Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особи: [PERSON], Хортицький районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про визнання батьківства, який уточнювався 13.01.2017 року. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] та цивільна дружина позивача [PERSON] 15.08.2007 р. уклали шлюб. 06.07.2012 року шлюб між [PERSON]В та [PERSON] було розірвано рішенням суду, яке набрало чинності 18.07.2012 року. Також позивач вказав, що з січня 2008 року [PERSON] не проживала з відповідачем, їх шлюбні відносини припинились саме з цього часу. 29.07.2012 року у [PERSON] народилась донька [PERSON], яка є донькою і позивача, оскільки з січня 2008 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] зареєстрували шлюб лише 26.01.2013 року, тому при реєстрації народження доньки в свідоцтві про народження було зазначено батьком дитини відповідача [PERSON] Оскільки біологічним батьком дитини є саме позивач по справі, який на даний час виховує та утримує дитину, проживає однією сімєю разом з дружиною та донькою, а в свідоцтві про народження дитини зазначена зовсім інша особа, [PERSON] був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд: - визнати, що він є батьком [PERSON], [INFO]; - внести зміни до актового запису №847 від 20.09.2012 року про народження [PERSON] в графі «батько дитини», вказавши [PERSON], [INFO], громадянина України, місце проживання: [INFO]; - внести зміни до актового запису №847 від 20.09.212 року про народження [PERSON] в графі «прізвище дитини», вказавши прізвище - «Макогон», в графі «по батькові» - «Андріївна». В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], пояснив, що дійсно з січня 2008 року не проживав з [PERSON], і дитина [PERSON] є не його, на момент того, як дитина народилась і він і [PERSON] мали інші родини, проживали окремо і взагалі не підтримували ніяких відносин. Також відповідач зазначив, що шлюб, який був укладений між ним та [PERSON] був розірваний лише у 2013 році, оскільки він проживав не за місцем реєстрації. Крім того, відповідач [PERSON] просив не застосовувати строків позовної давності та наполягав на розгляді позовної заяви. Третя особа [PERSON] повністю підтримала позов [PERSON] просила суд задовольнити позов в повному обсязі, підтвердила, що дійсно батьком її доньки [PERSON] є позивач [PERSON], в актовому записі при реєстрації дитини, батьком був зазначений [PERSON] та дитині було надано прізвище «Корогод», оскільки на момент народження дитини, шлюб між нею та відповідачем не було розірвано. Представник третьої особи Хортицького районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, до суду надав про те, що проти позову [PERSON] не заперечує, просить суд розглядати справу за відсутності представника. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача достатнім чином обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено наступне: 15.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON]В.( а той час [PERSON]В.) було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського РУЮ в Запорізькій області, актовий запис №120, вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 039739, копія якого міститься в матеріалах справи. Як було встановлено в судовому засіданні зі слів позивача, відповідача та третьої особи [PERSON], з січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, їх шлюбні відносини припинили існувати, сторони мали інші родини. 29.07.2012 року у [PERSON] (на той час [PERSON]В.) народилась донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖС №207323 від 20.09.2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи. При реєстрації дитини, в актовому записі та свідоцтві про народження батьком дитини був вказаний [PERSON], прізвище та по батькові дитини було вказано: [PERSON]. Вказані відомості були внесені у звязку з тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не було розірвано. Також судом був витребуваний повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], 29.07.20012 р.н., в якому зазначено, що державна реєстрація народження була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України( за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоровя), а саме матірю [PERSON]В.( на той час [PERSON]В.), відомості про батька були внесені на підставі актового запису про шлюб №120 від 15.08.2007р. 06.07.2012 року шлюб, який був укладений між [PERSON] та [PERSON]В.(на той час [PERSON]В.) було розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Рішення набрало законної сили 18.07.2012 року, про що свідчить його копія, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 128 СК України батьківство може бути визнане за рішенням суду. На підставі ст. 3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975 року, ратифікованої Україною 14.01.2009 року, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на їм я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу , батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також сам - дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства ( материнства) в органах РАЦС ( прізвище, імя по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). В судовому засіданні було встановлено зі слів позивача, відповідача та третьої особи [PERSON], що біологічним батьком [PERSON], [INFO] є позивач [PERSON] Вказане не заперечувалось жодною стороною Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК ( 2947-14 ) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Звертаючи увагу на те, що позивач, звертаючись до суду не просив суд поновити строк позовної давності, а відповідач в судовому засіданні просив суд не застосовувати строків позовної давності до позову [PERSON] та просив розглядати позовну заяву на загальних підставах, суд не застосовує строків позовної давності із власної ініціативи. Виходячи із вищевикладеного та дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. Керуюсь ст. ст. 122, 128, 129,133 СК України, ч. 1 ст. 110 ЦПК України, суд,

Outcome: approved