Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В грудні 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулося ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року в загальному розмірі 20669,11 грн., з яких: 20351,75 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 317,36 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року в загальному розмірі 17932,20 грн., з яких: 13666,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2360,69 грн. - заборгованість за відсотками; 1905,14 грн. - пеня, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.06.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №010/0216/82/0081342 та кредитний договір №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року. 03.05.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/58-F, за умовами якого до ПАТ «Оксі Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вище вказаними кредитними договорами. 10.05.2018 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги №1, за умовами якого ПАТ «Оксі Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ПАТ «ОКСІ БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 15.05.2018 року до договору відступлення права вимоги №1 від 10.05.2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 010/0216/82/0081342 в загальній сумі 20669,11 грн. та по кредитному договору № 014/0004/82/0884887 в загальній сумі 17932,2 грн. На виконання п. 2.8. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України на адресу відповідача [PERSON] , зазначену в кредитних договорах, ПАТ «Оксі Банк» направило повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з порушеннями відповідачем умов кредитних договорів позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. У позовній заяві позивач зазначав, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №010/0216/82/0081342 в загальному розмірі 20669,11 грн., з яких: 20351,75 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 317,36 грн. - заборгованість за відсотками (включаючи нараховані) та за кредитним договором №014/0004/82/0884887 в загальному розмірі 17932,20 грн., з яких: 13666,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2360,69 грн. - заборгованість за відсотками (включаючи нараховані); 1905,14 грн. - пеня. Крім того, з моменту отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача [PERSON] , а саме з 10.05.2018 року, позивачем не здійснювалося нарахування відповідачу жодних штрафних санкцій. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до судового засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Покоєвич А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 82-89), просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві заперечення відповідача зводяться до того, що відповідач [PERSON] постійно вносила кошти для погашення кредитної заборгованості, проте позивачем це не враховано. На думку відповідача додані до позовної заяви договори про відступлення права вимоги за кредитними договорами не є належним доказом того, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] , оскільки відповідач укладала договори з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і не була повідомлена про заміну кредитора. Відповідач вважає, що за спірними кредитними договорами сплив строк позовної давності. Представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 94-95). 04.03.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 121-126), обґрунтована тим, що враховуючи пункт 18.6 кредитного договору №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року; пункт 10.6 кредитного договору №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року та правові позиції, які висловлені Верховним Судом України в постановi вiд 06.11.2013 року у справi №6-116цс13, в постанові вiд 24.02.2016 року у справi №6-1824цс15, позивач приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі, й щодо спеціальних строків позовної давності, обмежується останніми 70 роками перед зверненням позивача до суду, а отже заява вiдповiдача про застосування строків позовної давності не пiдлягає задоволенню. Крім того, позивач вказував, що навіть й при умові, що відповідач [PERSON] не отримувала повідомлень про відступлення права вимоги за кредитними договорами, проте відповідач не мала жодних перешкод сплатити наявну заборгованість на рахунки попередніх кредиторів, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15. Заслухавши пояснення представника відповідача - адвоката Покоєвича А.О., дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.06.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0216/82/0081342, відповідно до умов якого розмір поточного ліміту кредиту 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних, строком на 48 місяців до 26.06.2017 року (а.с. 4-13, 140-149). Також, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року, відповідно до умов якого надано кредит у розмірі 14940,11 грн., зокрема, кредит видано на споживчі цілі у розмірі 13470 грн. та на сплату страхового платежу у розмірі 1470,11 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом на період з 08.07.2016 року по 08.08.2016 року у розмірі 1% річних, з 09.08.2016 року процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 39,9%, без укладення додаткової угоди до договору, строком на 72 місяців до 08.07.2022 року, сума щомісячного переказу коштів з КР 549,00 грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку (а.с. 22-28, 130-136). Відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту відповідно до умов надання кредиту і відповідно до графіку погашення. 03.05.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/58-F, відповідно до умов якого до ПАТ «Оксі Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за згаданими вище кредитними договорами (а.с. 34-35). 10.05.2018 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги №1, відповідно до умов якого ПАТ «Оксі Банк» передає (відступає) за плату ТОВ «ЄАПБ» право вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитними договорами №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року та №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року (а.с. 36-38, 62-66). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 від 15.05.2018 року до договору відступлення права вимоги №1 від 10.05.2018 року ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 20669,11 грн. за кредитним договором №010/0216/82/0081342 та по кредитному договору №014/0004/82/0884887 в загальній сумі 17932,2 грн. (а.с. 39, 67-68). Як вбачається із розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року у відповідача [PERSON] за період з 27.06.2013 року по 15.05.2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 20669,11 грн., з яких: 20351,75 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 317,36 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 19-21, 137-139). Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року у відповідача [PERSON] за період з 08.07.2016 року по 15.05.2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 17932,20 грн., з яких: 13666,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2360,69 грн. - заборгованість за відсотками (включаючи нараховані); 1905,14 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 33, 150). На виконання п. 2.8 договору відступлення права вимоги №1 від 10.05.2018 року, відповідно до ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача [PERSON] 18.05.2018 року ПАТ «Оксі Банк» надіслав повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та здійснення виконання всіх зобов`язань (а.с. 17, 31). Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] було надіслано повідомлення від 18.05.2018 року №002531057-1 (а.с. 18) та №002531056-1 (а.с. 32) про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами №010/0216/82/0081342 та №014/0004/82/0884887, які залишилися без реагування (доказів протилежного суду не надано). Відповідно до пункту п. 8.1. кредитного договору №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року, кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди Позичальника відступити свої права вимоги за цим Договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином. Таке ж положення закріплено і в п. 16.1 кредитного договору №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року. Згідно п. 2.1 Договорів відступлення права вимоги №114/58-F (укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк») та №1 (укладений між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ЄАПБ») на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а новий приймає належні Первісному кредитору права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог». Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 ЦК України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора за кредитними договорами №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року та №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відтак, заперечення представника відповідача щодо недоведеності факту переходу всіх прав кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, оскільки спростовуються встановленими обставинами, зокрема, самими договорами відступлення права вимоги, витягами із реєстру боржників та оплатністю укладеного між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору. Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від ПАТ «Оксі Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свідчить наявність у позивача документів кредитної справи [PERSON] , а саме: кредитні договори №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року та №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року з додатками, що додавалися представником позивача до позовної заяви. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року по справі №6-979цс15: «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його і обов`язку погашення кредиту взагалі...». Так, відповідно до п. 3.6 Договору відступлення права вимоги №114/58F, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПAT «Оксі Банк», у разі, якщо після дати відступлення прав Вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримає будь-які грошові кошти від органів та осіб, які за законом здійснюють примусове виконання судових рішень/страхової компанії на погашення заборгованості за Кредитними договорами, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати надходження грошових коштів перераховувати дані кошти на банківський рахунок ПAT «Оксі Банк». Також відповідно до п. 3.6. Договору відступлення права вимоги №1, укладеного між ПAT «Оксі Банк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», у разі, якщо після дати відступлення прав Вимоги ПAT «Оксі Банк» отримає будь-які грошові кошти від органів та осіб, які за законом здійснюють примусове виконання судових рішень/страхової компанії на погашення заборгованості за Кредитними договорами, ПAT «Оксі Банк» зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати надходження грошових коштів перераховувати дані кошти на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ». Отже, відповідач не мала жодних перешкод для виконання зобов`язання, а саме сплачувати кредитну заборгованість за укладеними кредитними договорами на рахунки попередніх кредиторів. За таких обставин вважати, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло права вимоги до [PERSON] не можна. Крім того, ст. 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину. За її положеннями правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року за період з 27.06.2013 року по 15.05.2018 року становить 20669,11 грн., з яких: 20351,75 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 317,36 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 19-21, 137-139). Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року за період з 08.07.2016 року по 15.05.2018 року становить 17932,20 грн., з яких: 13666,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2360,69 грн. - заборгованість за відсотками (включаючи нараховані); 1905,14 грн. - пеня (а.с. 33, 150). Крім того, позивач визнає, що відповідач дійсно деякий час здійснювала проплати по кредитним договорам, але суми не відповідали заявленим у графіку платежів, були внесені з запізненням та були значно меншими ніж сума заборгованості, тому суд приймає розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача та вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суму заборгованості в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань. Вказані вище розрахунки заборгованості відповідачем [PERSON] у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано, контррозрахунку не надано. Разом з тим, представником відповідача - адвокатом Покоєвич А.О. подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України). За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Виходячи з викладеного, якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6, ч. 1 ст. 269 ЦК України, то розрахунок слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Як вбачається з договорів №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року, №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року, укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] , сторони погодили збільшення позовної давності до 70 років (п. 10.6. ст.10 розділу III кредитного договору №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року та п. 18.6 кредитного договору №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року). Договори підписані сторонами, ніким не оспорені і не визнані недійсними. При цьому, згідно з умовами кредитних договорів, позичальник попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів», з якими відповідач [PERSON] погодилася. Таким чином, за встановлених обставин заперечення представника відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому заборгованість за кредитним договором №010/0216/82/0081342 від 26.06.2013 року за період з 27.06.2013 року по 15.05.2018 року в загальному розмірі 20669,11 грн. та заборгованість за кредитним договором №014/0004/82/0884887 від 08.07.2016 року за період з 08.07.2016 року по 15.05.2018 року в загальному розмірі 17932,20 грн. підлягає стягненню з [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 19.12.2019 року.

Outcome: approved