Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 17950,00 грн. і моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк шість місяців. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року залишено без змін. Як встановили суди, 17 вересня 2017року, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні спальної кімнати у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] де реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаться таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, викрала чуже майно, що належить потерпілій [PERSON], а саме: грошові кошти у сумі 18850 грн.; жіночий гаманець із шкіри сірого кольору, який не представляє для потерпілої [PERSON] матеріальної цінності; паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], який не представляє матеріальної цінності для потерпілої [PERSON]; пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON], яке не представляє матеріальної цінності для потерпілої [PERSON], спричинивши збитки [PERSON] на вищевказану суму. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на свій розсуд. В ході досудового слідства [PERSON] повернула їй паспорт і пенсійне посвідчення, а також грошові кошти у сумі 900 грн., про що у матеріалах кримінального провадження є розписка, написана нею. У весь період досудового слідства [PERSON] обіцяла повернути їй викрадені кошти, але так і не виконала свою обіцянку. Таким чином, відповідач не забажала мирно вирішити питання щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди. Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, заподіяний їй діями [PERSON], складає 17950 грн. Крім того, даним кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON], позивачеві було спричинено моральні і фізичні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах, втраті сну, боязні того, що відповідач буде її переслідувати. Також вона терпить страждання з приводу того, що відповідач, не зважаючи на її вік, навіть не перепросила в неї за вчинений злочин, не намагалася у повній мірі відшкодувати матеріальні збитки, поводить себе зухвало. Після зустрічей з [PERSON] в ході досудового і судового слідства, та після вчинення нею кримінального правопорушення відносно позивача, остання знаходиться у депресивному стані, у неї піднімається тиск, болить серце. Крім цього, заподіяння їй моральної шкоди обґрунтовується і тим, що в результаті злочинних дій [PERSON], вона не мала коштів, які вона заробила своєю працею, вона не могла придбати необхідні їй товари, ліки тощо. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями [PERSON] і завданою їй, [PERSON], моральною шкодою є прямий причинний зв'язок, враховуючи характер та обсяг завданих їй моральних і фізичних страждань, втрат немайнового характеру, позивач оцінила спричинену їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які були розміщені 16.10.2018 року (https://kg.dp.court.gov.ua/sud0419/pres-centr/ogoloshennya/576451/) і 12.11.2018 року (https://kg.dp.court.gov.ua/sud0419/pres-centr/ogoloshennya/595811/), в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (оскільки невідоме її теперішнє місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи), про причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк шість місяців (а.с.7-8). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року залишено без змін (а.с.9-11). Таким чином, вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 набрав законної сили - 24 липня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зокрема, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року у кримінальній справі № 204/7235/17 встановлено, що 17 вересня 2017року, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні спальної кімнати у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] де реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаться таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, викрала чуже майно, що належить потерпілій [PERSON], а саме: грошові кошти у сумі 18850 грн.; жіночий гаманець із шкіри сірого кольору, який не представляє для потерпілої [PERSON] матеріальної цінності; паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], який не представляє матеріальної цінності для потерпілої [PERSON]; пенсійне посвідчення на ім'я [PERSON], яке не представляє матеріальної цінності для потерпілої [PERSON], спричинивши збитки [PERSON] на суму18850 грн. З урахуванням вищевказаного, обставини спричинення відповідачем матеріальної шкоди позивачеві, зокрема щодо викрадення грошових коштів у сумі 18850 гривень, не потребують доказування, оскільки вони встановлені вироком суду у вищевказаній кримінальній справі, який набрав законної сили. В той же час, сама позивач повідомила, що в ході досудового слідства [PERSON] повернула їй паспорт і пенсійне посвідчення, а також грошові кошти у сумі 900 грн., про що у матеріалах кримінального провадження є розписка, написана позивачем. Таким чином, внаслідок вчинення відповідачем зазначеного кримінального правопорушення, позивачеві було спричинено матеріальну шкоду на суму 17950 гривень, які не повернуті їй відповідачем. Згідно же з ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз'яснив п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини щодо матеріальної шкоди, зазначені позивачем в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги в цій частині. Також, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно же з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що позивачеві дійсно спричинено діями відповідача моральну шкоду в наслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення і перенесених, у зв'язку з цим фізичних та душевних страждань, але суд вважає значно завищеною заявлену позивачем суму спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 10000 грн. і такою, що не відповідає тяжкості спричинених їй моральних страждань, у зв'язку з чим суд вважає необхідним в цій частині вимоги позивача задовольнити частково в розмірі 2000 грн. 00 коп. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 17950 грн. 00 коп. і в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн. 00 коп. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial