Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про повернення депозиту за договором банківського вкладу. У позові посилалась на те, що 12 серпня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу №632923/2013, на виконання якого вона внесла на депозитний рахунок відповідача готівкою вклад - грошові кошти в сумі 100 000 доларів США під 10 % річних зі строком дії до 12 вересня 2014 року. Проте, незважаючи на закінчення строку дії договору та її неодноразові звернення до Банку із заявою про повернення депозитного вкладу, відповідач не повернув в повному обсязі належні їй кошти. У зв'язку із тим, що їй терміново необхідні кошти для лікування дочки, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на її користь суму депозитного вкладу в розмірі 98 228,59 доларів США. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Справа слухалась у відсутність представника відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак поштою надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Крім того, у своєму клопотанні представник відповідача зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішенням Фонду від 17 лютого 2015 року продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації по 20 березня 2015 року. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Національного Банку України - Гнат Т.В. під час розгляду справи не заперечувала щодо задоволення позову. Пояснила, що процес ліквідації відповідача проходить у встановленому законом порядку, а тому Національний банк України не може вплинути на дії Банку щодо повернення коштів позивачу. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків регламентує Закон України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність». Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Так, судом встановлено, що 12 серпня 2013 року між позивачкою [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу №632923/2013. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На виконання умов договору [PERSON] внесла на депозитний рахунок відповідача готівкою вклад - грошові кошти в сумі 100 000 доларів США під 10% річних зі строком дії до 12 вересня 2014 року (а.с.6). Крім того, судом встановлено, що вказаний депозит був внесений позивачкою з метою отримання необхідної суми коштів для лікування дочки [PERSON] [INFO] (а.с.8-18). Згідно витягів з історії хвороби, доданих позивачкою до матеріалів справи, у [PERSON] виявлено ознаки онкологічної хвороби кишечника, у зв'язку із чим вона потребує хірургічного втручання, проведення якого необхідно здійснити за кордоном. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною першою ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно матеріалів позовної заяви та виписки за поточним (картковим) рахунком станом на 27 січня 2015 року Банк заборгував перед позивачкою суму банківського вкладу разом із відсотками в розмірі 110 894,41 доларів США (а.с.38,39). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Однак відповідач на неодноразові вимоги позивачки про повернення суми депозиту та після закінчення обумовленого у договорі №632923/2013 строку не виконав взяті на себе зобов'язання та кошти не повернув. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань, не повернув [PERSON] внесені кошти на депозит та відсотки відповідно до договору. У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує суму сплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці суму вкладу у розмірі 81 079 грн. 03 коп., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.02.2015 року становить 3 112,45 доларів США. Як роз'яснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, сума загальної заборгованості за договором банківського вкладу становить 98 228,59 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 24 березня 2015 року становить 2 286 761 грн. 57 коп. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо зобов'язання Національного Банку України застосувати до відповідача ПАТ «ВіЕйБі Банк» заходи впливу щодо повернення їй коштів задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Так, ч.1 ст.30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. При цьому, аналізуючи норми чинного законодавства та судову практику, можна дійти висновку про те, що відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві. Таким чином, сторонами у справі є насамперед особи між якими виник спір про право та на них поширюються всі правові наслідки законної сили судового рішення. Виходячи зі змісту ст.119 ЦПК, де йдеться про зміст позовної заяви, саме позивач встановлює відповідача у справі. За загальним правилом, позов має пред'являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст. 3 ЦПК) та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов'язок позивача та відповідача бути належним суб'єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб'єктивних прав та обов'язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Проте, заявляючи вимоги до Національного банку України, [PERSON] не зазначає його відповідачем по справі, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial