Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 9,63 га, та площею 6,11 га, розташовані на території [PERSON] сільської ради Горностаївського району Херсонської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 17 вересня 2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять вказані вище земельні ділянки та належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2011 року та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХС № 086363 від 25.08.2004 року. 07 лютого 2014 року, у передбачений законом шестимісячний строк, позивач звернулася за місцем відкриття спадщини до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори з завою про відкриття спадкової справи, в результаті чого у Спадковому реєстрі зареєстрована справа № 55702385 (номер у нотаріуса 81). У звязку з окупацією 20 лютого 2014 року Російською Федерацією Автономної [PERSON] Крим, оформити свідоцтво про право на спадщину позивач не змогла. Не може зробити цього вона за місцем відкриття спадщини і зараз, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Також позивач не має можливості оформити свої спадкові права і на материковій частині України, через те, що спадкова справа залишається на окупованій території та до Державного нотаріального архіву України не передана. Оскільки оформити свої спадкові права в інший спосіб позивач не в змозі, змушена була звернутися до суду за місцем знаходження нерухомого майна. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначили, що станом на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з ним в с. Лекарственноє Сімферопольського району Автономної Республіки Крим. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори 07.02.2013 року, тоді ж була заведена і спадкова справа. На даний час вона не в змозі оформити свої спадкові права, оскільки справа заведена в Автономній [PERSON] Крим, яка на сьогодні є окупованою територією. Також не може оформити свідоцтво про право на спадщину в іншого нотаріуса на материковій частині України, оскільки спадкова справа не передана до Державного нотаріального архіву України. Зазначили, що спору щодо спадкового майна немає, оскільки дітей у [PERSON] та [PERSON]Ф немає, батьки останнього померли ще раніше. Просили задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Горностаївського району Херсонської області не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Заперечень проти позову [PERSON] не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] та його дружину [PERSON] [PERSON] [PERSON] родом із с. Каїри Горностаївського району Херсонської області, був її сусідом. До 1999 року він разом із своєю дружиною [PERSON] проживали в цьому селі, він працював у колгоспі, а вона в лікарні. В 1999 році вони обоє виїхали до Криму, звідки родом була [PERSON] Також зазначила, що дітей у них не було, а батьки [PERSON] померли ще раніше до нього. Свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] був її рідним братом. Самі вони родом із с. Каїри Горностаївського району Херсонської області. У її брата та його дружини не було дітей, їх батько помер 40 років тому, а мати в 1994 році. Також зазначила, що до 1999-2000 років її брат із дружиною проживали в с. Каїри, а потім виїхали до Криму. Вважає, що [PERSON] має право на оформлення спадкових прав після смерті чоловіка на належні йому земельні ділянки. Свідок [PERSON] пояснив, що сам він родом із с. Каїри, знав [PERSON] як сусіда, з ним спілкувалися. Також йому відомо, що дітей у нього немає, а батьки його померли ще раніше нього. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його хресним. Вони з ним спілкувалися за життя, він навідувався до нього у Крим, коли був там проїздом. Знає його дружину [PERSON] Також зазначив, що дітей у [PERSON] та [PERSON] не було. Вислухавши пояснення представників позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії І-АП № 269195, виданого 18 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Пожарської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, встановлено, що 17 вересня 2013 року у віці 60 років помер [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 766, виданого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Горностаївської державної нотаріальної контори, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,63 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Горностаївського району Херсонської області, кадастровий номер 6522682500:03:011:0007 (а.с. 6). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220846 від 21 березня 2005 року [PERSON], є власником земельної ділянки площею 6,11 га на території [PERSON] сільської ради Горностаївського району Херсонської області, кадастровий номер 6522682500:02:011:0008 (а.с. 8). З довідки № 2180/02-20 від 18 вересня 2013 року, виданої Виконавчим комітетом Пожарської сільської ради Сімферопольського району Херсонської області Автономної Республіки Крим, встановлено, що станом на 17.09.2013 року [PERSON] проживала спільно з [PERSON] в с. Лекарственноє по вул. Верхній, 3/6, спільно вели господарство (а.с. 11). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ № 318996, виданого 17.11.1978 року міським відділом ЗАГС м. Херсон, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 листопада 1978 року, про що зроблено актовий запис № 1401 (а.с. 5). З [PERSON] зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) судом встановлено, що 07.02.2014 року Сімферопольською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 81, номер у спадковому реєстрі 55702385 у звязку зі смертю 17.09.2013 року [PERSON], [INFO]. Також з даного витягу встановлено, що свідоцтво на право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось (а.с. 16). Відповідно до листа-розяснення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], адресованого [PERSON], від 21.10.2015 року у звязку з невиконанням вимог законодавства щодо передачі документів нотаріусами АР Крим, діяльність яких припинена, до Державного нотаріального архіву, відсутністю законодавчої бази щодо врегулювання правил оформлення відповідної спадщини рекомендовано звернутися до суду за визнанням права власності (а.с. 17). Згідно листа Державного нотаріального архіву Херсонської області від 16 жовтня 2015 року, адресованого представнику позивача [PERSON], документи нотаріусів АР Крим до архіву не передавались (а.с. 18). З заяви від 27.10.2015 року вбачається, що [PERSON] зверталась до Сімферопольського районного нотаріального округу щодо направлення спадкової справи, заведеної після смерті її чоловіка, до Державного нотаріального архіву Херсонської області (а.с. 43), однак відповіді так і не отримала. \~\~\~\~ До першої черги спадкоємців за законом, згідно з ст.1261 ЦК України, належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], оскільки перебувала з ним у шлюбі, в судовому засіданні встановлено, що дітей у спадкодавця не було, а його батьки померли ще до його смерті. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно з ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що останнім місцем проживання [PERSON] була [PERSON] Крим, яка є окупованою територією. Місцем подання першої заяви після його смерті також є [PERSON] Крим, спадкова справа заведена 07.02.2014 року Сімферопольською державною нотаріальною конторою. Відповідно до п. 2.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.12 р., у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом, нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Отже, за наявності відкритої спадкової справи щодо майна, що залишилось після смерті [PERSON]І, та подання спадкоємцем [PERSON] першої заяви до нотаріальних органів АР Крим, не переданням останніми спадкової справи до Державного нотаріального архіву України, у зв'язку з анексією Криму, позивач позбавлена можливості оформити право на спадщину в органах нотаріату України. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з ним в с. Лекарственноє Сімферопольського району, АРК та вела спільно господарство, а отже є особою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання. З огляду на те, що в ході судового розгляду знайшли підтвердження факти прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON], інших спадкоємців та спору щодо спадкового майна немає, а також те, що місцем відкриття спадщини є окупована територія Автономної [PERSON] Крим, в інший спосіб оформити свої спадкові права позивач не в змозі, суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved