Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись із вказаним позовом до суду, позивач посилалась на те, що вона є бабусею двох неповнолітніх дітей її доньки [PERSON] та співмешканця останньої [PERSON] . Обидва онуки проживають разом з нею вже тривалий час, тоді як відповідачі ніякої участі у вихованні і утриманні своїх дітей не приймають, їх життям не цікавляться, із синами не спілкуються, про їх фізичний, духовний розвиток та навчання не піклуються, до самостійного життя не готують. Здебільшого відповідачі ніде не працюють, а якщо працюють, то не офіційно, і у будь - якому випадку ніякої фінансової допомоги на утримання дітей їй не надають. Із народження і до цього часу діти ніде не зареєстровані, що завадило старшому сину відповідачів отримати паспорт. Позивач вказала, що бажає бути опікуном своїх онуків, оскільки вже тривалий час піклується про них, утримує їх, створює усі належні умови для розвитку та навчання. За таких обставин, позивач просила суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] ,установити опіку над дітьми і призначити її їх опікуном, а також стягнути із відповідачів на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Процесуальні дії у справі Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2020 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2020 року до участі у справі залучено Олександрівську об`єднану територіальну громаду Вознесенського району Миколаївської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, якій цією ж ухвалою доручено складання висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою в судове засідання викликано заявлених позивачем свідків. Позиція учасників справи та їхнє вступне слово, а так само і думка дітей В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, та пояснила, що відповідачка [PERSON] доводиться їй дочкою, а відповідач [PERSON] це колишній співмешканець доньки, із яким вона спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу близько одинадцяти років. Спочатку [PERSON] та [PERSON] проживали в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області, де у них народились спільні діти - [PERSON] та [PERSON] . Через деякий час [PERSON] покинула [PERSON] та переїхала із молодшим сином до неї, а старша дитина залишилась біля батька в с. Трикратне Вознесенського району. Потім відповідачці придбали квартиру в с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, де вона й почала проживати, однак, дитину із собою не забрала. Дещо пізніше, коли дитина [PERSON] вже ходив до шостого класу, до неї зателефонував [PERSON] та повідомив, що він не може утримувати і доглядати сина через нестачу коштів. Тоді вона забрала дитину до себе. Таким чином, [PERSON] проживає разом із нею з 2014 року, а [PERSON] - з 2017 року. За цей час відповідачі жодного разу матеріальної допомоги на утримання дітей їй не надавали і не пропонували. Рідко телефонують дітям. Зокрема, відповідач телефонував [PERSON] близько трьох місяців тому і жодного разу до дітей не приїздив. Відповідач проживає в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області у власній квартирі, яка не об лаштована для проживання дітей, вживає алкогольні напої. Відповідачка [PERSON] їздить на заробітки за кордон, зокрема, до Турції, Гватемали, Іспанії, однак, жодного разу коштів не давала, гостинця дітям не купувала. Казала, що коштів у неї немає. Зараз вона на заробітках в м. Хмельницькому. Інколи телефонує дітям. Додому приїздить приблизно раз на місяць - півтора, до дітей приходить рідко і не збирається їх забирати до себе. Позивачка вказала, що мала розмову із донькою на рахунок позбавлення її батьківських прав, але вона сказала, що не заперечує проти цього. Загалом, діти слухняні, допомагають їй у всьому, добре навчаються, беруть участь у різних гуртках. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Деменко І.Л. в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що позивачка звернулась до Органу опіки та піклування та повідомила, що разом із нею тривалий час проживають неповнолітні онуки, батьки яких ними не цікавляться. На таке їй було рекомендовано звернутись до суду з позовом про позбавлення останніх батьківських прав та оформлення опікунства. Представник вказала, що батьки утриманням і вихованням дітей не займаються, діти перебувають на повному утриманні позивачки, яка належно забезпечує їх усім необхідним. Батьки допустили ситуацію, що діти не мають зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, що призвело до проблем із отриманням старшою дитиною паспорта. Про батька дитини взагалі нічого невідомо, у той час, як мати, заробляючи кошти, дітей не утримує взагалі. Також вона не цікавиться їх життям, навчанням і розвитком, зокрема, мати лише один раз відвідала школу 1- го вересня і з тих пір за місцем навчання дітей не з`являлась. Представник вказала, що позивачка може бути опікуном дітей, оскільки виконує ці функції належно вже тривалий час, ніяких претензій до неї з приводу утримання і виховання дітей ані у Служби у справах дітей Арбузинської РДА, ані у Арбузинської селищної ради немає. Діти [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, висловили бажання щодо позбавлення їх батьків батьківських прав. Зокрема, дитина [PERSON] вказав, що мати телефонує йому лише тоді, як їй щось треба. Вона проживає із співмешканцем, вони вживають алкогольні напої, вчиняють сварки і бійки. Одного разу мати зателефонувала аби її забрали із Одеси. Гостинці та подарунки мама йому не купує, до себе не запрошує. Загалом мати не цікавиться його життям та життям його брата. Дитина [PERSON] підтримав свого брата, у той час, як обидві дитини вказали, що бажають проживати разом із бабусею, вона про них піклується, їм біля неї добре. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Олександрівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Однак, суд, згідно із положеннями ст. 223 ЦПК України не вбачав перешкод у розгляді справи за відсутності представника третьої особи, ураховуючи той факт, що він кожного разу належно повідомлявся про розгляд справи і мав змогу реалізувати свої права, проте, такою можливістю не скористався. Відповідачі ж в судове засідання також не прибули, викликались у нього неодноразово за наявними у матеріалах справи адресами шляхом направлення судових повісток, а також публікації оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дати судового засідання, а тому в силу положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Належне повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи, як то, дату, час і місце, підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень. При цьому, будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань відповідачі до суду не направляли, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі двічі належно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явились, причин своєї неявки не повідомляли, відзив на позов не подали, у той час, як позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Зокрема, щодо питання поінформованості відповідачки [PERSON] про розгляд справи, учасником якої вона є, суд вважає за доцільне вказати наступне. Після надходження справи до суду відповідачка про неодноразові судові засіданні повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою указаною у позовній заяві. Інформацію про дату, час та місце самого провадження кожного судового засідання розміщувалася на сайті Судової влади. Забезпечити її СМС інформування суд змоги не мав через відсутність у нього відомостей про номери засобів її зв`язку. Разом з цим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні відповідачів, хоча останні прямо та беззаперечно, у своїй сукупності, указують на те, що вони мали б бути у силу вжитих заходів поінформовані про цей процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області. Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (...)». Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції», [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII). При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У цій справі дії відповідачів, на переконання суду, прямо указують, на те, що вони добросовісно не користується належними їм процесуальними правами і прямо ігнорують наявні у них процесуальні обов`язки, тим самим створюють недобросовісні перепони для руху справи, що є неприйнятним. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі. Відповідно суд у цій справі, забезпечивши право відповідачів приймати особисту участь в судовому засіданні, уживши усіх доступних йому заходів для поінформованості їх про даний процесс, та ураховуючи їх процесуальну поведінку, вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності відповідачів. Так як така дія прямо запобігатиме безладному руху у судовому процесі в цій справі та буде ефективною протидією недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи. Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість відповідачів про розгляд справи, учасниками якої вони є, суд при відсутності у них з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, вважає таку поведінку останніх особистим вільним користуванням її власними правами на свій розсуд. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що склались між сторонами, з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово присутніх учасників справи, дослідивши надані йому докази, у тому числі, допитавши заявлених свідків, оцінивши їх (докази) з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial