Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки над неповнолітньою [PERSON] Позивач вказала, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Проте з 2006 року дитина фактично проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Батько не приймає участі у вихованні та утриманні своєї доньки. [PERSON] є онукою позивача. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, не цікавиться її життям, навчанням, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки, вживає алкогольні напої та негативно впливає на доньку. Посилаючись на викладене, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки, визначити позивача опікуном та стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила залишити без розгляду вимогу про призначення її опікуном, як передчасну. Ухвалою суду від 02.02.2016 року позовну заяву в частині призначення позивача опікуном залишено без розгляду. Позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримала, а про стягнення аліментів зменшила та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів визнав в повному обсязі, зазначив, що на даний час не працює. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив задовольнити, надавши висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.12). Мати дитини - [PERSON] [INFO] року померла (а.с.9). Відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає на території с. Губівка Компаніївського району Кіровоградської області, з 2006 року він з донькою не проживав, участі у вихованні не приймав (а.с.15, 16). Позивач [PERSON] являється бабусею [PERSON], яка постійно проживає разом з позивачем. Батько [PERSON] доньку не відвідує і нічим не допомагає. За період навчання доньки в школі відповідач жодного разу не з'являвся, не цікавився її навчанням, вихованням не займався. (а.с.18, 19, 20). Таким чином, відповідач [PERSON] вихованням та утриманням доньки не займається, інтересу до неї не проявляє, не цікавиться її навчанням, фізичним та духовним розвитком. Відповідач не бажає бачитися з донькою, не провідує її та не надає жодної матеріальної допомоги. З пояснень представника третьої особи встановлено, що відповідач не бажає піклуватися про дитину та утримувати її. 15 грудня 2015 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Л.А. нотаріально посвідчена заява [PERSON], відповідно до якої відповідач відмовився від батьківських прав щодо своєї доньки [PERSON] та не заперечував проти передачі доньки на усиновлення чи під опіку (а.с.23). Згідно висновку від 29.01.2016 року орган опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] При розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням своєї доньки, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, не спілкується з дитиною. Все вищевикладене, є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Розмір аліментів може бути визначеним в твердій грошовій сумі, враховуючи, відсутність працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного стабільного заробітку (доходу). Судові витрати по справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved