Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В вересні 2015 р. позивач, інтереси якого представлені [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 10 718,52 грн., з яких: основний борг - 4300,00 грн.; пеня - 2844,54 грн.; 3% річних - 296,52 грн.; інфляційні втрати - 3277,46 грн. Позовна заява мотивована тим, що 16.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № МЮ0302 відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов`язання передати у власність відповідача комплект косметичної продукції під товарним знаком «DeSheli», а відповідач прийняв на себе зобов`язання оплатити товар на умовах визначених договором. Позивач передав у власність відповідача товар, що підтверджується Актом приймання - передачі товару від 16.02.2013 року, на загальну суму 12 300,00 грн. Крім того, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконала частково, сплативши лише 8000,00 грн. Станом на 18.09.2015 року сума основного боргу відповідача становить 4300,00 грн. Вказує, що 21.04.2015 року відповідачу було надіслано претензію про погашення заборгованості за вищевказаним договором. Однак претензію було залишено без задоволення. Ухвалою від 25.12.2015 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом (суддя Сербіна Н.Г.). В лютому 2016 р. представником відповідача подані письмові заперечення, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач придбала споживчий товар, для реалізації своїх споживчих потреб, після використання косметичної продукції «DeSheli» було виявлено, що товар має істотний недолік з вини позивача, тому, що споживача спонукали придбати товар в розстрочку шляхом недобросовісної підприємницької діяльності та зловживання довірою. У зв`язку з тим, що позивач продав товар з істотним недоліком якого неможливо використовувати за цільовим призначенням, виробник, виконавець, продавець несе відповідальність адміністративну, кримінальну за продаж товару з неналежним маркуванням та неналежної якості з цих обставин, споживач має право розірвати договори, які порушують споживачі права споживача. Зазначає, що відповідач особисто зверталась до позивача з вимогою провести споживчу експертизу, але отримала відмову, оскільки позивач зазначив, що пройшло 14 днів, косметичні товари відкриті, тому поверненню не підлягають. Зазначає, що позивач при підписанні договору купівлі-продажу приховала інформацію про товар, його складову, властивості та застереження щодо використання, та примушувала виконувати договірні зобов`язання, але самі ці договірні зобов`язання виконала не належним чином. 11.07.2016 року відповідачем [PERSON] , інтереси якої представлені [PERSON] , подано до суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір купівлі-продажу № МЮ 0302 від 16.02.2013 року, який був укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачені грошові кошти в сумі 8000,00 грн. за товар, який має істотні недоліки та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, який прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 16.02.2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № МЮ 0302 в приміщенні спа-салону за адресою: [ADDRESS] , куди була запрошена [PERSON] для проходження косметичної процедури по догляду за шкірою обличчя. Тривалий час у нав`язливій формі шляхом докучання працівники ФОП [PERSON] наполегливо запрошували до себе на косметичні процедури. 16.02.2013 року [PERSON] вирішила відвідати салон ФОП [PERSON] та скористатися косметичною послугою, оскільки всі процедури були безкоштовні. Косметологом салону їй було проведено процедуру обличчя. Під тиском співробітників нею було підписано договір купівлі-продажу № МЮ 0302 косметичної продукції «DeSheli». Вартість вказаного товару склала 12 300,00 грн., з яких нею було сплачено 3000,0 грн., як гарант виконання договірних зобов`язань. Використовуючи придбаний товар [PERSON] відчула побічні негативні явища на шкірі обличчя, у зв`язку з чим змушена була звернутися до працівників ФОП [PERSON] з наміром відмовитися від придбаної продукції, але працівники ФОП [PERSON] кожного разу просили передзвонити пізніше, мотивуючи тим, що вони не мають повноважень вирішувати питання щодо розірвання договорів та прийняття товару і повернення сплачених коштів за нього. Так, продавцем було передано товар неналежної якості та такий, що не відповідає державним вимогам та стандартам України. Крім майнової шкоди було завдано моральну шкоду, що полягає у погіршенні стану здоров`я, перебуванні у знервованому стані та отриманні душевних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 5000,00 грн. В листопаді 2016 р. представником позивача за первісним позовом [PERSON] були подані письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких зазначено про те, що з акту приймання-передачі товару від 16.02.2013 року, покупець [PERSON] особисто перевірила якість товару та не претензій, особисто ознайомилась із його властивостями, посібником користувача до товару, отримала документи, які підтверджують якість та безпеку товару, продавець у повному обсязі надав покупцю необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товар, що забезпечило можливість свідомого і компетентного вибору покупця, претензій щодо переданого товару і по виконанню умов договору у покупця немає. Вищевказані обставини спростовують доводи покупця про те, що їй не була надана повна, достовірна та необхідна інформація про придбаний товар. А тому, отриманий [PERSON] комплекс по догляду є товаром, який не підлягає поверненню. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 27.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.), справа розглянута в загальному позовному провадженні. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - Якухно Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, просила задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечували в повному обсязі, зустрічний позов підтримали з підстав, що містить зміст зустрічної позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, яким надана оцінка в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Як встановлено у судовому засіданні, 16.02.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № МЮ 0302 на придбання комплекту косметичної продукції під товарним знаком «DeSheli». Відповідно до специфікації товару до договору купівлі-продажу № МЮ 0302 від 16.02.2013 року ФОП [PERSON] передала у власність [PERSON] товар, а саме косметичну продукцію під товарним знаком «DeSheli»: -активний ліпосомний гель - 1 (одиниця); -гель для повік проти зморшок - 1 (одиниця); -очищуюча грязьова маска - 1 (одиниця); -денний зволожуючий крем - 1 (одиниця); -колагеновий серум - 1 (одиниця); -ніжний скраб - 1 (одиниця); -очищуюче молочко - 1 (одиниця); -зміцнюючий антицелюлітний гель - 1 (одиниця); -нічний фіто крем - 1 (одиниця); -фото тонік - 1 (одиниця); -кліатон - 1 (одиниця); -посібник користувача (інструкція). Обґрунтовуючи вимоги, позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилалась на неналежну якість товару, використання якого в подальшому призвело до погіршення стану здоров`я. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів». В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори й інші правочини. Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Так, згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Статтею 526 ЦК України встановлена презумпція належного виконання зобов`язань, відповідно до якої зобов`язання вважається виконаним належним чином, поки сторона не доведе протилежного. Так, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Згідно з ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. За умов договору купівлі-продажу товару вбачається, що [PERSON] була проінформована про якість товару, його властивості однак документів на підтвердження безпеки та якості товару продавцем ФОП [PERSON] надано не було. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Отже, доведеність продавцем факту належної якості проданого товару відповідно до зазначених норм (п. 14 ст. 8 Закону) може бути підставою для відмови покупцеві в забезпеченні гарантій, передбачених цими нормами, та відповідно до ч. 2 ст. 1209 ЦК для звільнення продавця від обов`язку відшкодування шкоди, якщо він доведе, що недоліки товару й шкода виникла, зокрема, внаслідок порушення потерпілим правил користування або зберігання товару. Обов`язок доведення належної якості проданого товару і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця (ч. 2 ст. 1209 ЦК України, ст. 8 Закону), що узгоджується з правовою позицією висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 127/4199/15-ц, 27.03.17). Оскільки відповідач за зустрічним позовом не довів належну якість реалізованого ним товару, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] за зустрічним позовом про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми підлягають до задоволення, що у повній мірі забезпечить права споживача гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини. Враховуючи викладене, правових підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає так як позивач та його представник за первісним позовом не довели в судовому засіданні, що продали відповідачу за первісним позовом товар належної якості . Разом з тим позовні вимоги зустрічного позову ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Щодо заявлених позивачем за зустрічним позовом [PERSON] вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Внаслідок незаконних дій позивачу за зустрічним позовом була завдана моральна шкода, що виразилася у душевних стражданнях, переживаннях, які вона зазнала внаслідок порушення її споживчих прав та наслідками, які спричинили істотний дисбаланс договірних зобов`язань. Розмір завданої моральної шкоди позивачем за зустрічним позовом оцінена у 5000,00 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що придбаний позивачем [PERSON] за зустрічним позовом товар є неналежної якості, оскільки позивач за первісним позовом ФОП [PERSON] не довела протилежного, а саме не надала достатніх та беззаперечних доказів якості та безпечності товару у зв`язку з чим суд вбачає необхідним розірвати договір купівлі-продажу № МЮ 0302 від 16.02.2013 року, стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачені нею за товар кошти в сумі 8000,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 11,202,626,638,655,673,526,675,651 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved