Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення у газеті «Вісті Рівненщини» №7 від 24 листопада 2017 року, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Позивач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] в перше судове засідання з'явився, на розгляд справи по суті представник позивача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. 05 січня 2018 року надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відстуності, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд їх задоволити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2392. З будинкової книги для прописки громадян проживаючих в буд. 14 кв. 84 по вул. Коновальця в м. Рівне, вбачається, що відповідач по праві [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 16.07.2004 року Актом про не проживання за місцем реєстрації від 08.09.2017 року, складеним головою правління ОСББ «Арсен», [PERSON] встановлено в [ADDRESS], починаючи з листопада 2015 року фактично не проживає [PERSON], [INFO], що додатково засвідчують сусіди: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вказано у позовній заяві, після придбання даної квартири, позивач по справі [PERSON], дозволила в ній зареєструватися своїй дочці [PERSON] та її чоловікові відповідачу по справі [PERSON] Після тривалого проживання однією сімєю, дочка позивача поїхала на заробітки до [PERSON], після чого відповідач зібрав свої речі і переїхав з даної квартири, реєстрацію не змінив. Його місце проживання на даний час позивачу не відоме. Позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію в її квартирі [PERSON], не має можливості оформити субсидію, оскільки остання розраховується з кількості зареєстрованих осіб, в звязку з чим вона несе надмірні витрати з утримання майна та по сплаті комунальних послуг. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно п.1 ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом першим статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, факт відсутності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS], з листопада 2015 року, дружина відповідача також не проживає за вказаною адресою понад два роки, а також те, що реєстрація місця проживання відповідача перешкоджання позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved