Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В грудні 2016 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом, уточненому в процесі розгляду справи,в якому зазначає,що 04.10.2003 р.нею був укладений шлюб із відповідачем,зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС м. Запоріжжя,актовий запис № 515. Шлюб для кожної із сторін перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO],яка проживає з матір*ю. В грудні 2015 р. стосунки з відповідачем погіршились в зв*язку з тим, що відповідач почав зловживати спиртними напоями та бити позивачку. В зв*язку з чим, позивачка наміру відновлювати шлюбні відносини наміру не має. За вказаний період відповідач не виконував обов*язків батька утримувати дитину,участі у забезпеченні та вихованні дитини не приймає,допомагає у вихованні лише його мати. Посилаючись на те,що через різні погляді на сімейне життя, втрату почуття поваги між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння,сторони не спілкуються,відновлення сім*ї неможливе,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гр.щомісячно до її повноліття. До відкриття провадження у справі позивач [PERSON]подала заяву про збільшення позовних вимог та доповнила позов вимогами про визнання права особистої власності на майно,придбане під час зареєстрованого шлюбу. Ухвалою Шевченківського районного суду від 03.02.2016 року заявлені [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги про визнання права особистої власності на майно,придбане під час зареєстрованого шлюбу, у самостійне провадження. В судове засідання позивач не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 500 гр.щомісячно до її повноліття. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав нотаріально завірену заяву в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково у розмірі 500 гр.щомісячно до повноліття спільної доньки, а також не заперечував проти розірвання шлюбу та визнання права особистої власності на майно,придбане під час зареєстрованого шлюбу. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та відповідача,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 04.10.2003 р.[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя,актовий запис № 515,після одруження прізвища чоловіка та дружини Лимар,про що надана копія свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO],яка проживає з матір*ю. Шлюб для сторін перший. Вимоги про поділ майна були виділені судом в інше провадження, по якому питання про відкриття провадження судом не вирішено. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і вони проти цього заперечують. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено,а збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи та категоричне небажання сторін примиритися вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідач не заперечував,що не докладав жодних зусиль до збереження сім*ї. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Крім того, напружені взаємини між батьками негативно впливають на розвиток дитини подружжя, порушує її право на виховання в сім*ї в умовах взаємоповаги та любові. Питання про зміну прізвища відповідачкою не ставилось. Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді дитина проживає з позивачкою. Згідно із ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини узгоджуються з вимогами сімейного законодавства,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні сина суд не встановив. Відповідно до ст.88 ЦПК України,з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 гр.20 коп. з вимог про стягнення аліментів,від попередньої сплати якого позивач звільнена. На підставі ст.105,110,112,141,181-183,191 СК України,ст.3,10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved