Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1176_0124 від 27.12.2018, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит від 27.12.2018 №1176_0124 в розмірі 36403,54 грн. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 27.12.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України) та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1176_0124, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту у визначеному кредитним договором розмірі. Згідно із п.2.2 кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі 46 700,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26.12.2023. У відповідності до п.2.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позивач зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. Відповідач систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів. Станом на 06.10.2020 розмір заборгованості відповідача перед банком за договором про споживчий кредит становить: 31 911,73 грн. - загальна сума простроченого кредиту, 4 365,48 - загальна сума прострочених нарахованих відсотків, 111,64 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 14,69 грн. - загальна сума 3% річних від прострочення сум заборгованості по відсоткам. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором, з врахуванням заборгованості за кредитом, відсотками, 3% річних, в розімір 36 403,54 грн, а також, сплачену суму судового збору. Ухвалою суду від 04.12.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач до судового засідання не з`явився, 10.11.2021 на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Вказує, що після відкриття провадження у справі відповідачем проводилась часткова сплата заборгованості, а саме: 14.06.2021 - 4 471,20 грн. та 12.07.2021 - 4 383,72 грн. Таким чином, розмір заборгованості відповідача зменшився, та станом на 01.11.2021 складає 27 548,62 грн., з яких: 23 056,81 грн. - загальна сума простроченого кредиту, 4 365,48 - загальна сума прострочених нарахованих відсотків, 111,64 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 14,69 грн. - загальна сума 3% річних від прострочення сум заборгованості по відсоткам. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Відповіча справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Засвідчена належним чином копія ухвали та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Також, за правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та [PERSON] , 27.12.2018 року був укладений Договір споживчий кредит №1176_0124, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 46 700,00 грн. (а.с.12). Відповідно до п.1.2.1 Договору, надання кредиту здійснювалось у на ступний термін: 24 січня 2008 року. Згідно з п. 2.2 договору кредит надається в загальному розмірі 46 700,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 грудня 2023 р., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п.2.4.1 договору №1176_0124 від 27.12.2018, за користування кредитом позивач зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10.07.2019, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Факт видачі Банком кредитних коштів у обумовленому договорі розміру не заперечується відповідачем. Отже, свої зобов`язання Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01.11.2021, розмір заборгованості відповідача перед банком за договором про споживчий кредит становить: 27 548,62 грн., з яких: 23 056,81 грн. - загальна сума простроченого кредиту, 4 365,48 - загальна сума прострочених нарахованих відсотків, 111,64 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 14,69 грн. - загальна сума 3% річних від прострочення сум заборгованості по відсоткам. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З тексту договору №1176_0124 від 27.12.2018 року вбачається, що позивач був зобов`язаний повернути кредит не пізніше 26.12.2023. Згідно із п. 3.3.3 договору №1176_0124 від 27.12.2018, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 778,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 15 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з січня 2019 року. Відповідно до п.3.9.3.2 договору №1176_0124 від 27.12.2018 дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. П. 3.10.2.2 договору №1176_0124 від 27.12.2018 сторони погодили, що зміна терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції ВСУ № 6-2129цс16 від 19.10.2016, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити позов АТ «Державний ощадний банк України» та стягнути з відповідача на його користь суму у 27 548,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що позивач не відмовлявся від частини позовних вимог, а погашення боргу відповідачем здійснювалося після пред`явлення до нього позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Враховуючи те, що позивачем не подавалась заява про відмову від позовних вимог тому, а зменшення суми позовних вимог не призвело до переплати судового збору в порядку розподілу судових витрат з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved