Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який у грудні 2015 року уточнила та просила постановити рішення, яким усунути їй, [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1218 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дороге вул. Бєхтєрєва, 9, кадастровий номер 1221486200:01:021:0159, зобовязавши відповідача демонтувати газопровід середнього тиску діаметром 76 мм. в межах цієї земельної ділянки; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1218 га, розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район с. Дороге по вул. Бєхтєрєва, 9, кадастровий номер 1221486200:01:021:0159, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яку вона придбала 17 жовтня 2013 року. У травні 2015 року вона вирішила на придбаній земельній ділянці розпочати будівництво жилого будинку, але не змогла отримати дозвіл на будівництво та замовити проект оскільки виявилося, що через земельну ділянку відповідач проклав газопровід низького тиску. Вважає, що своїми діями відповідач спричинив їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яку вона не може використовувати відповідно до цільового призначення. На її звернення з проханням усунути перешкоди в користуванні належним їй майном, відповідач надав відповідь з проханням надати йому для вирішення питання матеріали топографогеодезичної зйомки М 1:500. Матеріали були надані 22.07.2015 року, але перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідач не усунув, чим продовжує порушувати її право користування нерухомим майном. Після подання позову з листа відповідача від 11.11.2015 року № 8983/2-2 вона дізналася, що через земельну ділянку прокладено підземний газопровід середнього тиску діаметром 76 мм. Таким чином, з метою захисту порушених своїх прав та інтересів гарантованих Конституцією та законами України, вона звертається до суду з позовом. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання придбала земельну ділянку площею 0,1218 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дороге вул. Бєхтєрєва, 9, кадастровий номер 1221486200:01:021:0159, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.6), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 жовтня 2013 року (а.с.7). У травні 2015 року [PERSON] вирішила на придбаній земельній ділянці розпочати будівництво жилого будинку, але не змогла отримати ані дозвіл на будівництво, ані замовити проект, оскільки виявилося, що через спірну земельну ділянку проходить газопровід середнього тиску діаметром 76 мм., тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Встановлено, що 29 листопада 2012 року ПАТ «Дніпрогаз» уклав з Міністерством палива та енергетики України, договір №31/09 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, згідно якого підприємство експлуатує газорозподільні мережі, які є об'єктами державної власності (а.с.18-20). Вказаним договором передбачено обов'язки ПАТ «Дніпрогаз», зокрема, забезпечувати цілісність державного майна; виконувати роботи, пов'язані з поліпшенням, відновленням, ремонтом, реконструкцією та технічним обслуговуванням державного майна відповідно до вимог законодавства, а також забезпечувати умови безпечної та безаварійної його експлуатації тощо. Підземний газопровід середнього тиску діаметром 76 мм, прокладений у сел. Краснопілля по вул. Заводській, Північній, Бехтерева за зверненням територіальної громади селища та належить до об'єктів державної власності за інвентарним номером 1 12 04 00 00 33 02 00563. Даний газопровід введено в експлуатацію у 2003 році (а.с.22), після чого 12.11.2003 року передано на баланс ПАТ «Дніпрогаз» та використовується при здійсненні ліцензійної діяльності з розподілу природного газу для забезпечення надійного та безперебійного постачання газу споживачам. Функціонування системи газопостачання передбачає наявність охоронних зон газопроводів та інших об'єктів єдиної газотранспортної системи України. Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт», охоронна зона - землі вздовж магістральних та промислових трубопроводів, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей, природні об'єкти та довкілля в цілому. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об'єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України. Згідно ст. 73 ЗК України, охоронні зони встановлюються уздовж наземних, надземних та підземних трубопроводів з метою дотримання безпечності та надійності газопроводів, для створення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення негативного впливу на людей та довкілля. Відповідно до ст. 112 ЗК України, охоронні зони газопроводів створені для запобігання негативному впливу джерел екологічної небезпеки. Таким чином, встановлення охоронних зон тягне за собою обмеження прав землекористувачів, які користуються землями трубопровідного транспорту, а їх порушення заважає проведенню робіт з технічного обслуговування газопроводу та усуненню можливих аварійних ситуацій, чим створює небезпеку для оточуючих. Відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу», постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824), який набрав чинності 27 листопада 2015 року. Поняття охоронної зони газорозподільної системи наведено в пункті 4 розділу 1 [PERSON] І Кодексу газорозподільних систем, а саме охоронна зона об'єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності. У пп. 2 п. 3 р. 4 [PERSON] III Кодексу газорозподільних систем передбачено, що з метою забезпечення безпечної експлуатації об'єктів ГРМ встановлюються охоронні зони: вздовж газопроводів середнього тиску - у вигляді ділянки землі, обмеженої умовними лініями, що проходять в 4 метрах від осі газопроводу по обидва боки. Згідно визначень Кодексу газорозподільних систем, правовий режим земель охоронних зон об'єктів газорозподільної системи - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також Операторами ГРМ, що встановлюється в межах земель охоронних зон об'єктів газорозподільних систем для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх пошкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля в цілому. Пункт 9 розділу 4 глави III цього Кодексу встановлює, що власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Оператори ГРМ вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об'єктів ГРМ. Пункт 16 зазначеного розділу забороняє без письмового погодження оператора ГРМ межах охоронних зон проводити будівельні і монтажні роботи, планування ґрунту, влаштовувати стоянки і зупинки транспортних засобів, самохідних машин, зводити малі архітектурні форми тощо, а пункт 17 категорично забороняє у межах охоронних зон здійснювати будівництво будь-яких будівель, складувати матеріали та обладнання, в тому числі для тимчасового зберігання, руйнувати споруди і пристрої, що запобігають пошкодженню газопроводів і споруд на них. Пункт 20 цього розділу передбачає можливість проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ, а згідно пункту 29 роботи в охоронній зоні проводяться тільки в присутності керівника робіт і представника Оператора ГРМ. Пункт 45 цього розділу передбачає право оператора ГРМ на безперешкодний доступ, в тому числі на транспортних засобах, до об'єктів ГРМ, що розміщені на території будь-якої форми власності (користування), для виконання робіт з обслуговування та ремонту цих об'єктів, а також для локалізації та ліквідації наслідків аварії; на виконання в межах охоронної зони шурфів для перевірки якості ізоляції газопроводів і стану засобів електрохімічного захисту від корозії і проведення інших земляних робіт, необхідних для забезпечення нормальної експлуатації газопроводів та споруд на них, з попереднім повідомленням про це власника, орендаря земельної ділянки, землевласника, землекористувача. У разі порушення [PERSON] охоронної зони газопроводу, вжиття ПАТ «Дніпрогаз» як оператором ГРМ перелічених заходів стане неможливим. Відповідно до п. 2.1 ПБСГ, охоронна зона об'єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності. Згідно п. 1.12 розділу V ПБСГ, з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м. з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових. Порядок виконання робіт з технічного обслуговування зовнішніх газопроводів встановлюється ПБСГ. Згідно п. 1.4 розділу V цих Правил, технічний стан газопроводів (підземних, надземних, наземних та ввідних) і споруд на них повинен систематично контролюватись власником балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) шляхом проведення комплексного технічного огляду (обходу) трас газопроводів, технічного обстеження, в тому числі КПО, вимірювання захисних потенціалів і перевірки ефективності роботи засобів ЕХЗ. Пункт 1.6 зазначеного розділу передбачає, що при технічному огляді підземних газопроводів (у тому числі з поліетиленових труб) необхідно перевіряти їх технічний стан, щільність і виявляти витікання газу за зовнішніми ознаками та за допомогою приладів (газоаналізатора або газошукача). На наявність газу підлягають перевірянню всі елементи стояків газопроводів-вводів, колодязі і контрольні трубки, а також колодязі, камери інших підземних комунікацій, підвали будинків, шахти, колектори, підземні переходи та інші підземні споруди, розташовані на відстані до 15 м. із обох боків від осі газопроводу. Контролюється виконання земляних і будівельних робіт, що проводяться у смузі 15 м., з обох боків від осі газопроводу з метою попередження його пошкодження. Пункт 1.9. розділу V встановлює, що періодичність технічних оглядів трас підземних газопроводів встановлюється власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) залежно від технічного стану газопроводів, корозійної активності ґрунтів і ефективності засобів ЕХЗ, тиску газу, наявності сигналізаторів загазованості в підвалах, виду місцевості та щільності її забудови, пори року, але не рідше ніж зазначено у додатку 1. Згідно пунктів 1.15-1.17, підземні (з металевих і поліетиленових труб), надземні та наземні газопроводи підлягають технічному обстеженню, в тому числі комплексному приладовому обстеженню відповідно до вимог Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану. При виконанні технічного обстеження, в тому числі КПО, підземних сталевих, поліетиленових газопроводів та наземних і надземних газопроводів необхідно: визначати місцезнаходження і глибину закладання газопроводу (тільки для підземних); визначати герметичність газопроводу; здійснювати обстеження газопроводів на наявність корозії; визначати стан захисного ізоляційного покриття та електропотенціалу для підземних сталевих газопроводів; визначати якість зварних з'єднань (за необхідності). Перевірку щільності та виявлення місць пошкодження ізоляції при КПО необхідно здійснювати до промерзання та після повного відтаювання ґрунту. КПО підземних сталевих газопроводів необхідно здійснювати не рідше ніж один раз на рік при тривалості експлуатації понад 25 років для таких, що знаходяться у складних геологічно-корозійних умовах (сейсмічність понад 6 балів, підроблювані території), мають захисне покриття типу «нормальне», включені до плану капітального ремонту або заміни. На газопроводах, що мають захисне ізоляційне покриття нижче ніж для типу «дуже посилене», в доповнення до КПО проводиться контрольне шурфування для «явлення стану труб і якості зварних стиків зовнішнім оглядом. Крім цього, згідно п. 8.56 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44, відстані о горизонталі (у світлі) від найближчих підземних інженерних мереж до будинків і споруд слід приймати за додатком 8.1, табл.1. Вказаний додаток встановлює відстані від найближчих підземних інженерних мереж, зокрема газопроводів, які повинні складати для газопроводу низького тиску - 2 м., середнього тиску - 4 м., газопроводу високого тиску - 7 м. (для газопроводу 1 категорії - 10 м.). Таким чином, законодавство встановлює суттєві обмеження на використання земельної ділянки, на якій з 2003 року встановлено охоронну зону діючого газопроводу. [PERSON] при укладенні 17.10.2013 року договору купівлі-продажу земельної ділянки, безумовно, була обізнана про такі обмеження, але погодилась з умовами договору, тобто взяла на себе відповідні зобов'язання. Законні підстави для демонтажу підземного газопроводу середнього тиску діаметром 76 мм. відсутні, до того ж, це призведе до порушення прав та законних інтересів мешканців сел. Краснопілля, будинки яких на законних підставах підключені до системи газопостачання за допомогою вказаного газопроводу. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина 5 цієї статті встановлює, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати реологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, в результаті дослідження у судовому засіданні документації, суд прийшов до висновку, що ВАТ «Дніпрогаз» за зверненням ВАТ «ДМЗ» 30.05.2002 року було видано технічні умови № 419 на проектування системи газопостачання вул. Заводській, Північній, Бехтерева, пров. Морського, з точкою підключення від вул. Дивізіонній. Згідно технічних умов, на замовлення ВАТ «ДМЗ» проектною організацією ТОВ «ГТМ-ЛТД» було виконано проект газопостачання вул. Заводській, Північній, Бехтерева, пров. Морського, погоджений ПАТ «Дніпрогаз» 08.07.2002 року та погоджений Голов АПУ м. Дніпропетровська, протокол № 39 від 09.10.2002 року. В подальшому, за ініціативою територіальної громади селища спеціалізованою організацією ТОВ «ГТМ ЛТД» було виконано роботи з будівництва системи газопостачання, яку 20.06.2003 року прийнято в експлуатацію, про що складено відповідний акт. Рішенням Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради від 26.09.2003 року № 59 надано дозвіл на будівництво ділянки газопроводу за кошти приватних забудовників на земельній ділянці, яка належить ВАТ «ДМЗ». Рішенням передбачено після закінчення будівництва газопроводу по вул. Заводській, Північній, Бехтерева, туп. Морському здати його на баланс ВАТ «Дніпрогаз» безкоштовно, в державну власність. 12.11.2003 року було затверджено акт приймання-передачі збудованого підземного газопроводу, згідно якого об'єкт прийнято на баланс ПАТ «Дніпрогаз» з віднесенням до об'єктів державної власності за інвентарним номером 1 12 04 00 00 33 02 00563. Отже, будівництво системи газопостачання та її подальша експлуатація в повній мірі відповідають вимогам законодавства, інтересам територіальної громади села [PERSON] та не порушує прав і законних інтересів суміжних землекористувачів. Позивачка в своєму позові просила зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» демонтувати газопровід середнього тиску діаметром 76 мм. в межах свої земельної ділянки, однак не вказала за чий рахунок необхідно виконати демонтаж газопроводу. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, позивачкою не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, на підтвердження того, яким чином ПАТ «Дніпрогаз» порушує її права як землекористувача. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed