Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат вказуючи, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008 року, зареєстрованого відділом цивільного стану по місту Бердянську та Бердянському районі Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області від 17.10.2008 року актова запис № 732, до 14.06.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2018 року, актова запис № 303. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З 18.08.2016 року дочка навчається у Російській міжнародній академії туризму освітньої приватної установи вищої освіти, на денній формі, навчання є платним. На оплату вартості навчання дочки нею витрачаються кошти за кожні півроку навчання в розмірі 40 400 російських рублів, що еквівалентно 16 907,15 гривні за договором № 397/СО-16/к від 02.06.2016 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює і може надавати матеріальну допомогу. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Просить стягувати з [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно договору про надання освітних послуг до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, просить її позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за її відсутності, про що надала суду письмову заяву ( а.с.23). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, надав суду відзив на позовну заяву. С позовом позивачки він не згоден, позов не визнає, вважає, що доводи, викладені в позові позивачки є безпідставними, оскільки позивачем надані докази навчання повнолітньої доньки в іншій державі, то відсутні підстави для звернення до суду у позивача, оскільки суду не надані докази проживання повнолітньої доньки [PERSON] разом з позивачкою, що передбачено ч.3 ст.199 СК України. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08.04.2002 року з нього на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягнути аліменти, які він не зміг сплатити і на сьогоднішній день існує заборгованість по сплаті зазначених аліментів , стягнення якої та пені розглядається в Бердянському міськрайонному суді по іншій цивільній справі. Крім того, у нього на утриманні знаходяться інші неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього стягнути аліменти відповідно до виконавчого листа Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2015 року. Крім того, на його утриманні знаходиться непрацездатна матір [PERSON] , що підтверджується копією її пенсійного посвідчення. Просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивачка та відповідач у письмових заявах проти заочного розгляду справи не заперечували, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008 року, зареєстрованого відділом цивільного стану по місту Бердянську та Бердянському районі Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області від 17.10.2008 року актова запис № 732, до 14.06.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2018 року, актова запис № 303. Сторони у справі є батьками дочки [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної адміністрації м.Дніпропетровська від 29.06.2019 року, актова запис № 560, свідоцтво № [NUMBER] . Довідкою Російської міжнародної академії туризму освітньої приватної установи вищої освіти №9-12 від 13.06.2018 року підтверджується, що [PERSON] є студенткою 2 курсу та навчається на денній формі навчання цього учбового закладу. Термін навчання до 30.06.2019 року ( а.с.9). Договором про навчання № 397/СО-16/к від 02.06.2016 року підтверджується, що [PERSON] навчається на денній платній формі навчання та згідно п.3.1 договору № 397/СО-16/к від 02.06.2016 року оплата навчання здійснюється по семестрах півріччя в розмірі 40 400 рублів за одне півріччя (семестр), що складає 16 907,15 гривень, згідно позову [PERSON] ( а.с.7-8). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги у спосіб сплати аліментів ( статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил, які відображені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. Позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі саме ј частини всіх доходів щомісячно і до закінчення дитиною навчання. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З наданих письмових доказів вбачається, що [PERSON] має трьох дітей, а саме: - дочку [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою та навчається на денній формі навчання у Російській міжнародній академії туризму освітньої приватної установи вищої освіти, - дочку [PERSON] , [INFO] , на яку сплачує аліменти в розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2015 року ( а.с.31), - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актова запис 25, виданого Новокадацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с.29). Статтею 183 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановивши, що дочка сторін досягла повноліття, продовжує навчання, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, яка сплачує за навчання, проживання в гуртожитку, забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями, враховуючи матеріальне становище сторін та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд дійшов висновку про те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти, однак вважає визначити їх розмір у вигляді 1\\6 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, оскільки відповідач не спроможний надавати допомогу у розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його непрацездатність, поганий стан здоров`я, неможливість працевлаштуватися чи перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, неможливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Він не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Покликання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір [PERSON] , що підтверджується копією її пенсійного посвідчення, суд не приймає до уваги, оскільки наявність пенсійного посвідчення у [PERSON] не є підтвердженням знаходження її на утриманні відповідача, а тільки є підтвердженням того, що [PERSON] отримає пенсію у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач не надав доказів того, що [PERSON] дійсно є його матір`ю, мешкає з ним за однією адресою, не підтвердив суму отриманої пенсії [PERSON] , відсутності в неї чоловіка та інших дітей, а також того, що яким чином непрацюючий відповідач утримує [PERSON] , яка отримує пенсію. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дочки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі Ѕ витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, і 194-197 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові справа № 6-1296цс15 від 24.02.2016 року, яка є обов`язковою для суду в частині застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах. Враховуючи викладене, заявлена вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на сплату навчання задоволенню не підлягає, оскільки, норми ст. 199 СК України не встановлюють окремо від аліментних зобов`язань, обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, що викликані особливими обставинами.

Outcome: partial