Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на момент реформування і передачі майна колгоспу у колективну власність була внесена до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю сільськогосподарської асоціації пайовиків «Комсомолець». Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем [PERSON] , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю сертифіката про право на земельну частку (пай) сільськогосподарської асоціації пайовиків «Комсомолець» № 70 площею 4,79 га, представник позивача просить визнати за нею право власності на спірне майно в порядку спадкування. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року замінено первісного відповідача належним відповідачем - Новоград-Волинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області та прийнято до розгляду заяву представника позивача про часткову зміну предмету позову (змінено вид спадкування). 22 квітня 2019 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої було залучено Романівську селищну раду Романівського району Житомирської області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2019 року замінено відповідача Новоград-Волинську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області належним відповідачем - Романівською селищною радою Романівського району Житомирської області та прийнято до розгляду заяву представника позивача про часткову зміну предмету позову (змінено розмір земельної частки (паю), що становить 9,98 в умовних кадастрових гектарах та підлягає спадкуванню). В судове засідання учасники справи та представник позивача, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтями 524, 534, 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Згідно статті 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії, що свідчать про прийняття спадщини визначені статтею 549 ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В статті 529 ЦК УРСР 1963 року зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 листопада 1996 року. Позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом і в установлений законодавством строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 4 за 1998 рік, заведеної після смерті [PERSON] . На підставі рішення Дзержинської селищної ради народних депутатів від 28 листопада 1995 року № 16 сільськогосподарській асоціації пайовиків «Комсомолець» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ-07-02-000035 від 25 січня 1996 року, шо зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2, відповідно до якого сільськогосподарській асоціації пайовиків «Комсомолець» передається у колективну власність 1154,9 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання. До вказаного державного акту долучено додаток № 1: «Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», в якому зазначено за № 14 - [PERSON] 26 березня 1997 року головою Дзержинської районної державної адміністрації видано розпорядження № 97 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах», згідно якого затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах, у тому числі, в КСП «Комсомолець», доручено здійснити виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) та організувати реєстрацію і видачу сертифікатів громадянам. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки спадкодавець була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, суд приходить до переконання, що вона набула право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Комсомолець» у розмірі 9,98 в умовних кадастрових гектарах. В свою чергу до [PERSON] , як спадкоємця за законом, має перейти право на вказану земельну частку (пай).

Outcome: approved