Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , який продовжує навчання у Коледжі хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря» у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500,00 грн., починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2003 року розірвано шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. Під час перебування шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю, позивачем у справі. На момент звернення із вказаним позовом, син перебуває на утриманні позивача, досяг повноліття, проте продовжує навчатись у Коледжі хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря», на денній формі навчання, термін закінчення навчання - червень 2023 року. До завершення навчання син не в змозі влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивача, 21 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. Відповідно до вказаної заяви, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім цього, зазначив про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 1999 року, позивач та відповідач перебували у шлюбі з 23 жовтня 1999 року. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 18 листопада 2003 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 18 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що під час перебування у шлюбі в сторін [INFO] народився син, [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №712. Відповідно до довідки №245 від 13 жовтня 2020 року, виданої директором Коледжу хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря», [PERSON] , [INFO] , дійсно є студентом ІІ курсу Коледжу хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря». Термін закінчення навчання - червень 2023 року. Відповідно до копії студентського квитка, виданого [PERSON] вказаним коледжом, квиток є дійсним до 30 червня 2023 року. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом беззаперечно встановлено, що син сторін по справі, [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття, стягнення аліментів на його утримання припинено, він є студентом ІІ курсу Коледжу хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря», що підтверджується довідкою №245 від 13 жовтня 2020 року, якій судом надано правову оцінку при дослідженні доказів. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України). В судовому засіданні суд дійшов висновку, що навчання сина в коледжі потребує значних коштів, самостійно нести витрати на навчання сина позивач не в змозі. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття, однак продовжує навчання, навчається у Коледжі хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імені Сержа Лифаря», потребує матеріальної допомоги на навчання, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, а також беручи до уваги той факт, що відповідачем не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених у ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачу за подання позову потрібно було сплатити 840,80 грн. за заявлену вимогу немайнового характеру, які підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved