа Ренійської міської ради на ім`я [PERSON] від 18.12.2019р. № 17/1597; копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2019р.; копія листа Ренійської міської ради на ім`я [PERSON] від 18.12.2019р. № 17/1598; копія поштового повідомлення на адрес [PERSON] ; копія рішення Ренійської міської ради № 778-VІІ від 24.12.2019р.; копія розпорядження Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 31.01.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив виселити відповідача [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, зазначивши, що територіальна громада міста Рені в особі Ренійської міської ради є власником гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109194309 від 27.12.2017р. У кімнаті № 12 вищезазначеного гуртожитку з 28.02.1990 року по теперішній час проживає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 04.02.2020 р. № 29/156. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача, зазначив, що власнику гуртожитку невідомі підстави вселення та проживання [PERSON] в зазначеній кімнаті гуртожитку, у зв`язку з чим, вважає, що відповідач вселився та проживає в ній за відсутності правових підстав. З метою з`ясування зазначених обставин, Ренійською міською радою 18.12.2019 року за вих. № 17/1597 на адресу проживання [PERSON] : [ADDRESS] , був направлений рекомендований лист з повідомленням про вручення пропозицію надати до 15.01.2020р. правовстановлюючі документи, що підтверджують право користування зазначеною кімнатою, а уразі їх відсутності - звільнити вказану кімнату у гуртожитку в добровільному порядку та передати ключі від кімнати до Ренійської міської ради . Однак, на адресу Ренійської міської ради був повернутий конверт трек-номер 68803 0356503 7, з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою відсутній. Зазначив, що спірна кімната у гуртожитку не є єдиним місцем проживання [PERSON] , оскільки йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 187959602 від 07.11.2019р. Крім того, Ренійською міською радою 18.12.2019 р. за вих. № 17/1598 відповідачу [PERSON] був також направлений лист за адресою: [ADDRESS] . Із повідомлення яке надійшло на адресу Ренійської міської ради, вбачається, що адресат 24.12.2019 р. вищезазначену пропозицію отримав. Однак, відповідачем досі не надано відповідні документи, що підтверджують його право на вселення та користування зазначеною жилою площею, кімнату [ADDRESS] в добровільному порядку не звільнив, про що не повідомив Ренійську міську раду та ключі від кімнати не передав, у зв`язку з чим Ренійська міська рада була вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. За ч.1ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, з матеріалів справи вбачається, що територіальна громада міста Рені в особі Ренійської міської ради є власником гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] вселився та проживає у кімнаті [ADDRESS] самоправно, без правових підстав, оскільки ніякого письмового договору про оренду жилого приміщення сторони не укладали, відповідачу не було видано ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Крім того, судом встановлено, що кімната у гуртожитку не єдине місцем проживання [PERSON] , оскільки йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Треба зазначити, що під час розгляду справи відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази, надавши оцінку доводів представника позивача, викладених у позові, враховуючи, що відповідач займає кімнату [ADDRESS] самоправно, договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним жилим приміщенням, добровільно звільнити вказану квартиру відмовився, таким чином, є правові підстави для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved