overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житлом з підстав, визначених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані відповідачка [PERSON] та її дочка [PERSON], які з 2010 року за вказаною адресою не проживають, оскільки виїхали на проживання в Італію, а тому житлом не користуються. Вказані обставини змусили позивачку звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшло клопотання по розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти позову та визнання її і дочки втратившими право користування житлом по [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 31 липня 2008 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]. Згідно будинкової книги в будинку по [ADDRESS] з 17 березня 2010 року значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно актів про встановлення факту не проживання від 2 липня 2014 року, 14 вересня 2014 року, 9 грудня 2014 року встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS], але по місцю реєстрації не проживають, комунальними послугами не користуються. Факт того, що [PERSON] та її дочка [PERSON] не проживають в будинку позивачки без поважних причин з 2010 року, тобто понад один рік, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 січня 2010 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 11, шлюб у обох перший. Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в грудні 2012 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї були різні характери та погляди на життя, через що систематично виникали непорозуміння та сварки, це негативно впливало на їх відносини. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, в грудні 2012 року вони припинили подружні стосунки, з того часу проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в грудні 2012 року припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї сторін були різні характери та погляди на життя, через що між ними систематично виникали непорозуміння та сварки, це негативно впливало на їх відносини, привело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 липня 2011 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1012, шлюб у обох перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в жовтні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї були різні характери та погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Під час спільного життя з відповідачем вони декілька разів припиняли шлюбні стосунки, але, бажаючи зберегти сім'ю, відновлювали свої відносини, однак позитивних результатів це не дало, між ними втрачено почуття поваги та любові. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згоден, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони на початку жовтня 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін були різні характери та погляди на життя, сімейні стосунки, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. З цих причин вони декілька разів припиняли шлюбні стосунки, але, бажаючи зберегти сім'ю, відновлювали їх, однак позитивних результатів це не дало, між ними втрачені почуття поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 жовтня 1987 року у міському відділі ЗАГС м. Вінниці за актовим записом № 3042, шлюб у обох перший. Від шлюбу є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, у 2011 році вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що на протязі останніх років їх сімейного життя між ними виникали усілякого роду непорозуміння, вони припиняли подружні стосунки, але заради сина їх відновлювали, вони стали чужими людьми. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в 2011 році припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що на протязі останніх років їх сімейного життя між ними виникали усілякого роду непорозуміння, вони неодноразово припиняли подружні стосунки та їх відновлювали, стали один для одного чужими людьми, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з 26 жовтня 2004 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, коштів на утримання дітей не дає, що змусило її звернутись до суду. Посилаючись на те, що відповідач ніде не працює, не має регулярного доходу, позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 жовтня 2004 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилися дві дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка зазначає, що сама несе витрати по утриманню дитини, не маючи достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, повідомлявся за місцем реєстрації. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, до досягнення доньки двадцяти трьох років, але не раніше припинення навчання, мотивуючи тим, що 15.01.2007 року рішенням Голосіївського районного суду м Києва з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, починаючи з 29.11.2006 року і до повноліття доньки, тобто [INFO]. Позивачка зазначила, що їх спільна донька навчається на І курсі ІІ ступеня навчання денної форми в групі ТПН-101 Вищого комерційного училища, що підтверджується довідкою №5443 від 19.12.2014 року, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час слухання повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], (а.с. 3). Судом встановлено, що спільна донька сторін навчається на І курсі ІІ ступеня навчання денної форми в групі ТПН-101 Вищого комерційного училища, що підтверджується довідкою №5443 від 19.12.2014 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку( доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 24.12.2014 рокудо досягнення доньки двадцяти трьох років, або до часу припинення навчання. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1200 грн., щомісяця до досягнення повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач не утримує дитину, не надає добровільно матеріальну допомогу, участь у вихованні дитини не приймає. Позивачка зазначає, що сама несе витрати по утриманню дитини, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач належним чином повідомлений, про поважні причини неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач у справі участі у вихованні та утримання дитини [PERSON] [INFO] не несе. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісяця для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с. 3). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON]., що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 18.12.2014 року, яка була видана головою вуличного комітету. (а.с.2) Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-11 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с. 3). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 18.12.2014 року, яка була видана головою вуличного комітету. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved