Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області; встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити той факт, що [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] є однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , визнати за нею право власності в порядку успадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що складається із земельної ділянки площею 4,58 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 17.07.2001 року на ім`я [PERSON] , із земельної ділянки площею 3,61 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 17.07.2001 року на ім`я [PERSON] . Даний позов обґрунтовано наступним. [INFO] в с.Губарівка Богодухівського району Харківської області помер [PERSON] . [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Позивач одружилася із [PERSON] та взяла прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її одруження. Після смерті батька залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки розміром 3,61 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , який був виданий Рожнятівською сільською радою 17.07.2001, та земельної ділянки розміром 4,58 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , який був виданий Рожнятівською сільською радою 17.07.2001. Позивач вказує, зо вона є спадкоємцем батька за законом першої черги спадкування, яка спадщину прийняла та вступила у фактичне управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Рожнятівської сільської ради. Земельну ділянку розміром 3,61 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, однак не переоформив її на своє ім`я. Земельну ділянку розміром 4,58 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] успадкував після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, однак не переоформив її на своє ім`я. Позивач [PERSON] також зазначає, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Також нотаріусом було зауважено і те, що вона не можу підтвердити факт родинних відносин між нею та її батьком, оскільки у її свідоцтві про народження їхні прізвища вказано [PERSON] , а в свідоцтві про смерть батька його прізвище вказано [PERSON] . Позивач вказує, що свідоцтво про її народження виписано з рядом помилок, зокрема, її ім`я також вказано [PERSON] , замість правильного на українській мові імені [PERSON] , однак внести зміни в це свідоцтво на разі є неможливим. Оригіналів державних актів не існує, оскільки батько не встиг переоформити земельні ділянки після смерті своєї матері та своєї рідної сестри на своє ім`я. На даний час позивач ніяким чином не може виправити прізвище батька, тому вимушена встановити даний факт через суд. Метою встановлення такого факту є реалізація її прав на спадкове майно, а саме отримання свідоцтво про право на спадщину за законом. Підтвердженням тому, що [PERSON] та [PERSON] -є однією і тією ж особою та батьком позивача, являється довідка сільської ради та можуть підтвердити свідки. [PERSON] , 1935 року народження, яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , що підтверджується довідкою сільської ради, вбачається із виписки з погосподарської книги, буде підтверджено в разі витребування доказів, та показами свідків. [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] є однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , що підтверджується довідкою сільської ради, вбачається із виписки з погосподарської книги, буде підтверджено в разі витребування доказів, та показами свідків. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 11-45 годину 23 липня 2019 року. Витребувано з Томашпільського відділу ДРАЦС: - актовий запис про народження [PERSON] , 1948 року народження; - актовий запис про народження [PERSON] , 1935 року народження; - актовий запис про народження [PERSON] ), 1907 року народження; - актовий запис про смерть [PERSON] , який помер [INFO] ; - у державного нотаріуса Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області, у Вінницького державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відомості, чи заведені спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Губарівка Богодухівського району Харківської області, [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області. 4 червня 2019 року отримано заяву Рожнятівської сільської ради про розгляд справи без участі їхнього представника. 6 червня 2019 року отримано відповідь державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори про відсутність спадкової справи після померлого [PERSON] , померлої [PERSON] 12 червня 2019 року отримано відповідь Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області про наявність спадкової справи після померлого [PERSON] та про відсутність спадкової справи після померлої [PERSON] 24 червня 2019 року отримано відповідь Державного нотаріального архіву Вінницької області про наявність спадкової справи після померлої [PERSON] та направлено копію спадкової справи. 9 липня 2019 року отримано відповідь Томашпільського РВ ДРАЦС та направлено копію актового запису про народження [PERSON] , повідомлення про актовий запис про смерть [PERSON] , повідомлено про відсутність актових записів про народження [PERSON] , [PERSON] 23 липня 2019 року свідок [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. 23 липня 2019 року свідок [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Доводи учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак зазначила в позові, що просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак голова Рожнятівської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Свідки [PERSON] .. [PERSON] подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їхній відсутності, підтверджують той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області. Також підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] є однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] . Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви позивача, представник відповідача, свідків, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про : обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Частинами 1-2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про, зокрема, встановлення факту родинних відносин. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . В її свідоцтві про народження батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Після одруження із [PERSON] , [PERSON] взяла прізвище [PERSON] . Відповідно до довідки Рожнятівської сільської ради № 106 від 21.03.2019, [PERSON] та [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] -одна і та ж особа-батько [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Дані відомості підтвердили і свідки в судовому засіданні. Отже, позивач у справі [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до довідки Рожнятівськолї сільської ради № 105 від 21.03.2019, [PERSON] , 1935 року народження, яка померла [INFO] , являється рідною сестрою [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] (а.с.18). Дані відомості підтверджуються і випискою з погосподарської книги по Рожнятівській сільській раді за 1958-1960 роки, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Відповідно до довідки Рожнятівської сільської ради № 107 від 21.03.2019, [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] , являється однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] (а.с.19). Дані відомості підтвердили і свідки в судовому засіданні. Отже, викладені у позові твердження позивача, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] є однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами та показами свідків. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів Оскільки, судом встановлено та доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] є однією і тією ж особою-матір`ю [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , дані факти родинних відносин мають для позивача юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги про встановлення фактів родинних відносин підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] в с.Губарівка Богодухівського району Харківської області помер [PERSON] (а.с.10). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до довідки Рожнятівської сільської ради № 104 від 21.03.2019, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки розміром 4,58 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 17.07.2001 Рожнятівською сільською радою на ім`я [PERSON] , земельної ділянки площею 3,61 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 17.07.2001 на ім`я [PERSON] , які він успадкував після смерті своїх матері та рідної сестри, спадщину фактично прийняв, однак державні акти на своє ім`я не переоформив. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] залишилася донька [PERSON] , яка спадщину фактично прийняла та вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, немає (а.с.13). Відповідно до актового запису про смерть № 54 від 02.11.1996, [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.15). Відповідно до актового запису про смерть № 1 від 03.01.1997, [INFO] в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.16). Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , даний акт видано 17.07.2001 Рожнятівською сільською радою [PERSON] у тому, що на підставі 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради від 20.02.2001 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,58 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради (а.с. 14). Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , даний державний акт видано 17.07.2001 [PERSON] в тому, що на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради від 20.02.2001 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,61 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради (а.с.17). Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді нотаріуса на заяву [PERSON] , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та факт родинних відносин. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори вуід 05.06.2019, спадкові справи після померлої [PERSON] , померлого [PERSON] , померлої [PERSON] заведено. З відповіді Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що спадкові справи після померлих [PERSON] , [PERSON] не заводилися. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за заявою дочки спадкодавця [PERSON] . З відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області від 11.06.2019 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою сина [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається із житлового будинку та земельної частки (паю). Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За наведених обставин, враховуючи, що стороною позивача доведено, що вона є єдиним спадкоємцем свого батька, спадщину прийняла, що також підтверджено і поданою нею заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, її батько, в свою чергу, прийняв спадщину, що залишилася після смерті своєї матері та рідної сестри, відповідачем визнано позовні вимоги [PERSON] , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2328,74 гривень за вимогу майнового характеру, 768,40 гривень за вимоги окремого провадження (а.с.1, 2)., а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову майнового характеру, що становить 1164,37 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved