Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач КС «Імперіал ЛТД» звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.12.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір №498 нп, згідно якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 25000,00 грн. на умовах строковості, зворотності ті цільового використання, зі сплатою 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 фактичні місяці від дати отримання боржником кредиту до повного виконання зобов`язань. З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, 02.12.2013 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» укладено договори поруки: зі [PERSON] та [PERSON] за № 498 нп/1, зі [PERSON] та [PERSON] за №498 нп/2, зі [PERSON] та [PERSON] . При складанні договорів поруки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були попереджені про солідарну відповідальність, яку вони нестимуть в разі неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, та обізнані з істотними умовами кредитного договору. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач [PERSON] зобов`язувалася до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 20.09.2019 року виникла заборгованість у розмірі 151222,63 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.11.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 20.12.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження. 20.12.2019 року розгляд справи відкладений до 21.01.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідачів. 21.01.2020 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у нарадчій кімнаті по справі ЄУ № 942/1955/19. Розгляд справи перенесено на 25.02.2020 року. В судовому засіданні, яке відбулось 25.02.2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд про застосування позовної давності. Розгляд справи відкладений до 23.03.2020 року за клопотанням відповідачів. 23.03.2020 року розгляд справи відкладений до 23.04.2020 року, у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача. Судове засідання, призначене на 23.04.2020 року відкладено до 25.05.2020 року за клопотанням сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.12.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір №498 нп, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. Кредитний договір був укладений на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 цього договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 договору строк дії договору становить 25 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Відповідно до п.2.3. кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. договору. Згідно з п. 3.3. кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 498 нп, 02.12.2013 року були укладені договори поруки між: КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] №498 нп/1; КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] №498 нп/2, КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] №498 нп/4. Відповідно до п. 1.1 договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №498 нп від 02.12.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. За змістом п. 4.2, 5.2 договорів поруки - порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років не пред`явить вимоги до поручителя, з моменту настання права вимоги за зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] має заборгованість перед КС «Імперіал ЛТД» за основним боргом у розмірі 23591,50 грн, за нарахованими процентами - 154956,74 грн., сумою позовних вимог позивач зазначає 151222,63 грн. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З кредитного договору №498 нп від 02.12.2013 року вбачається, що сторони погодили розмір сплати процентів за кредитом, який надавався строком на 25 місяців, тобто до 01.01.2016 року. Таким чином, починаючи з 02.01.2016 року, відповідач мав обов`язок погасити всю заборгованість за кредитним договором, а не вносити періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року щодо застосування відповідних норм права. Враховуюче викладене, суд вважає, що заборгованість відповідача [PERSON] складається з суми основного боргу у розмірі 23601,50 грн. та заборгованості зі сплати відсотків у сумі 7367,36 грн., нарахованих станом на 31.12.2015 року. Оскільки в судовому засіданні відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15). Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки за умовами договору кредит надавався строком на 25 фактичних місяців, тобто до 01.01.2016 року, останній платіж відповідач здійснила 27.01.2016 року, то право на звернення до суду у позивача виникло 28.01.2016 року та діяло протягом трьох років. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише 01.10.2019 року, тобто з пропуском строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed