Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

В грудні 2016 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просили виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частину квартири [ADDRESS]: житлову кімнату - 3 площею 14,2 кв.м.; кухню - 6 площею 6,7 кв.м.; туалет - 5 площею 4,6 кв.м., загальною площею 25,5 кв.м., житлової площею 14,2 кв.м., відокремивши в ізольовану квартиру з самостійним виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири; та виділити [PERSON] та малолітнім: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], частину квартири [ADDRESS]: житлову кімнату - 2 площею 16,3 кв.м.; кухню - 1 площею 8 кв.м.; туалет - 4 площею 1,3 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., відокремивши в ізольовану однокімнатну квартиру з окремим виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали на те, що у 80-тих роках їхній сімї було надано 1-кімнатну квартиру [ADDRESS]. Пізніше, в порядку поліпшення житлових умов, їм було надано другу однокімнатну квартиру, яка була суміжною з їхньою квартирою, та яку з часом приєднали до їхньої квартири № 16 обєднавши їх в одну. З цього часу всі вони мешкають на цій житловій площі та зареєстровані за даною адресою. 12 жовтня 2009 року вони приватизували квартиру на 6-х осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (на теперішній час [PERSON]О.), [PERSON] та її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO]. Свідоцтво про право власності видано згідно розпорядження № 665 від 12 жовтня 2009 року. Ця квартира належить їм на праві спільної часткової власності і кожному з них належить по 1/6 частки квартири. На сьогоднішній день у квартирі мешкають 2 сімї. Одна сімя - позивачі, а друга сімя - відповідачі. Жити у одній квартирі двом родинам дуже важко. Для цього позивачі бажають виділити у натурі свою частину квартири. Відповідачка уникає вирішити це питання у позасудовому порядку, тому вони були вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка також є представником позивачів [PERSON] та [PERSON], підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON], яка також виступає як законний представник своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визнала позовні вимоги позивачів та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітнім дітям: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] (раніше м. Дніпропетровськ), а саме по 1/6 частині кожному з них, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2009 року, виданого згідно з розпорядженням № 665 від 12.10.2009 року (а.с.8). Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за сторонами в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради під реєстраційним № 30552175, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2010 року за № 26258004 (а.с.13). Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, а тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачі звернулися до суду, оскільки бажають виділити у натурі свою частку із майна, що є у їхній спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про виділення в натурі належної їм частини у спірній квартирі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Для встановлення можливості розподілу спірної квартири між співвласниками була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз був складений Висновок № 261/262-17 від 17.04.2017 року, в якому наданий варіант розподілу в натурі між сторонами квартири [ADDRESS] (а.с.45-52). В свою чергу, сторони погодилися із наданим варіантом розподілу в натурі між ними квартири [ADDRESS] та просили застосувати вищевказаний висновок при вирішенні даного спору і виділити співвласникам належні їм частини спірної квартири у відповідності з запропонованим експертом варіантом. Суд вважає допустимим та належним доказом вищевказаний Висновок № 261/262-17 від судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2017 року, оскільки доказів на його спростування сторони суду не надали. З метою встановлення технічної можливості газифікування приміщень у вказаній квартирі, які виділяються, а саме: чи можливо газифікувати приміщення: 3 площею 14,2 кв.м.; 6 площею 6,7 кв.м.; 5 площею 4,6 кв.м., в квартирі [ADDRESS], судом був направлений запит до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз». Згідно листа Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» від 16.06.2017 року за вих. № Дд02.1-лв-5282-0617, товариство повідомило, що воно погоджує можливість газифікування приміщення 6 «кухня» за умов: переобладнання приміщення 6 «кухня», виконання робіт по перемонтажу газопроводів та встановлення газового обладнання з дотриманням вимог ПБСГ та ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання»; отримання технічних умов та виконання проекту на встановлення газових приладів; виконання вимог Дніпропетровського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій в Дніпропетровський області. При цьому, згідно з положеннями ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Таким чином, у рахуванням всього вищевказаного, суд прийшов до висновку, що розподіл спірної квартири в натурі по запропонованому експертом варіанту можливий та є таким, що буде відповідати нормам та правилам чинного законодавства. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги позивачів, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачами позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частину квартири [ADDRESS]: житлову кімнату - 3 площею 14,2 кв.м.; кухню - 6 площею 6,7 кв.м.; туалет - 5 площею 4,6 кв.м., загальною площею 25,5 кв.м., житлової площею 14,2 кв.м., відокремивши в ізольовану квартиру з самостійним виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири; та виділити [PERSON] та малолітнім: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], частину квартири [ADDRESS]: житлову кімнату - 2 площею 16,3 кв.м.; кухню - 1 площею 8 кв.м.; туалет - 4 площею 1,3 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., відокремивши в ізольовану однокімнатну квартиру з окремим виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved