Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на порушення нею його прав власності на житло. В своєму позові також просив повідомити Миргородський МРВ (так у позові) УМВС України в Полтавській області про зняття з реєстраційного обліку цієї відповідачки за конкретною адресою. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що його колишня невістка - відповідачка по справі, вже більше року не проживає за місцем реєстрації у його будинку. Відповідачка, будучи зареєстрованою за адресою, зазначеною в позовній заяві, а відтак належним чином повідомленою про день, час, місце розгляду справи в порядку, передбаченому абзацом 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України / а.с. 6, 7, 22, 23, 24 /, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, проти чого позивач не заперечував. Представник третьої особи від Управління державної міграційної служби України в Полтавській області [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 24 /, проти задоволення заявленого позову не заперечувала, від давання пояснень фактично відмовилася та при вирішенні цього спору покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у своєму володінні має житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідачка [PERSON] / а.с. 6, 7, 8 /. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2013 року шлюб між сином позивача та відповідачкою припинено шляхом його розірвання / а.с. 5 /. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що в місці реєстрації відповідачки не бачила близько двох років. Відповідно до положень ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів того, що вона є співвласником спірного житла чи була позбавлена права проживати у ньому та не втратила інтересу до нього, так само, як і не надала доказів поважності її відсутності за місцем реєстрації протягом певного періоду. Згідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 ч. 2 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем [PERSON] заявлено, а відтак і підтримано позовну вимогу щодо повідомлення Миргородського МРВ (так у позовній заяві) УМВС України в Полтавській області про зняття з реєстраційного обліку відповідачки [PERSON] за конкретною адресою. Між тим, така вимога не є способом захисту цивільних прав та інтересів позивача, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім того, Миргородський МРВ УМВС України в Полтавській області не є учасником даного провадження, а відтак і не підлягає інформуванню про прийняті судом процесуальні рішення в справі. З огляду на це, заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial