Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до ПП «Корнер» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов'язання скасування державної реєстрації договорів оренди, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083239 належить земельна ділянка площею 2,1288 га у межах згідно з планом, а [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083238 належить земельна ділянка площею 2,5037 га, що розташовані на території Журавлівської сільської ради Тульчинського району. 10 листопада 2009 року між позивачами та ПП «Корнер» смт. Шпиків були укладені договори оренди землі, згідно з якими вони передали відповідачу в оренду належні їм земельні ділянки строком на 7 років, а відповідач зобов'язався за користування належними земельними ділянками сплачувати їм орендну плату. Вважають укладені договори оренди такими, що підлягають визнанню недійсними, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства, зокрема ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорах відсутній розділ, в якому були б обумовлені істотні умови укладених договорів оренди. До того ж відповідач не проводив підвищення орендної плати за весь час дії договорів, що на їх думку також є підставою для їх розірвання. В подальшому позивачі уточнили свої позовні вимоги і вважають, що укладені договори оренди земельних ділянок підлягають визнанню недійсними, оскільки згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» в них не вказана одна із обов'язкових істотних умов договору, а саме не передбачені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є суттєвим порушенням їх прав, як орендодавців, так як позбавляють їх можливості контролювати використання належних їм земель і збереження права власності на них. В зв'язку з цим просять суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, які належать їм на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083239 площею 2,1288 га у межах, згідно з планом та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083238 площею 2,5037 га у межах, згідно з планом, укладених 10 листопада 2009 року між ними позивачами, з однієї сторони та ПП «Корнер», з другої сторони, а також зобов'язати реєстраційну службу Тульчинського районного управління юстиції скасувати державну реєстрацію даних договорів оренди та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачі в судове засідання не з'явились. Направили суду заяву в якій просять справу розглянути в їх відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача приватного підприємства «Корнер» в судові засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання ним судових повісток. Не повідомив суд про причини своєї неявки. А тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи - відділу Держкомагенства у Тульчинському районі в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Представник третьої особи - реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обгрунтованим визнається рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо ), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083239, виданого 20 лютого 2003 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1288 га, розташованої на території Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.4 ). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 083238, виданого 20 лютого 2003 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,5037 га, розташованої на території Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.3 ). 10 серпня 2009 року між ПП «Корнер» та відповідно [PERSON] і [PERSON] укладено договори оренди належних їм земельних ділянок. Відповідно до актів прийому-передачі, 10 листопада 2009 року земельні ділянки було передано ПП «Корнер». 16 серпня 2010 року зазначені договори зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, чинній на час укладення договору оренди) ( далі-Закон) істотними умовами договору оренди землі є : об'єкт оренди ( місце розташування та розмір земельної ділянки ); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження ( обтяження ) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень ( обтяжень ) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ); акт приймання - передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Відповідно до ст.17 Закону передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Як вбачається із матеріалів справи, у виданих позивачам державних актах зазначено плани земельних ділянок, які передано в оренду, а також їх кадастрові номери та межі земельних ділянок ( зворотній бік а.с.3,4 ), а 10 листопада 2009 року складено акти про передачу та прийом земельних ділянок в оренду ( а.с.8,12 ). Разом з тим, в договорах оренди земельних ділянок не визначені всі істотні умови, які мають бути вказані, згідно з вимогами ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме в них не зазначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що відповідно до ч.2 ст.15 Закону України є підставою для визнання договорів оренди недійсними. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених в позові покладений саме на позивача. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачі належними доказами довели свої позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.203, 215 ЦК України, ст..15,17, 19 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції станом на 10.11.2009 року ), ст.ст.4, 8,15, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved