Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

В жовтні 2020р. позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 18_0173 від 19 вересня 2018р. (далі по тексту - кредитний договір) в розмірі 16217,39 грн.; судовий збір у розмірі 2102,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка порушила умови кредитного договору, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідачка повинна сплатити: -основну заборгованість (прострочену) - 14949,86 грн.; -суму заборгованості прострочених нарахованих відсотків - 1251,92 грн.; -3,0 % річних на суму простроченого кредиту - 12,29 грн.; -3,0 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків - 3,32 грн.; Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020р. у справі відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання стороною позивача було подано клопотання до суду про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була оповіщена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 19 вересня 2018р., на підставі заяви відповідачки, між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачем було надано відповідачці кредит у розмірі 23000,0 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту - 18 вересня 2023р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,0 % річних. В порушення своїх зобов`язань та правил відповідачка кредит у повному обсязі не повертає - не проводила оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 14 вересня 2020р. сума заборгованості за кредитним договором становить 16217,39 грн. та складається з: -основної заборгованості (простроченої) - 14949,86 грн.; -суми заборгованості прострочених нарахованих відсотків - 1251,92 грн.; -3,0 % річних на суму простроченого кредиту - 12,29 грн.; -3,0 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків - 3,32 грн.; Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 16217,39 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,0 грн.

Outcome: approved