Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

в грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за договорами оренди транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим , що 16.12.2015 року між ним та відповідачем було укладено нотаріальний договір оренди (найму) транспортного засобу № 1060 про оренду транспортного засобу FORD TRANSIT [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. Фактично транспортний засіб за вказаним договором використовувався з 16.12.2015 року по 14.06.2016 рік, що підтверджується відповідними актами та заборгованість за цей період становить 2 991 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 16 коп. Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено 18.02.2016 року нотаріальний договір оренди (найму) транспортного засобу № 58 про оренду транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200 [NUMBER]. Фактично транспортний засіб за вказаним Договором використовувався з 18.02.2016 року по 14.06.2016 рік, що підтверджується відповідними актами. Згідно із п. 5.1. Договору від 18.02.2016 року, сторони домовились, що розмір орендної плати, який щомісячно сплачується орендарем орендодавцю повинен складати суму в гривні, що на день сплати за офіційним курсом НБУ складає 500, 00 (п'ятсот) євро 00 євроцентів. Згідно із п. 5.2. вищевказаного договору орендна плата сплачується щомісячно у повному обсязі готівкою через касу орендаря або на особовий рахунок (персональну банківську карту) орендодавця. Розрахунок повинен здійснюватись в національній валюті. Оренда плата за договором від 18.02.2016 не вносилась з 01.03.2016 року до дати звернення Позивача до суду та становить 55880,23 грн., а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором від 16.12.2015 року в сумі 2991,16 грн. та за договором від 18.02.2016 року в сумі 55880,23 грн., а всього суму заборгованості в розмірі 58871,39 грн. та судові витрати. В травні 2018 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договорами в розмірі 58871,39 грн., а також, в зв»язку з відмовою відповідача добровільно виконати свої зобов»язання, просив суд за період з 13.06.2016 р. по 28.04.2018 р. стягнути з відповідача на його користь 3 % річних в сумі 3305,00 грн., пеню в сумі 31517,75 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 15161,41 грн., а всього суму в розмірі 49984,16 грн. та судові витрати. В червні 2018 року позивач у відзиві на заяву про застосування строку позовної давності уточнив позов та просив суд стягнути із відповідача штрафні санкції за період з 13.06.2016 р. по 28.04.2018 р., а саме 3 % річних в сумі 3305 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 15161,41 грн., а також пеню за період з 13.06.2016 р. по 13.06.2017 р. в розмірі 17079,31 грн., а всього суму штрафних санкцій в розмірі 35545,72 грн. Відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, вимоги за якою ухвалою суду об'єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами, за якою просив суд визнати недійсними з моменту укладення договори оренди транспортних засобів. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, відповідач зазначив про те, що вказані вище договори укладені сторонами із порушенням, оскільки зі сторони ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» вказані договори підписані [PERSON], який діяв на підставі довіреності, виданої [PERSON] - Генеральним директором ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ», а з іншої - самим [PERSON], що має ознаки зловмисної домовленості та тягне за собою визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України. Крім того, в зустрічному позові вказано, що [PERSON] не мав повноважень на підписання первинних документів, так як він не є відповідальною особою за здійснення господарських операцій ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ», а тому складені за його підписом акти з надання відповідних послуг є неналежно оформленими первинними документами, та не можуть слугувати підтвердженням факту здійснення господарських операцій та не можуть підлягати врахуванню в обліку. Просив визнати недійсними з моменту укладення договір оренди (найму) транспортного засобу «Форд Транзит» д.н.з.[NUMBER] від 16.12.2015 року та визнати недійсним з моменту укладення договір оренди (найму) транспортного засобу «Тойота» д.н.з.[NUMBER] від 18.02.2016 року, а також стягнути судові витрати. Позивач за первісним позовом подав суду відзив на зустрічну позовну заяву та просив суд в її задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які в ньому викладені. Відповідач за первісним позовом подав суду відзив на первісний позов та його уточнення, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити в зв»язку з необґрунтованістю та безпідставністю, а також просив суд застосувати до вимоги про стягнення пені строк позовної давності та в цій частині відмовити з цих підстав. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в позові та уточненнях до нього підстав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Крім того, зазначив про безпідставність вимоги відповідача щодо застосування строку позовної давності, оскільки позивачем позов подано вчасно та стягненню підлягають і інші, передбачені законом штрафні санкції. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні просив в задоволенні первісного позову відмовити та повністю задовольнити зустрічний позов, визнавши договори недійсними з моменту укладення, оскільки наявні всі підстави для цього. Крім того, просив застосувати строки позовної давності до вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом строків позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» 16.12.2015 року було укладено договір оренди (найму) транспортного засобу FORD TRANSIT д.н.з. [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Анісімовим К.С. про що в реєстрі є запис № 1060. Під час укладання договору нотаріусом було перевірено повноваження сторін. Так, від імені ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» договір було укладено [PERSON], що діяв на підставі довіреності від 16.12.2015 р., виданої ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» та засвідченої приватним нотаріусом Анісімовим К.С., про що є запис у реєстрі № 1058. Того ж дня, відповідно до п. 3.1 Договору та акту прийому-передачі транспортного засобу від 16.12.2015 р. транспортний засіб FORD TRANSIT д.н.з. [NUMBER] було передано в платне користування ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» (а.с. 10-13). На підтвердження використання транспортного засобу FORD TRANSIT д.н.з. [NUMBER] сторонами було підписано акти наданих послуг від 31.12.2015 р., 31.01.2016 р., 29.02.2016 р., 31.03.2016 р., 30.04.2016 р., 31.05.2016 р., 14.06.2016 р. (а.с.14-20). Відповідно до п. 5.1 договору, сторонами було узгоджено, що орендна плата сплачується Орендодавцю щомісячно готівкою. Крім того, судом було встановлено, що 18.02.2016 р. між [PERSON] та ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» було укладено договір оренди (найму) транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200 д.н.з. [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Алейніковим М.В. про що в реєстрі є запис № 58. Під час укладання договору нотаріусом було перевірено повноваження сторін. Так, від імені ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» договір було укладено [PERSON], що діяв на підставі довіреності від 18.02.2016 р., виданої ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» та засвідченої приватним нотаріусом Алейніковим М.В. про що є запис у реєстрі № 56. Того ж дня, відповідно до п. 3.1 Договору та акту прийому-передачі транспортного засобу від 18.02.2016 р. транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200 д.н.з. [NUMBER] було передано в платне користування ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» (а.с.24-27). На підтвердження використання транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200 д.н.з. [NUMBER] сторонами було підписано акти наданих послуг від 29.02.2016 р., 31.03.2016 р., 30.04.2016р., 31.05.2016р., 14.06.2016 р. (а.с.28-32) Відповідно до п. 5.1 сторони домовилися, що розмір орендної плати, який щомісячно сплачується Орендарем Орендодавцю повинен складати суму в гривні, що на день сплати за офіційним курсом НБУ складає 500 євро. Пункт 5.2. Договору передбачав, що оплата здійснюється через касу Орендаря або на особовий рахунок Орендодавця. На час розгляду даної справи, суду не надано доказів того, що довіреність, видана на ім»я [PERSON] та за якою, останнім, було укладено договори оренди від імені ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ», визнано недійсною або визнано такою, що посвідчена з порушенням вимог закону. Позивач за первісним позовом обґрунтував наявність заборгованості перед ним за договорами звітом «Про результати аудиту фінансової звітності ТОВ «ВНГ ЕКО КАПІТАЛ» код 39814319 за звітний період з 03.06.2015 по 30.06.2016р.» складений аудиторською компанією ТОВ «Е.П.Р Компані» (а.с.132-140) та підписаними актами. Відповідачем за первісним позовом, в свою чергу, не надано суду жодних доказів щодо повного та своєчасного виконання зобов'язань за договорами оренди транспортних засобів. Посилання сторони відповідача за первісним позовом на те, що [PERSON] не мав повної цивільної дієздатності для укладення таких договорів та підписання актів виконаних робіт від імені підприємства, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження повністю спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, довіреністю, яка посвідчена та зареєстрована у встановленому законом порядку та на час розгляду справи останню не визнано недійсною або такою, що посвідчена з порушенням вимог закону. Крім того, посилання сторони відповідача за первісним позовом про те, що дії [PERSON], зокрема, в частині укладення договорів з підприємством, де він був генеральним директором, мають ознаки шахрайських дій, суд відкидає, оскільки ці твердження не доведені та будь-яких належних та допустимих доказів цим твердженням, які б поза розумним сумнівом про це свідчили суду надано не було. В силу ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач не виконав взятих на себе за умовами договорів зобов'язань та судом встановлено, що заборгованість відповідача за обома договорами оренди складає 58 871,39 грн., та доказів, які б спростовували розрахунку позивача суду надано не було. Крім того, відповідно до п. 8.7 вказаних договорів, відповідальність сторін встановлюється згідно із чинним законодавством (а.с.12, 26). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач порядок сплати орендних платежів, встановлений договорами оренди транспортних засобів порушив, жодних оплат за користування вищевказаними автомобілями не проводив, в результаті чого за період з 13.06.2016 року по 28.04.2018 року наявні штрафні санкції за прострочення грошового зобов»язання, а саме: 3 % річних в сумі 33050,00 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 15161,41 грн., а також пеня за період з 13.06.2016 року по 13.06.2017 року в сумі 17079,31 грн. Вказаний розрахунок заборгованості штрафних санкцій за прострочення грошового зобов»язання, складений відповідно до умов укладеного між сторонами договору, та вимог закону, іншого розрахунку відповідачем суду не подано, а тому суд визнає його правильним. Доводи сторони відповідача за первісним позовом про застосування до вимоги про стягнення пені строків позовної давності, судом до уваги не приймаються, оскільки ці твердження повністю спростовуються вимогами ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою, а тому приймаючи до уваги те, що позов подано 19.12.2016 року, тобто в межах строку позовної давності за основним зобов»язанням, а також приймаючи до уваги уточнений період з 13.06.2016 року по 13.06.2017 року, - та розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, суд вважає, що даний розрахунок є вірним та таким, що повністю узгоджується з чинним законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами оренди, а також нарахованих штрафних санкцій за неналежне виконання зобов»язань є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. В частині зустрічного позову ТОВ «ВНГ ЕКО Капітал» про визнання договорів недійсними суд приходить до наступного. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є не додержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, саме в момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України, у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики, що передбачено ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду із зустрічним позовом заявник вказує на те, що [PERSON], який діяв від імені ТОВ «ВНГ ЕКО Капітал» не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договорів оренди, та діяв разом із [PERSON] внаслідок зловмисної домовленості, а тому договори мають бути визнані недійсними. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що договори були нотаріально посвідчені, нотаріусом при укладенні договорів оренди були перевірені повноваження сторін, зокрема, довіреність видана на [PERSON] не визнана в установленому законом порядку недійсною або такою, що видана з порушенням закону, наявність злочинної домовленості при укладенні договору стороною позивача за зустрічним позовом доведена належними доказами не була, а тому обґрунтованих та законних підстав, а саме не додержання сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, - для визнання даних договорів недійсними, суд не вбачає, в зв»язку з чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог, то з відповідача за первісним позовом необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 588,71 грн. та в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved