Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В грудні 2015 року Кредитна спілка «Дія» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] пpо стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 23 жовтня 2014 року між КС «Дія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №399 строком на 36 фактичних місяців від дати надання кредиту, зі сплатою плати за користування кредитом за кожен день користування. Відповідно до заяви про надання кредиту [PERSON] було видано кредит в сумі 7900 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 23 жовтня 2014 року. Виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпечено договорами поруки № 399-1, 399-2 від 23 жовтня 2014 року. Договори поруки укладено з [PERSON] та [PERSON], за якими вони зобов'язувались нести відповідальність за виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором №399 від 23 жовтня 2014 року. Відповідач став порушувати умови кредитного договору і станом на 30 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 6302,13 грн.. Представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі представника позивача та відповідачів, за наявності достатніх доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи, 23 жовтня 2014 року між КС «Дія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 399 строком на 36 фактичних місяців від дати надання кредиту, зі сплатою плати за користування кредитом за кожен день користування (а.с.4-5). Відповідно до заяви від 23 жовтня 2014 року [PERSON] просить надати кредит (кредитну лінію) у розмірі 7900,00 грн. строком на 36 місяців, при умовах погашення кредиту щомісячно (а.с.7). Кредитна спілка «Дія» взяла на себе зобов'язання надати [PERSON] на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості кредит у сумі 7900,00 грн., а остання прийняти, повернути та сплатити проценти за користування на умовах, визначених договором, а саме п.п.1.1 Кредитного договору №399. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором і видав відповідачу кредит в розмірі 7900,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 23 жовтня 2014 року та підписом одержувача (а.с.8). Відповідно до 2.1 кредитного договору строк дії договору 36 місяців з 23 жовтня 2014 року по 23 жовтня 2017 року. Кредитодавець зобов'язується надати Позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього Договору. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховують за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Кредитодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримки сплати Позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує один календарний місяць, що передбачено положенням п.п.5.4.3 кредитного договору. Для виконання зобов'язань за кредитним договором його забезпечено договорами поруки від 23 жовтня 2014 року за № 399-1, №399-2 (а.с.9,10), які були укладені з відповідачами [PERSON], [PERSON]. Відповідно до договорів поруки, останні зобов'язувались перед КС «Дія» нести відповідальність за виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором №399 від 23 жовтня 2014 року. Проте, відповідачка [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, стала порушувати умови з приводу повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування. В результаті станом на 30 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 6302,13 грн., яка складається з: основної суми боргу - 5349,48 грн., відсотків за користуванням кредитом - 952,65 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу (а.с.18). Згідно ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Пунктом 3.10 Кредитного договору передбачено, що прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунку) не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів ( ст. 1050 ЦК України). У випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань по Договору кредиту, Поручитель зобов'язується у термін не пізніше трьох календарних днів з моменту вимоги Кредитодавця виконати забезпечене цією порукою зобов'язання Позичальника на умовах та в порядку, встановленому Договором кредиту, що зазначено в п.п.2.1 договорів поруки. Відповідно до п.п.3.1, п.п.3.2, договорів поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитодавцем згідно Договору кредиту, Поручитель і Позичальник відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники. Поручитель у випадку несвоєчасного виконання своїх зобов'язань перед Кредитодавцем сплачує Кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми, що підлягає відшкодування за кожен день прострочки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що між [PERSON] та КС «Дія» 23 жовтня 2014 року укладено договір поруки №399-1, між [PERSON] та КС «Дія» 23 жовтня 2014 року укладено договір поруки №399-2, за таких обставин, суд дійшов висновку, що кредитор має право пред'являти вимоги до кожного із поручителів окремо на підставі відповідного договору поруки. Як видно з матеріалів справи, позивачем 06 листопада 2015 року на адресу відповідачів за вих. № 237, №238 направлено листи попередження поручителю про повернення заборгованості за кредитним договором (а.с.15,16). Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме п.24, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до частин першої та другої ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 554 ЦК України передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя за договором поруки, а не декількох поручителів за різними договорами поруки, оскільки поручителі за різними договорами поруки не несуть солідарної відповідальності один перед одним. Враховуючи, ту обставину, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, а саме: не сплачує кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, суд дійшов висновку, що заборгованість по кредитному договору в сумі 6302 грн. 13 коп. підлягає стягненню на користь позивача солідарно з [PERSON] та [PERSON], в частині позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial