Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

в грудні 2016 р. ТОВ «Ліко-житлосервіс» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо, на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 01.09.2009 року на підставі Акту прийому-передачі підземної автостоянки ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» передав, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» прийняв на обслуговування введений згідно Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві Державної адміністрації від 26.06.2008 року №881 «Про затвердження Акта Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Підземна автостоянка ж/б [ADDRESS]» підземну автостоянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), ГОВ «Ліко-житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки, також надаються інші послуги по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки. Копія Розрахунку вартості обслуговування паркінгів (1 машино-місце) для Блоку Д ([ADDRESS]) від 01.02.2012р. додається. На умовах укладеного Договору про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території №197 від 01.01.2011р. (надалі - Договір) TOB «Ліко-житлосервіс», Виконавець за Договором, забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, зберігання транспортних засобів власника на стоянці - м/місце [ADDRESS], а [PERSON], Власник за Договором, оплачує послуги Виконавця з обслуговування стоянки і бере участь у витратах на її утримання, у строк та на умовах, що передбачені Договором. Згідно п.4.3. Договору на дату підписання цього Договору сума з утримання і експлуатації стоянки на місяць становить - 287 (Двісті вісімдесят сім грн. 00 коп.). Пунктом 3.1.3. Договору передбачено, що Виконавець має право змінювати суму щомісячних платежів у разі зміни вартості комунальних та інших витрат з утримання і експлуатації стоянки. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають з договорів надання послуг згідно за ст.ст. 901-907 ЦК України. Пунктом 4.1. Договору встановлено, що Власник оплачує надані Виконавцем послуги в сумі, що відповідає частці Власника у витратах з утримання і експлуатації стоянки. Пунктом 4.6. Договору передбачено, що оплата здійснюється у національній валюті України в касу, або на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше 25-го числа поточного місяця утворилась заборгованість перед TOB «Ліко-житлосервіс» за період з 01.06.2014р. по 31.10.2016р. на суму 9964,00 грн. Згідно п.2.2.5. Договору встановлено, що Власник зобов'язаний вчасно оплачувати Виконавцеві свою частку у витратах з утримання і обслуговування стоянки. Відповідач свої зобов'язання по договору не оскаржував, тобто погоджувався з нарахованою вартістю за утримання парко місця, частково або повністю оплачував їх. З моменту укладання Договору про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території №197 від 01.01.2011р. та по теперішній час Відповідач користується послугами, проте в порушення договірних умов, не оплачує їх. Внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов'язань у відповідності Договору, за Відповідачем утворилась заборгованість перед TOB «Ліко-житлосервіс» за період з 01.06.2014р. по 31.10.2016р. на суму 9964,00 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача зазначену в позовній заяві заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує в частині стягнення судового збору, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та документи, якими вона обґрунтовується приходжу до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24.09.2004 р. за № 1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з цим судом встановлено, ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо, на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 01.09.2009 року на підставі Акту прийому-передачі підземної автостоянки ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» передав, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» прийняв на обслуговування введений згідно Розпорядження Голосіївської районної у м.Києві Державної адміністрації від 26.06.2008 року №881 «Про затвердження Акта Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Підземна автостоянка ж/б [ADDRESS]» підземну автостоянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] копія акту прийому-передачі додається (а.с.7). З моменту укладання Договору про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території №197 від 01.01.2011р. та по теперішній час Відповідач користується послугами, проте в порушення договірних умов, не оплачує їх. Внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов'язань у відповідності Договору, за Відповідачем утворилась заборгованість перед TOB «Ліко-житлосервіс» за період з 01.06.2014р. по 31.10.2016р. на суму 9964,00 грн., що підтверджується довідкою від 01.11.2016 року (а.с. 9). 26.01.2017 року ТОВ « Ліко-житлосервіс » стало відомо , що [PERSON] сплатив суму основного боргу, відповідно до платіжного доручення № 2PL746396 від 26.01.2017 р., копія якого додається. Від представника позивача - Савенко Ю.М. на адресу суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення основної суми боргу, а саме 9964 грн. Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 610. ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved