Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що спірна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є державною власністю і була надана її бабусі [PERSON] на підставі ордеру №2796 від 18.11.1968 року, в якій були зареєстровані та проживали по день смерті мати позивачки [PERSON] та її сестра [PERSON]. З 2010 року, коли захворіла [PERSON], позивачка почала проживати за адресою: у спірній квартирі, оскільки не мала власного житла. [INFO] [PERSON] померла та позивачка залишилась проживати у вищевказаній квартирі разом із двоюрідною сестрою [PERSON], яка часто хворіла та не працювала, тому позивачка доглядала за нею, вирішувала побутові проблеми, купувала ліки. [INFO] коли [PERSON] померла [PERSON] поховала її за власний рахунок. На підставі вищевикладеного просить визнати за нею право на користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та змінити договір найму спірної квартири з попереднього наймача [PERSON] на неї. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала та пояснила, що з 2010 року вона проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю двоюрідною сестрою [PERSON] та її матір'ю, що підтверджується актом. Пояснила, що за цей період проживання в квартирі купувала продукти, сестру поховала за власний рахунок. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою фактично не доведені обставини її користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. На підставі ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.1,2 ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На підставі ч.2,4 ст.3 СК України Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, щост. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На підставі п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. В аналізу перелічених норм, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов того, що в осіб, які в установленому законом порядку вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Іллічівським районним відділом РАЦС м. Жданова вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON]. Як вбачається з ордеру №2796 від 18.11.1968 року [PERSON] була надана квартира [ADDRESS], площею 18,6 кв.м. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданого 10.05.1977 року Іллічівським відділом РАЦС. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління вбачається, що [INFO] померла [PERSON]. Відповідно до рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради було змінено договір найму житлових приміщень на кв.[ADDRESS], яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,13 кв.м., на доньку - [PERSON], складом сім'ї - 1 особа у зв'язку зі смертю наймача [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданого 03.04.192017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до особового рахунку [NUMBER] від 24.04.2018 року вбачається, що основним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], а також зареєстровані особи: [PERSON]. На сьогоднішній час позивачка перебуває в шлюбі з [PERSON] з 18 лютого 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Крім того, як вбачається з копії паспорту [PERSON] з 26.12.2000 року по 07.11.2006 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що на теперішній час позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], власником вказаного будинку є її чоловік, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Шлюб між позивачкою та [PERSON] не розірвано. Згідно довідки №3184 від 24.04.2018 року, наданою ЖКП «КК Кальміуська», вбачається, що квартиронаймач [PERSON], адреса: [ADDRESS], з даних особового рахунку [NUMBER] по квартплаті заборгованість станом на 01.01.2018 року складає 96 гривень 89 копійок. Останній платіж поступив в грудні 2017 року на суму 234 гривень 81 копійка. Позивачкою суду не надано квитанцій про проведення оплати комунальних послуг на спірну квартиру. За актом від 12 березня 2018 року, складеного головою КСН «Нікопольський» вбачається, що [PERSON], [INFO] проживала з двоюрідною сестрою [PERSON] по день її смерті, тобто [INFO]. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON], зазначила, що позивачку знає з 1999 року. Пояснила, що в позивачки була тітка [PERSON] , котра була сестрою її мами та коли остання захворіла позивачка була вимушена переїхати до неї в квартиру [ADDRESS], оскільки донька тітки [PERSON] - [PERSON] не могла за нею доглядати, оскільки була не пристосована доглядати за собою, не те, що за мамою. Вони втрьох жили з 2010 року, через два роки померла тітка [PERSON] та позивачка залишилась проживати з [PERSON], доглядала за нею та знаходилась там постійно. В 2017 році [PERSON] померла та позивачка залишилась проживати в спірній квартирі. Зазначила, що також допомагала позивачці купувати продукти та оплачувати комунальні послуги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивачку, яка проживала [ADDRESS] з 2010 року. Її син просив привозити речі, продукти. Позивачка проживала зі своєю сестрою тіткою [PERSON], яка часто хворіла, а тітка [PERSON] доглядала за нею. Коли померла тітка [PERSON] позивачка ховала її за власний рахунок. В акті від 12 березня 2018 року, складеного головою КСН «Нікопольський», оскільки в ньому не зазначено з якого саме періоду [PERSON] проживала у спірній квартирі, що ставить під сумнів постійний характер такого проживання у спірному житловому приміщенні разом із [PERSON] з 2010 року. Інших доказів суду не надано. Таким чином суд, розглянувши справу, дійшов висновку, що належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачка вселилась у спірну квартиру в у встановленому законом порядку, немає, бо докази того, що за своє життя померлий наймач [PERSON], або члени її родини мали намір зареєструвати [PERSON] в спірному житлі, чи приймали для цього заходи - відсутні. Викладене свідчить, що при вселенні позивачки в спірну квартиру між нею, наймачем квартири та членами його сім'ї не було обумовлено, що [PERSON] отримає самостійне право користування спірною квартирою, бо письмової згоди на її вселення у квартиру [ADDRESS] наймач не давав. Також [PERSON] в суді не підтвердила, що вона несла витрати по утриманню такої квартири. Суд також зазначає, що [PERSON] після смерті [PERSON] відповідно до ст. 106 ЖК не переоформила на себе договір найму квартири [ADDRESS], тому квартира досі рахується за [PERSON]. Сама по собі обставина, що тривалий час за свідченнями свідків [PERSON] мешкала разом із [PERSON], не може свідчити про те, що позивачка набула права користування квартирою [ADDRESS], бо наймачем такого житла залишалась саме [PERSON] Тому на підставі переліченого суд дійшов переконання, що [PERSON], не будучи зареєстрованою в спірній квартирі, не отримавши фактичної згоди на своє вселення до такої квартири від зареєстрованих у ній осіб, маючи при цьому право користування будинком [ADDRESS], тим самим будучи забезпеченою іншим житлом, не набула самостійного права на користування квартирою [ADDRESS] на підставі ст.ст.64, 65 ЖК. Таким чином через їх недоведеність, у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed