Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В вересні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 2658 грн. 24 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ Всеукраїнський банк розвитку та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICZGMC_PT.6406.002 від 10.06.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 998 грн. 46 коп., прострочену заборгованість по процентам у сумі 532 грн. 69 коп., пеню в сумі 1119 грн. 09 коп., заборгованість з РКО в сумі 8 грн. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через розміщення повідомлення на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Інформація про виклик до суду, ухвали про відкриття провадження та інше» від 06.10.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № ICZGMC_PT.6406.002 від 10.06.2011 року (а.с. 2), [PERSON] отримав кредит у сумі 1000 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № ICZGMC_PT.6406.002 від 10.06.2011 року, укладеного між ПАТ Всеукраїнський банк розвитку та [PERSON] встановив, що станом на 20.08.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 2658 грн. 24 коп., з них 998 грн. 46 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 532 грн. 69 коп. прострочена заборгованість по процентам, пеня в сумі 1119 грн. 09 коп., заборгованість з РКО в сумі 8 грн. (а.с. 1; 6-7). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved