Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн., щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 19 жовтня 2001 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві. Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання сина, який навчається в Національному авіаційному університеті на платній основі, де плата за один місяць навчання складає 2166,67 грн. Окрім того, зазначає, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Тому не в змозі самостійно утримувати повнолітнього сина, оскільки її заробітня плата становить 5232,50 грн. за місяць. З цих підстав просить позивач просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. 25 жовтня 2021 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги визнає частково та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн., щомісячно. В обґрунтування поданого відзиву вказує, що на даний час фактично проживає в шлюбних відносинах з [PERSON] та має на утриманні спільну з нею дитину [PERSON] , [INFO] . З 19.10.2021 року працює в ТОВ «АК ПРОСТОРПРОД» на посаді завідувача сектора та отримує заробітню плату в розмірі 6500,00 грн. в місяць. Починаючи з 2014 року не займається підприємницькою діяльністю, ініційоване питання про припинення діяльності ФОП, про що державному реєстратору подана відповідна заява. Крім того, відповідач зазначає, що виплата аліментів в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, буде порушувати право малолітньої доньки [PERSON] на достатній рівень забезпечення гармонійного його розвитку. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши думку позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2001 року. (а.с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 9). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , щомісячно у розмірі 500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року збільшено розмір аліментів, який було встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року. Згідно з додатком Наказу Національного авіаційного університету «Про зарахування на навчання» № 1308/ст від 16 серпня 2021 року [PERSON] з 01 вересня 2021 року зараховано на навчання до Національного авіаційного університету за спеціальністю «Безпека інформаційних і комунікаційних систем». (а.с. 11-12). Згідно з умовами Договору № 21-1/ОФ-2653 від 16 серпня 2021 року про навчання в Національному авіаційному університеті вартість навчання складає 26000,00 грн. за рік. (а.с. 13). Відповідно до довідки № ГЛП00000008 від 29 вересня 2021 року, [PERSON] з 26 серпня 2020 року працює в ФОП [PERSON] на посаді бухгалтера. Заробітня плата за серпень 2021 року склала 5232,50 грн. (а.с. 15). На утриманні позивача також знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно ч. 3 ст. 199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Визначаючи розмір аліментних платежів суд враховує прожитковий мінімуму, який станом на 01 липня 2021 року становить 2379,00 грн. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, працює у ТОВ «АК ПРОСТОРПРОД» та отримує щомісячну заробітню плату в розмірі 6500,00 грн., автотранспортних засобів чи нерухомого майна не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на період його навчання. В судовому засіданні позивач повідомила, що не узгоджувала з відповідачем розмір оплати за навчання, лише повідомила про необхідність їх сплати. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, на платній основі, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 2000,00 грн., щомісячно і до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі положення ст. 141 ЦПК України, стягує судові витрати за розгляд справи з відповідача на користь держави у розмірі 908,00 грн., оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду із відповідним позовом позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial