Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS], яка перебуває в користуванні позивача, шляхом знесення огорожі з металевої сітки в дерев'яних стовпах. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою в [ADDRESS], яка перебуває у користуванні позивача, шляхом знесення огорожі з металевої сітки в дерев'яних стовпах. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просить вищевказане рішення скасувати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що позивач сама незаконно здійснила добудову сараю, який своїм лівим верхнім краєм виходить за межі її ділянки, таким чином знаходиться на території відповідача. Крім того, відповідно до акту обстеження суміжних земельних ділянок в [ADDRESS] 17.04.2014 року в присутності сторін комісією міської ради були встановлені межі згідно генеральних планів БТІ і ці межі були закріплені дерев'яними кілками. В судовому засіданні представник апелянта та третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні просила рішення суду змінити, врахувавши висновки земельно-технічної експертизи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Судом по справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с.9,10), який розташований на земельній ділянці площею 2123 кв.м (а.с.11). Відповідач [PERSON] на підставі рішення Ічнянського районного суду від 09.12.2013 є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.29). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22.02.2012 задоволені позовні вимоги [PERSON] Зобов'язано [PERSON] привести суміжну межу, яка розділяє земельні ділянки, що знаходяться за адресою в [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідність з генеральними планами шляхом перенесення огорожі. Мова в рішенні, як вказує позивач, йшлася про дерев'яний паркан на металевих стовпах. Відповідно до даного рішення суду комісією Ічнянської міської ради був складений акт обстеження суміжних земельних ділянок позивача та [PERSON] від 17.04.2012 року, відповідно до якого в присутності землекористувачів [PERSON] та [PERSON], комісія встановила межі згідно генеральних планів БТІ та межі закріпили дерев'яними кілками. Відповідач не заперечував, що відповідно до встановленої межі була встановлена друга огорожа з металевої сітки на дерев'яних стовпах. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2013 року визнано дії Ічнянського міської ради щодо складання акту обстеження суміжних земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS] - неправомірними та скасовано акт комісії Ічнянської міськради, складений 17.04.2012 року щодо обстеження вказаних земельних ділянок. Підставою для визнання судом дій неправомірними та скасування акту стало те, що «при встановленні меж земельних ділянок комісія міськради вийшла за межі своєї компетенції, оскільки до вимог чинного земельного законодавства види межових знаків і порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а не органом місцевого самоврядування». Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою суд першої інстанції в обґрунтування рішення послався на те, що оскільки дії Ічнянської міської ради щодо складання акту обстеження суміжних земельних ділянок в [ADDRESS] від 17.04.2014 року визнано незаконним, а сам акт обстеження скасовано, огорожа із металевої сітки в дерев'яних стовпах, які набили представники комісії, не може вважатись встановленою законно. З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного. Представники комісії Ічнянської міської ради під час складання акту обстеження 17.04.2013 суміжних земельних ділянок в [ADDRESS] не набивали дерев'яні стовпи, як зазначив суд, а «закріпили межу дерев'яними кілками», на місті яких в подальшому відповідач встановив дерев'яні стовпи на яких закріпив металеву сітку, обозначивши межу між ділянками. Права власника чи землекористувача щодо влаштування паркану не суперечить ст.317 ЦК України і регламентується СНиП 30-02-97 . Суд першої інстанції не перевірив чи відповідає місце розташування встановленого відповідачем нового паркану місцерозташуванню межі між домоволодіннями по вул. Першотравнева, №№ 29 і 31, допустивши неповноту судового розгляду. За ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року по справі була призначена та проведена судова земельно-технічна експертиза. Висновком № С-118 за результатами проведення експертизи від 22 травня 2015 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки [ADDRESS] становить 0,2227 га (2227 кв.м.). В генеральному плані домоволодіння [ADDRESS] площа зазначена 0,2123 га (2123 кв.м.). Порівнявши фактичну площу земельної ділянки, якою користується [PERSON] з площею, зазначеною в документах на земельну ділянку [ADDRESS], було з'ясовано, що фактична площа є більшою на 104 кв.м. (0,0104 га). Також, відповідно до висновку, в результаті накладання інструментального обстеження з планом земельних ділянок зазначених в схематичному плані земельних ділянок, було встановлено, що огорожа з металевої сітки на дерев'яних стовпах знаходиться на лінії від точки А до точки Д та відрізає частину земельної ділянки [PERSON] площею 0,0011 га (11 кв.м.) на користь [PERSON] Колегія суддів приймає даний висновок як доказ, оскільки на його спростування сторони інших доказів не надали. Висновок виконаний експертом, що має відповідне свідоцтво оцінювача. Експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем прав землекористувача [PERSON], її право підлягає відновленню відповідно до ст.95 ч.2 ЗК України. Обраний позивачем спосіб усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - знесення огорожі - не відповідає змісту добросусідства. В судовому засіданні представник позивача просила рішення суду першої інстанції змінити, визначивши інший спосіб усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а саме, замість знесення - перенесення паркану, як це зазначено у висновку експерта. Відповідно до висновку № С-118 за результатами проведення експертизи від 22 травня 2015 року, межова лінія згідно документів, повинна проходити від точки А1 до точки В1 через точку Б, створюючи дві лінії А1-Б довжиною 52,70 м. та Б-В1 довжиною 30,00 м. Для відновлення межі необхідно провести наступні роботи: - точку А, яка розташована в тильній частині між земельними ділянками перенести в бік вулиці по існуючій огорожі на 0,78 м. (78 см), для утворення точки А1; - для утворення точки Б, необхідно по правій стінці господарської споруди [PERSON], відкласти з боку вулиці 7,63 м. (763 см) або з тильної частини ділянки 1,00 м (100 см), після перенести отриману точку перпендикулярно в бік домоволодіння [ADDRESS] на 1,09 м (109 см); - точку В, яка розташована на червоній лінії між земельними ділянками перенести в бік домоволодіння [ADDRESS] по існуючій огорожі на 0,41 м (41 см), для утворення точки В1. З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції від 16 грудня 2014 року на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід змінити в частині мотивів та способу задоволення позову, частково задовольнивши апеляційну скаргу. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача слід стягнути половину від суми судового збору, що був сплачений апелянтом при подачі апеляційної скарги.

Outcome: partial