Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) за законом. В позовній заяві позивач вказує, що 23 травня 2008 року померла його матір [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії номер І - СР № від 24.05.2015 року. Мати до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. На підставі розпорядження № 282, від 27.10.2003 року Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 3,9246 га, що розташована на території Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, номер ЧР № 042565, виданий 16.12.2003 року. Позивач в позові вказує, що мати успадкувала земельну ділянку після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер 27.02.2006 року, в с. Ладижинка, Уманського району. [PERSON] Уманським районним відділом земельних ресурсів, 15.03.2007 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №647452, на земельну ділянку, площею 1,9623 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ладижинської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 654 Уманської районної державної нотаріальної контори. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 3,9246 га, що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району, Черкаської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки, площею 1,9623 га, що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя мати заповіт не залишила, а тому позивач вказує, що являється спадкоємцем за законом на 1/3 частини майна покійної. Крім нього спадкоємцями після смерті матері в рівних частках, є його сестра - [PERSON] та брат - [PERSON], які оформили свої частки спадщини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими Державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори від 25.09.2009р. Як спадкоємець за законом, він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину, на вказані земельні ділянки, але через відсутність державної реєстрації земельних ділянок та правильно оформлених Витягів з Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області про земельні ділянки, державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2015 року. Він звернувся до управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області із заявою про видачу Витягу з Державного земельного кадастру, на вищевказані земельні ділянки, однак йому було відмовлено, оскільки Витяг на померлу особу не видається. Тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, оскільки не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 28.12.2015 року за клопотанням позивача було проведено заміну первісного неналежного відповідача [PERSON] на відповідача [PERSON]. Ухвалою суду від 28.12.2015 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області. Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. В заяві, що надійшла на адресу суду, він просить справу розглядати у його відсутність та просить визнати за ним, [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності в порядку спадкування, на 1/3 земельної ділянки, площею 3,9246 га, що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЧР № 042565, що виданий 16.12.2003 року, на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації за № 282 від 27.10.2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 413 та визнати за ним, [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності в порядку спадкування, на 1/3 земельної ділянки, площею 1,9623 га, що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 647452, що виданий 15.03.2007 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 654 Уманської районної державної нотаріальної контори та який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010779400012, після смерті його матері [PERSON], яка померла 23 травня 2008 року, в с. Ладижинка, Уманського району, Черкаської області. Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що він позов визнає не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явилася. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позову, просить справу слухати у її відсутність. Представник третьої особи - управління Держгеокадастру в Уманському районні Черкаської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду подав клопотання, в якому вказано, що вони просять розгляд справи проводити у відсутність представника і проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], померла 23.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 093970 від 24.05.2008 року.(а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 440128, виданого 18.11.1985 р. 31.10.1985 року народився [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7). [PERSON], помер 27.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР № 033620 від 01.03.2006 року.(а.с. 8). Відповідно до довідки № 1638, виданої 27.11.2015р. Ладижинською сільською радою Уманського району, [PERSON], [INFO], до дня смерті 23.05.2008 р. постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом із спадкодавцем на день її смерті постійно проживав та був зареєстрований син [PERSON], [INFO].(а.с.10). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 042565, який видано 16.12.2003 року, на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації № 282 від 27.10.2003 року, [PERSON] була надана земельна ділянка площею 3,9246 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області. (а.с.12). Відповідно до листа № 29-28-99.3-1956/15-15, виданого 26.11.2015 року управлінням Держгеокадастру в Уманському районі, видати Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, площею 3,9246 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЧР № 042565, неможливо тому, що її власник [PERSON] померла і не може звернутися з відповідною заявою.(а.с.13). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 14-28-99.2-1703/15-15 від 17.11.2015 року - загальна вартість земельної ділянки площею 39246 м. кв., що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, становить 139504,33 грн.(а.с.14). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 647452, який видано 15.03.2007 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2007р., зареєстрованого в реєстрі за № 654 Уманської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,9623 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області. (а.с.15). Відповідно до листа № 29-28-99.3-1957/15-15, виданого 26.11.2015 року управлінням Держгеокадастру в Уманському районі, видати Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, площею 1,9623 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 647452, неможливо тому, що її власник [PERSON] померла і не може звернутися з відповідною заявою.(а.с.16). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 14-28-99.2-1702/15-15 від 17.11.2015 року - загальна вартість земельної ділянки площею 19623 м. кв., що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, становить 69752,17 грн.(а.с.17). Після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 06.11.2015 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 23.05.2008р., заведена під № 887 за 2008 рік, згідно якої спадкоємцями померлої є в рівних частках діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] 25.09.2009 р. двоє із спадкоємців [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Залишилася відкритою тільки частка [PERSON] Однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], померлої 23.05.2008р. на земельні ділянки, які розташовані на території Ладижинської сільської ради Уманського, у звязку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, а саме: відсутні витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.(а.с.18). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані 25.09.2009 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину на 1/3 частку майна, після смерті 23.05.2008р. [PERSON], а саме: земельні ділянки розміром 1,9623 га та 3,9246 га, розташовані на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області. (а.с.29-32). З копії матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, з доданих до неї документів слідує, що спадкоємцями померлої [PERSON] є троє дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] та є її спадкоємцем першої черги за законом, що передбачено ст. 1261 ЦК України. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » - відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління Держгеокадастру в Уманському районні Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) за законом - підлягають задоволенню.

Outcome: approved