Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В грудні 2013 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом ,в якому зазначає, що квартира [ADDRESS] була надана в 1991 році в постійне користування на сім*ю з чотирьох осіб. З 19.11.1991 р.він разом з колишньою дружиною [PERSON]та доньками [PERSON],[PERSON]зареєстрований у вказаній квартирі. На підставі розпорядження Шевченківської райадміністрації № 73р від 12.01.2006 р.квартира була ними приватизована в рівних частках по 1/4 частині кожному. 24.07.2008 р.шлюб між ним та [PERSON]був розірваний,протягом останніх років [PERSON].у спірній квартирі не проживає. 26.10.2010 р.належну йому на праві власності 1/4 частину квартири він подарував дочці [PERSON],яка на теперішній час фактично проживає у спірній квартирі із співмешканцем. Протягом 2013 р.судами розглядався спір між ним та іншими членами сім*ї про визнання його таким,що втратив право користування спірною квартирою,в чому їм було відмовлено. Посилаючись на те,що від свого права на користування квартирою він не відмовлявся,проте в користуванні спірним житлом йому чиняться перешкоди,були замінені вхідні двері,від яких він не має ключів, в квартирі до теперішнього часу є належне йому майно,іншого житла він не має,позивач з посиланням на ст.156 ч.1 ЖК України,ч.1 ст.405 ЦК України просить суд вселити його в квартиру [ADDRESS],зобов*язати відповідачів передати йому ключі від квартири і виділити кімнату для проживання. Відповідач [PERSON].в січні 2014 р.звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON]про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON]таким,що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування зустрічного позову зазначає,що на праві власності їй належить 1/2 частина спірної квартири,співвласниками якої по 1/4 частині є [PERSON]та [PERSON] На даний час позивач [PERSON]залишається зареєстрованим,однак з квітня 2012 р.не проживає у спірній квартирі,ніяких комунальних платежів не сплачує,участі в інших витратах по утриманню житла не бере,особисті або будь-які інші речі відповідача у квартирі відсутні. Оскільки позивач не користується квартирою без поважних причин з квітня 2012 р.,одночасно не виконуючи обов*язків по її утриманню, вважає,що останній втратив своє право на користування нею. Також зазначає,що на теперішній час в квартирі фактично проживають дві сім*ї-[PERSON].із цивільним чоловіком [PERSON],її сестра [PERSON]із чоловіком [PERSON]та дитиною. Посилаючись на те,що реєстрація позивача за адресою спірної квартири порушує її майнові права та змушує нести додаткові витрати по утриманню житла з нарахуваннями на позивача, з посиланням на ст.391,405,717-722 ЦК України, просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] в м. Запоріжжі шляхом визнання [PERSON] втративши право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 20.01.2014 р.зустрічна позовна заява прийнята до розгляду та об*єднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з урахуванням викладеного в позові. Пояснив,що спірна квартира була надана в користування його сім*ї ,яка складалася з чотирьох осіб,а в подальшому була ними приватизована в рівних частках. Свою 1/4 частку у спільній власності в 2010 р.він подарував дочці [PERSON],з нею та її співмешканцем продовжував користуватись квартирою до квітня 2012 р. В цей період через зловживання алкоголем він мав поведінкові розлади ,через що в нього відібрали ключі від квартири та вивезли з особистими речами до матері в село за межі м.Запоріжжя.В травні 2012 р.він повернувся до м.Запоріжжя,де працевлаштований у НКП «Іскра»,проте через перешкоди з боку відповідачів та відмову повернути ключі від вхідних дверей був змушений проживати в гаражі у знайомого. Згодом вхідні двері у квартиру були змінені,ключів від них він теж не отримав. Частково брав участь в оплаті за квартиру,з дозволу [PERSON]з*являвся за своїми речами,які залишилися в квартирі,однак у вселенні йому було відмовлено. Іншого житла він не має,від свого права на користування квартирою не відмовлявся та його не втратив,так як відсутній з поважних причин. Просив первісний позов задовольнити повністю,зустрічні вимоги залишити без задоволення. Представник позивача за довіреністю [PERSON]вважає вимоги первісного позову її довірителя про вселення законними,оскільки він як член сім*ї власників спірної квартири має право на користування нею,якого був в незаконний спосіб позбавлений відповідачами.В задоволенні зустрічного позову просить відмовити,тому що відсутність позивача у спірній квартирі була обумовлена поважними причинами,а саме через перешкоди з боку відповідачів у користуванні нею. Відповідач [PERSON].в своїх інтересах та як представник за довіреністю відповідача [PERSON].в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала та пояснила,що протягом усього життя позивач зловживав алкоголем,пропивав хатнє майно,з цих причин звільнявся з роботи та не мав коштів на існування.У квітні 2012 р.в період чергового запою позивач спав в під*зді будинку,де справляв фізіологічні потреби,інші мешканці під*їзду на це скаржилися,через що позивач сам прийняв рішення переїхати на проживання до своєї матері та просив йому в цьому допомогти.29.04.2012 р.позивач зібрав усі свої особисті речі,на автомобілі знайомих його відвезли до села,де проживає матір позивача,до спірної квартири він більше не повертався. З того часу речі позивача в квартирі відсутні,оплату жодних витрат по утриманню квартири він не вносить,відносин з сім*єю не підтримує. Кілька разів позивач забирав з квартири свої речі,які залишалися після його виселення,в чому йому не перешкоджали.Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] в м. Запоріжжі шляхом визнання [PERSON] втративши право на користування житловим приміщенням,в якому він не проживає більше року без поважних причин,та відмовити у позові про вселення. Адвокат [PERSON]як представник інтересів відповідача [PERSON]вважає зустрічні вимоги законним та обґрунтованими і просить їх задовольнити. В первісному позові просив відмовити як в заявленому безпідставно. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала ,підтримавши доводи [PERSON]Пояснила,що вона є власником 1/4 частини спірної квартир,де на теперішній час фактично проживає сім*я її сестри та її сім*я,кожна з родин займає одну ізольовану кімнату,спільно вони оплачують утримання квартири,в чому позивач участі не бере. Через алкоголізм позивача та відповідну поведінку вважає його спільне проживання з іншими членами сім*ї неможливим,а вимоги про вселення просить залишити без задоволення. Так як відповідач відсутній у квартирі протягом з 29.04.2012 р., просить суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] та визнати [PERSON] втративши право на користування житловим приміщенням,в якому він не проживає більше року без поважних причин Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників ,дослідивши надані письмові докази та покази свідків у сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов є законним та обґрунтованим,а зустрічний позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачам [PERSON]та [PERSON]по 1/4 частині,[PERSON]належить 1/2 частина, про що надані копія договору дарування,технічного паспорту ОП ЗМБТІ. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» № 7080 від 16.11.2013 р.,позивач [PERSON]зареєстрований постійно у вказаному житловому приміщенні і має склад сім*ї з чотирьої осіб,в тому числі колишню дружину [PERSON],доньок [PERSON],[PERSON] Те,що сторони є членами однієї родини ,протягом розгляду справи не заперечувалось і нічим не спростовано. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за позивачем як членом сім*ї відповідачів,навіть після припинення шлюбних відносин з [PERSON],зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач виїхав з квартири 29.04.2012 року, що вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.05.2012 року,яка не оскаржена. Згідно постанови, [PERSON] та [PERSON] вивезли [PERSON], з метою запобігання порушення ним правил проживання, через зловживання алкогольними напоями та хронічного пияцтва до його матері в с.Переможне. Крім того, з цієї ж постанови про відмову в порушенні кримінальної справи видно , що позивач покинув спірне житло не добровільно, звернувся з відповідною заявою до міліції. Відповідачі не заперечували,що з цього часу [PERSON]доступу до спірної квартири не має. Встановлено, що квартирі зберігаються особисті речі [PERSON],він періодично з'являється з дозволу [PERSON] за своїми речами, що не оспорювалось в суді, а також підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON], яка в заяві в міліцію повідомила про те, що у липні 2012 року відповідач виносив речі з квартири. Також відповідачами визнається, що [PERSON] позбавлений можливості повернутися в квартиру та проживати у ній, оскільки в квартирі замінені вхідні двері, а комплект ключів позивачеві не надавався. Ці обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.01.2013 р.та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.03.2013 р.,відповідно до ст.61 ЦПК України повторно не доказуються. Позивач не має іншого житла,працює в КП «НВК «Іскра»,де позитивно характеризується. Аналізуючи наведене суд дійшов до висновку,що з боку відповідачів позивачу [PERSON]як члену їх сім*ї були створені перешкоди в користуванні спірною квартирою,через що він незаконно позбавлений права на користування житлом,яке є для нього єдиним,тому вимоги про вселення та зобов*язання відповідачів передати ключі від вхідних дверей квартири заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Разом з тим,позивач просив суд зобов*язати відповідачів виділити йому кімнату для проживання. З матеріалів справи суд встановив,що квартира складається з двох ізольованих кімнат,в яких проживають фактично дві сім*ї. Позивач свої вимоги в цій частині з посиланням на докази не конкретизував,разом з тим,вимог про визначення певного порядку користування спірною квартирою не заявив. За таких обставин суд розглянув справу в межах заявлених вимог та підстав їх задовольняти не встановив. Вирішуючи вимоги зустрічного позову,суд встановив наступне. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]показав,що він є співмешканцем [PERSON],з батьком якої [PERSON]до квітня 2012 р.вони спільно проживали у спірній квартирі.В цей період [PERSON]зловживав алкоголем,поводився неадекватно,після чергової сварки зібрав свої речі та виїхав з квартири і більше не повертався,у вселенні йому перешкод не чинилося. Свідок [PERSON].в суді показала,що з 2000 р.є сусідкою сторін,під час їх спільного проживання в одній квартирі відбувалися сварки,проте з квітня 2012 р.позивача не бачила,вселятися у спірну квартиру ,наскільки їй відомо,він не намагався. Свідок [PERSON]суду показала,що вона перебуває у дружніх відносинах з відповідачками,від яких їй відомо,що позивач в квітні 2012 р.виїхав із спірної квартири до своєї матері. У спірній квартирі,яку вона відвідала два місяці тому,речей позивача не має. Покази вказаних свідків не спростовують висновків суду про те,що позивач не відмовлявся від свого права на користування спірним житлом,оскільки [PERSON]та [PERSON]про обставини справи обізнані зі слів відповідачів,а [PERSON]має підстави свідчити на користь [PERSON] Акт № 3 від 22.01.2014 р.,складений комісією з уповноважених осіб ЦОА № 3 про те,що позивач не проживає у спірній квартирі з квітня 2012 р.,на висновки суду не впливає,оскільки складений із слів [PERSON]та [PERSON],оцінка яким судом надана вище,та не містить встановлення причин відсутності позивача у спірному житлі,що є вирішальним для справи. Акт від 17.01.2014 р.,пояснення [PERSON],[PERSON],[PERSON]суд не оцінює та до уваги не приймає,оскільки вони не відповідають вимогам процесуального закону про письмові докази. За обставинами справи суд встановив,що позивач не був відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому відсутні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним. Доводи відповідачів про те,що позивач не приймає участі в утриманні спірного житла,не є підставою для задоволення зустрічного позову,у разі виникнення спору між сторонами про участь колишнього члена сім*ї власника квартири про оплату за користування нею,він має вирішуватись в іншій справі за умови пред*явлення відповідного позову.

Outcome: partial