Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18 жовтня 2018 року розглянуто матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, який перебуває на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати та батько дитиною не цікавилися та фактично не виконують батьківських обов`язків, неодноразово попереджалися про можливість позбавлення батьківських прав відносно дитини, проте своє байдуже ставлення не змінили, життям та здоров`ям сина не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, а тому, звернувся до суду та просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти з [PERSON] на його утримання на користь закладу або осіб, на утриманні яких він буде перебувати в розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до його повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що малолітній [PERSON] , 2007 року народження взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, в зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо нього. Малолітній [PERSON] останні півроку проживає у сім`ї рідної тітки [PERSON] на утриманні і вихованні якої фактично перебуває. Мати [PERSON] не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріальної допомоги не надає та фактично не виконує батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина. [PERSON] останні 5 років ніде не зареєстрована, не має постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює і не має бажання влаштуватися на роботу. Крім того зазначив, що відповідач неодноразово попереджалася про позбавлення її батьківських прав відносно своєї дитини, однак ніяких висновків для себе не зробила. Батько малолітнього - [PERSON] по декілька місяців не з`являється до дитини, також не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, матеріальної допомоги не надає. Згідно повідомлень Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді дитина має спогади про постійні та безпідставні покарання матері, яка не проводила з ним спільного дозвілля та проводила час в сумнівних компаніях. Просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини на користь закладу або осіб, на утриманні яких він буде перебувати в розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до його повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та пояснив, що періодично спілкується з дитиною в силу свого здоров`я, після контузії, яку він отримав в зоні АТО, не має змоги піклуватися та виховувати його, однак аліменти сплачує справно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що має намір виховувати дитину та забезпечувати її всім необхідним для належного розвитку та проживання. Крім того зазначила, що їй чинятсяь перешкоди у спілкуванні з дитиною та у їх зустрічах. Життям дитини вона цікавиться, в подальшому має намір виправитися та самостійно виховувати свого сина. Крім того зазначила, що має тимчасове житло, а також працевлаштувалася та має співмешканця. Дитину навідує в школі іноді та дає по можливості кошти. З [PERSON] спілкуються за допомогою смс, а тому вважає, що надає увагу своїй дитині, просила у позові відмовити повністю. 3-тя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] проживає у їх родині, вони займаються його вихованням та піклуються про нього. Мати [PERSON] дитиною не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, проводить час у сумнівних компаніях. Останні 5 років ніде не працює та не має зареєстрованого місця проживання. [PERSON] неодноразово карала [PERSON] за погані оцінки та поведінку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, третю особу, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву виконавчого комітету Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянського міської ради Черкаської області обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Із довідки Смілянської міської ради квартального комітету № 20 від 11 вересня 2018 року № 118781 вбачається, що [PERSON] , 2007 року народження проживає в родині [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з листа Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 243 № 276 від 01 серпня 2018 року та від 06 вересня 2018 року, малолітній [PERSON] має бажання проживати в родині [PERSON] . Згідно результатів проведеної психо-діагностичної роботи встановлено, що дитина повністю ідентифікує себе з родиною [PERSON] та має позитивні стосунки з усіма її членами (а.с. 10-11). З характеристики наданої СЗШ І-ІІ ст. № 13 вбачається, що [PERSON] на уроках завжди уважний, активний. [PERSON] проживає в родині [PERSON], яка ним опікується, рідні батьки хлопчика жодного разу не з`явилися до школи та не цікавляться його життям та вихованням (а.с. 13). Із заяви [PERSON] від 04 червня 2018 року наданої на адресу начальника служби у справах дітей [PERSON] вбачається, що вона не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Із заяви [PERSON] від 30 серпня 2018 року наданої на адресу начальника служби у справах дітей [PERSON] вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 26 червня 2018 року будинку [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] , вбачається, що створені належні умови для проживання та виховання дитини [PERSON] які відповідають інтересам дитини (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №381 від 24 жовтня 2018 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1990 року народження та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 24 жовтня 2018 року №381 позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с. 22). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи зазначила, що добровільно надала згоду на проживання її сина в сім`ї [PERSON] , також вказала, що не має постійного місця реєстрації проживання, місця роботи. Із сином останнім часом бачилася не часто по причині чинення їй у цьому перешкод її сестрою, хоча доказів на предмет їх наявності суду не надала, зокрема до правоохоронних органів чи до служби у справах дітей з питань усунення перешкод у спілкуванні із дитиною вона не зверталася. Коштів на утримання сина, яких було б достатньо для його матеріального забезпечення не надавала, за відвідування дитиною гуртків будь- яких витрат не несе, школу, в якій він навчається -відвідувала не часто, не вживала заходів для оздоровлення дитини. Окрім того, зверталася до служби у справах дітей із заявою в якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у відношенні сина. Зазначене вище свідчить про не бажання [PERSON] приймати участь у вихованні, розвитку дитини та її утриманні, будь-яких спроб, щодо реалізації нею батьківських обов`язків не вживалося. Відповідач [PERSON] позовні вимоги пред`явлені до нього визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні сина, доказом чого є надані ним пояснення в ході розгляду справи, а також написана власноручно до служби у справах дітей заява відповідного змісту. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Отже, судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що батьки не виконують своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, його життям не цікавляться та не приймають участі у його вихованні, розвитку, утриманні. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409 гривень 60 копійок, з відповідача [PERSON] - 704 гривні 80 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved