Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що з 17.08.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], від даного шлюбу [INFO] року народилась донька [PERSON]. Подружнє життя із відповідачем не склалось, і рішенням суду від 30.04.2014 року шлюб розірвано. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач ухилявся від утримання дитини, рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. Разом з тим, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, участі у вихованні дитини не приймає. В вересні 2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON], який піклується про доньку як рідний батько. Оскільки відповідач на протязі тривалого часу не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та забезпеченню доньки, то це є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день та час слухання справи в установленому законом порядку. Представник третьої особи служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника, надав суду висновок органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2011 року по 30.04.2014 року. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] року. 3 27.05.2014 року шлюб між ними розірвано. Згідно з довідкою Дунаєвецької селищної ради від 15.12.2016 року неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] Заочним вішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.07.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки Євангеліни у розмірі 100грн. щомісячно. За даними довідки-розрахунку Першого міського відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького від 12.12.2016 року, [PERSON] має заборгованість за аліментами за період із травня 2015 року по грудень 2016 року у розмірі 19000грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24.03.2017 року, враховуючи, що доказів винної поведінки відповідача, свідомого нехтування батьківськими обов'язками не має, позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої доньки недоцільно Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] батьківські обов'язки не виконує, не піклується про дитину та її здоров'я, не займається її вихованням, має заборгованість по сплаті аліментів. В п. 15 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У зв'язку з викладеним суд критично оцінює заяву від імені [PERSON] надіслану на адресу суду поштовим зв'язком, оскільки підпис відповідача на вказаній заяві ніким не засвідчено, а особисто в судове засідання відповідач не прибув. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач, завідомо, навмисно ухилився від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої дитини, проте суд вважає необхідним попередити батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed