Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Соболівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 2002 року в с.Соболівка Теплицького району Вінницької області. Вказав, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по вул.Можайського,16 в с.Соболівка Теплицького району. Він являється спадкоємцем за заповітом, своєчасно прийняв спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Соболівської сільської ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла 22 грудня 2002 року в с.Соболівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка 05 листопада 2002 року склала заповіт, посвідчений Соболівською сільською радою Теплицького району, яким заповіла позивачеві житловий будинок, який розташований по вул.Можайського,16 в с.Соболівка Теплицького району. До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по вул.Можайського,16 в с.Соболівка Теплицького району, власником якого був [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок відносився до суспільної групи службових дворів, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Соболівської сільської ради №3438 від 05 жовтня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 04 листопада 1956 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Петрашівською сільською радою Теплицького району(ЯФ №519358). [PERSON] помер 25 березня 1997 року в с.Соболівка Теплицького району, що підтверджується відповідним свідоцтвом. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], фактично вступивши у володіння спадковим майном(ст.549 ЦК України 1963 року). Проектно-планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по вул.Можайського,16 в с.Соболівка Теплицького району, відсутні. Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27.06.1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року визначається, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], - 2 - постановою державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2015 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Оскільки, [PERSON] здійснювала за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі Соболівської сільської ради, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved