Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Відповідач є батьком позивача [PERSON] , яка [INFO] досягла повноліття і продовжує навчання на 2 курсі денної форми навчання у ВПІ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Позивач заявляє, що проживає та навчається у м. Києві та несе витрати на проживання та харчування, а тому має потребу у матеріальному утриманні батьком. 31 серпня 2020 року [PERSON] подала до суду позов про стягнення з [PERSON] аліментів на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі одномісячного прожиткового мінімуму на день звернення до суду - 2197 гривень щомісячно. Ухвалою від 07 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 21). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 07.09.2020 та вручено адресату 09 вересня 2020 року (а.с. 32). 14 вересня 2020 року відповідач подав до суду відзив (а.с. 24), у якому ствердив, що увесь час він не припиняє забезпечувати та утримувати свою доньку [PERSON] . Окрім того, зазначив, що він має на утриманні також малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в даний час він не працевлаштований, а весь його дохід це тимчасові заробітки. Він готовий сплачувати аліменти на період навчання доньки [PERSON] , але у сумі 1\~000 гривень, у зв`язку з чим позовні вимоги визнав частково. Станом на сьогодні відповідь на відзив від позивача не надійшла. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про відкриття спрощеного провадження без виклику сторін. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши чинне законодавство щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Позивач у позовній заяві стверджує, що у зв`язку із продовженням навчанням вона потребує батьківської участі в її утриманні на харчування та проживання. На такі витрати на підставі ст. 199 СК України вона просить стягнути з батька утримання у розмірі прожиткового мінімуму на день звернення до суду з цим позовом в сумі 2 197 гривень щомісячно. Судом встановлено на підставі свідоцтва про народження (а.с. 10), що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , яка [INFO] досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Довідкою № 116 від 11 серпня 2020 року (а.с. 9) стверджується обставина, що повнолітня [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання Видавничо-поліграфічного інституту Навчального технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 30 червня 2020 року за договором. Ця обставина не заперечується відповідачем. Таким чином, у відповідача виник обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, відповідач не заперечив необхідність участі в утриманні повнолітньої доньки, визнавши частково її позовну вимогу, а тому вимога про стягнення утримання з батька на повнолітню дочку підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, при визначені розміру аліментів суд має взяти до уваги стан здоров`я та матеріальний стан і дочки, і батька, наявність у відповідача інших утриманців та майна, інші обставини, що мають значення для справи. У цій справі є беззаперечно доведеним факт, що позивач навчається у ВУЗі поза місцем свого постійного проживання, а тому несе витрати на оплату проживання, харчування і т.п. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежить від різних обставин, які має оцінити суд. У цій справі суд вважає обґрунтованим клопотання позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій формі, оскільки і відповідач визнав вимогу про такий спосіб утримання аліментів. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] від 03 червня 2006, відповідач є безробітнім та перебуває на обліку в районному центрі зайнятості, про свідчить довідка № 40.01-40/783 від 09 вересня 2020 (а.с. 29). Окрім того, відповідач також має на утриманні малолітню доньку від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). В той же час, відповідач стверджує, що допомагає матеріально дочці [PERSON] і визнав її позов в сумі 1000 гривень. За таких обставин, суд вважає доведеним фактом фінансову можливість відповідача надавати утримання доньці [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісяця. При цьому, суд переконаний, що позовні вимоги відповідають інтересам дочки, матеріальному становищу платника аліментів та засадам розумності, виваженості, справедливості. Можливість відповідача надавати таке утримання у розмірі 2197 гривень позивач суду не довела. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з цим позовом 31 серпня 2020 року. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України,). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 840 гривень 80 копійок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви. Суд прийшов до висновку у цьому судовому рішенні, що позов підлягає до часткового задоволенню (майже половина від заявленого розміру), а тому судові витрати у відповідності до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 50%.

Outcome: partial