Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не зявився. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав, уточнень та доповнень не мав. Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: довідка розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 20070536684 від 04.12.2013 р., заборгованість складає 23198,81 грн.; копія повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» адресоване [PERSON] відступлення права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором а також про суму заборгованості у розмірі 23\~198,81 грн.; копія договору про надання споживчого кредиту № 20070536684 від 04.12.2013 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] про надання споживчого кредиту на суму 18780 грн. з графіком платежів; копія інформаційного листа про умови кредитування про продукту; копія акту про приймання передачі № 2 реєстру боржників від 15.09.2014 р. до Договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 р.; копія договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 р.;. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 23198,81 грн.. та стягнути з нього судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., зазначивши, що 04.12.2013 р. ПАТ «ОТП Банк» із відповідачем [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту № 20070536684 на суму 18780 грн. строком на 36 місяців, із встановленим графіком платежів за кредитним договором та оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та плати по кредиту (комісія) щомісячно у розмірі 3,14 % (п.п. 1.1, 1.4 Договір № 20070536684) 15.09.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 15/09/2014, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому передачі прав вимог. Згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту № 20070536684 від 04.12.2013 р., [PERSON] (позичальник) зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та вартість всіх послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту, з урахуванням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконує умови договору, припинив обслуговування кредиту, не сплачує відсотки за користування ним, у нього, склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями, яка складається з: заборгованості за кредитом 18258,86 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками за користуванням кредитом 1,27 грн. та комісією РО 4938,68 грн. На виконання ст. 1082 ЦК України відповідача письмо повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором а також про суму заборгованості, шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації, однак відповідачем у добровільному порядку заборгованість досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 20070536684 від 04.12.2013 р., на суму 18780,00 грн. строком на 36 місяців, із встановленим графіком платежів за договором та оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та плати по кредиту (комісія) щомісячно у розмірі 3,14 % (п.п. 1.1, 1.4 Договір № 20070536684). У звязку з тим, що позичальник порушив умови надання та порядок повернення кредиту, у нього склалась заборгованість за кредитом 18258,86 грн. та заборгованість за несплаченими відсотками та комісіями за РО 4938,68 грн.. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі відшкодування збитків. Ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до договору факторингу № 15/09/2014 від 15.09.2014 р. та акту прийому передачі № 2 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 23198,81 грн.. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань та ЗУ «Про захист прав споживачів». У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору: 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved