Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В грудні 2017 до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Петриківського району про визнання права власності на обєкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок і господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом після померлої матері. При цьому, позивач посилається на те, що 19.08.2009 померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 2 по пров. Зоряній в с. Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області.. [PERSON] на підставі рішення № 142 від 24.12.1999 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: провулок Зоряний смт Петриківка. На вказаній земельній ділянці у 2000 році по типовому проекту збудовано житловий будинок. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на майно померлої 19.08.2009 [PERSON], оскільки чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON] відмовилися від спадщини на його користь, подавши відповідну заяву до державної нотаріальної контори. Позивач фактично вступив у спадок, після смерті матері та користується житловим будинком, однак, оскільки, за життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на збудований будинок, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с. 37). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилися та надали до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 38, 39). Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 19 серпня 2009 року померла мати позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження позивача, де [PERSON] зазначена матірю та свідоцтво смерть [PERSON] (а.с. 9, 14). За життя [PERSON] на підставі рішення № 142 від 24.12.1999 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: провулок Зоряний смт Петриківка. На вказаній земельній ділянці у 2000 році по типовому проекту збудовано житловий будинок, що підтверджується Рішенням № 135 від 24.11.1999 року, схемою перенесення в натуру проекту забудови земельної ділянки гр. [PERSON] від 27.01.2000 року, проектом забудови земельної ділянки, пояснювальною запискою проекту забудови земельної ділянки, актом перенесення в натуру проекту забудови земельної ділянки гр. [PERSON] (а.с. 15-23). Відповідно до свідоцтва про право власності від 04.10.2014 власником земельної ділянки № 2 по вул. Зоряній в с. Мала Петриківка є позивач [PERSON] (а.с.10-11). Згідно відомостей зі спадкової справи № 26/2010 позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] Інші спадкоємці: чоловік померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 42). Відповідно до погосподарської книги № 18 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 692, головою домогосподарства № 2 по пров. Зоряній в с. Мала Петриківка Петриківського району була [PERSON] (а.с. 43). Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 30.12.2017, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої 19.08.2009 [PERSON] у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно: житловий будинок. Відповідно до довідки ОКП Дніпродзержинське БТІ право власності на будинок № 2 по пров. Зоряній в с. Мала Петриківка Петриківського району не зареєстровано (а.с. 6-7). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст.ст. 1261 та 1268 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів № 32 та № 33 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги на спадкове майно померлої [PERSON]: домоволодіння № 2 по вул. Зоряній в с. Мала Петриківка Петриківського району, яке належало їй за життя відповідно до положень діючого на той час законодавства, але не було реєстровано в передбаченому законом порядку, інші спадкоємці відмовилися від спадщини на користь позивача, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові втрати сплачені позивачем в повному обсязі та він не наполягає на їх стягненні з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved