Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, надавши його в січні 2016 року в новій редакції, до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що в травні 2008 року відповідач [PERSON] позичив у нього 1200 доларів США та зобовязувався їх повернути на протязі 2008 року, однак впродовж 2008-2012 років гроші йому не повернув. 07 березня 2013 року відповідач [PERSON] на його вимогу написав розписку про те, що він позичив у нього в 2008 році гроші в сумі 1200 доларів США та зобовязувався їх повернути в повному обсязі на протязі 2013 року. Таким чином, між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого він передав відповідачу гроші в сумі 1200 доларів США, про що він написав розписку і зобовязався їх повернути, однак до цього часу цього не зробив, незважаючи на його неодноразові вимоги про повернення боргу. Відповідно до вимог ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за прострочення сплати боргу в сумі 1200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 12 січня 2016 року еквівалентно сумі 28200 грн., становить 1728 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 1200 доларів США, три відсотки річних в сумі 1728 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги зменшив, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 1150 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ на день розгляду справи 1 долар США = 26,08 грн.) еквівалентно сумі 29992 грн., три відсотки річних в сумі 1728 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що 50 доларів США відповідач йому повернув в лютому 2016 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно в травні 2008 року він позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі 1200 доларів США, але розписку вже власноручно написав 07 березня 2013 року на вимогу позивача. Дані кошти зобовязався повернути на протязі 2013 року, однак до цього часу гроші не повернув, так як у нього не було можливості, хоча позивач вимагав повернути борг. Не заперечує проти задоволення зменшених позовних вимог, оскільки він повернув позивачу в лютому 2016 року 50 доларів США. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що в травні 2008 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі 1200 доларів США та зобовязувався їх повернути на протязі 2008 року, однак протягом 2008-2012 років зазначена сума грошей позивачу повернута не була. 07 березня 2013 року відповідач [PERSON] написав розписку про те, що він позичив у позивача [PERSON] в 2008 році гроші в сумі 1200 доларів США та зобовязувався їх повернути в повному обсязі на протязі 2013 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.38). Однак до даного часу відповідач в лютому 2016 року повернув позивачу лише 50 доларів США, хоча позивач неодноразово звертався до нього з вимогою про повернення всієї суми боргу, тим самим не виконав в повному обсязі свої зобовязання за договором позики. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув позивачу в термін, передбачений договором до 31 грудня 2013 року, суму боргу, а тому відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України повинен повернути суму боргу з урахуванням 3% річних за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року (3% від суми 28200 грн. гривневого еквіваленту боргу за два роки), що становить суму 1728 грн., так як інший розмір процентів договором позики не встановлений. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] за договором позики від 07 березня 2013 року борг в сумі 1150 доларів США, що еквівалентно сумі (згідно офіційного курсу НБУ на день розгляду справи 1 долар США = 26,08 грн.) 29992 грн., 3% річних в сумі 1728 грн., задовольнивши повністю зменшені позовні вимоги, а також у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути понесені судові витрати по судовому збору в сумі 487 грн. 20 коп., сплачених згідно квитанції № 126 від 15 грудня 2015 року (а.с.5), оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved