Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання особи в певному місці в якій вказувала, що 27 жовтня 2006 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №27 по вул. Ціолковського в м. Вознесенську, який успадкувала мати заявниці [PERSON] 15 травня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося двоє спадкоємців першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] Остання є єдиним спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте, оскільки на момент смерті спадкодавця за місцем її останнього проживання також згідно даних будинкової книги з 1979 року зареєстрований інший спадкоємець за законом [PERSON], а тому [PERSON] позбавлена можливості в нотаріальному порядку підтвердити та посвідчити свої спадкові права на все спадкове майно без урахування частки іншого спадкоємця, який фактично спадщину не прийняв. Зокрема [PERSON] не був зареєстрованим, фактично не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, не подавав заяв про прийняття спадщини, не є особою, яка вважається такою, що автоматично прийняла спадщину без вчинення додаткових дій, на спадкове майно не претендує, а навпаки відмовився від спадщини, а тому заявниця просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з 1993 по 2015 роки на території [PERSON] Федерації за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі заявниці, її представник [PERSON] заяву про встановлення факту проживання особи у певному місці підтримав. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявниці та заінтересованої особи. Заслухавши пояснення представника заявниці [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 15 травня 2013 року померла мати заявниці [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на яку претендує заявниця. Остання належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте під час оформлення [PERSON] спадщини було з'ясовано, що за останнім місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини (згідно будинкової книги) з 1979 року зареєстрований інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON], внаслідок чого заявниця позбавлена можливості в нотаріальному порядку підтвердити та посвідчити свої спадкові права на все спадкове майно без урахування частки іншого спадкоємця, який фактично спадщину не прийняв. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 256 ЦПК України та не є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено наступне: -з копії паспорта [PERSON] - що він є громадянином [PERSON] Федерації та з 08 вересня 1993 року по теперішній час зареєстрований в [INFO]; -з довідок МБУ м. Магадан «Горжилсервис» від 26 лютого 2010 року та від 05 червня 2015 року що [PERSON] з 08 вересня 1993 року по дату видачі довідок постійно проживав разом з сім'єю в [ADDRESS]; -з копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01 квітня 2010 року (в якій зазначено місце його мешкання за адресою: в [ADDRESS]) що останній не приймав спадщину після смерті батька [PERSON] та на неї не претендує; -з нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 19 червня 2015 року (в якій зазначено місце його мешкання за адресою: в [ADDRESS]) що останній не приймав спадщину після смерті батька [PERSON], а також матері [PERSON] та на неї не претендує; -з особистої заяви [PERSON] від 02 листопада 2015 року (в якій зазначено місце його мешкання за адресою: в [ADDRESS]) що останній не приймав спадщину після смерті батька [PERSON], а також матері [PERSON] та на неї не претендує, вважає заявницю єдиною спадкоємицею, яка має право на спадщину; -з довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 05 листопада 2015 року слідує, що інші особи, крім [PERSON], не подавали заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно з 1993 по 2015 роки постійно мешкав на території [PERSON] Федерації, встановлення такого факту необхідне заявниці для належного оформлення спадщини, матеріали справи вказують на відсутність спору про право. За такого суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved