Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що є рідною бабусею [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує батьківських обовязків щодо виховання дитини, не піклується про його стан здоровя, фізичний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи без її участь, позов підтримує. Причини неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] було залишено без розгляду у зв'язку з примиренням сторін. Мати хлопчика - [PERSON] померла [INFO], і після її смерті неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа Миколаївського областного центру обліку бездомних громадян від 11.02.2016 року № 01/238, [PERSON] був зареєстрований за юридичною адресою Центру по [ADDRESS] до 15.03.2014 року. Після закінчення договору до даного часу відповідач не зареєстрував своє місце проживання. Відповідно до довідки з управління освіти Миколаївської міської ради Миколаївська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 28 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 03.11.2015 № 301, [PERSON] навчається в 8-Б класі, бабуся [PERSON] бере участь у шкільному житті дитини, систематично відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. Батько дитини жодного разу не відвідував батьківські збори, жодного разу до школи не з'являвся, успіхами у навчанні дитини не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав. Згідно з листом-відповіддю Центрального ВП ГУНП в Миколаївської області від 16.05.2016 року № 4483/50/4-2016, [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності 2 рази за ст. 173-2 КпАп (насилля в сім'ї) та перебував на обліку як сімейний насильник до 2014 року, 4 рази - за перевищення швидкості (ст. 122 КпАП), за проживання без паспорту (ст. 197 КпАП). До кримінальної відповідальності притягався у 2003 році за ч. 2 ст. 187 ККУ (розбійний напад), у 2004 році за ч. 4 ст. 185 ККУ (крадіжка). На теперішній час усі судимості погашені. Згідно до даних соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 01.02.2016 року № 178, свідчать про те, що стосунки з батьком у дитини є напруженими, конфліктними, емоційно-дискомфортними. Між ними відсутній будь-який емоційний зв'язок. Владислав відчуває образу на батька за те, що не приймав участі у його вихованні. Відповідно до особистих заяв [PERSON], він погоджується з позовом бабусі [PERSON] про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно нього, виказує бажання проживати разом з бабусею. Відповідно до висновку № 508 від 08 вересня 2016 року Управління служби у справах дітей Адміністрації Центрального району, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов'язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.

Outcome: approved