Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Описова частина Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 2008 року між банком та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір HEQ0GA0000001184, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 117 300,00 грн з обов`язком його повернення до 11 квітня 2018 року та сплати відсотки за користування ним у встановлені строки і порядку. Відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно не надав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими передбаченими умовами договору витратами, у зв`язку з чим станом на 10 вересня 2015 року з урахуванням суми заборгованості в розмірі 117 365,40 грн, яка була раніше стягнута з відповідача згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року, утворилася заборгованість в сумі 557 644,30 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 557 644,30 грн та судові витрати, понесені ним при пред`явленні позову, в сумі 8 364,66 грн. Короткий зміст рішення суду першої інстанції Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 557 644,30 грн. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 8 364,66 грн. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав та своєчасно не надав позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими передбаченими умовами договору витратами. Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні. Короткий зміст вимог касаційної скарги У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, [PERSON] в інтересах [PERSON] просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Аргументи учасників справи Доводи особи, яка подала касаційну скаргу Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності боргу та надання кредиту; банк безпідставно збільшив розмір процентної ставки в односторонньому порядку без повідомлення відповідача; суди стягнули з відповідача одночасно два види фінансових санкцій за одне і те саме порушення; суди не застосували частину третю статті 551 ЦК України та не взяли до уваги пункт 8.1.2 кредитного договору, яким передбачено виникнення у позивача права на пред`явлення вимоги та зміну строку повернення кредиту. Відзив на касаційну скаргу не надходив. Фактичні обставини справи, встановлені судами Суд установив, що 11 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № HEQ0GA0000001184, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 117 300,00 грн з обов`язком його повернення до 11 квітня 2018 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. У разі порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі за місяць, нараховані від суми не погашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а саме 117 300,00 грн. У зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 10 вересня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 648 217,11 грн, у тому числі: 104 825,47 грн - заборгованість за кредитом; 163 874,88 грн - заборгованість за процентам за користування кредитом; 4 881,06 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом; 374 635,70 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «УФА «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № HEQ0GA0000001184 в сумі 117 365,40 грн. Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 557 644,30 грн з вирахуванням сум, стягнутих відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року. Мотивувальна частина Позиція Верховного Суду Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не врахував, що звертаючись до суду у червні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку та заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року стягнув усю суму заборгованості за кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, висловленим у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Так, кредитор звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту у повному обсязі у червні 2009 року, тобто змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Оскільки заборгованість було стягнуто станом на 21 травня 2009 року, з відповідача на користь банку підлягають стягненню проценти, нараховані станом на 12 червня 2009 року у сумі 1 151,38 грн. Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Щодо судових витрат Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг (на загальну суму 19 238,72 грн) покладаються на ПАТ КБ «ПриватБанк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (0,2/99,8 %).

Outcome: partial