Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що 28.07.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] .. Відповідач з липня місяця 2020 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільно дитини. З 22.06.2020 року вона разом з дитиною проживає окремо від відповідача. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Такий рівень життя вона одна забезпечити не зможе, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є військовослужбовцем у Державній прикордонній службі України. Місце проходження служби їй не відоме. Зі слів відповідача, їй відомо, що його заробітна плата складає від 18000 грн. до 20000 грн.. Відповідач є учасником бойових дій, у нього немає на утриманні інших осіб, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить суд врахувати відзив, долучений до справи, а також те, що відповідач визнає позов частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від свого доходу. Також представник відповідача подала до суду відзив, в якому вказала, що з липня місяця відповідач знаходиться в зоні проведення ООС за місцем служби, проте телефоном спілкується з сином, цікавиться його життям, під час відпусток вони разом проводять час. В них з дитиною близькі стосунки, він регулярно надсилає сину на його банківську карту кошти, а починаючи з серпня місяця щомісячно на банківську картку позивача надсилає аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн.. В разі відсутності відповідача через специфіку служби можливості особисто взяти участь в справах сина, це робить його мати, яка регулярно допомагає невістці та онуку коштами, продуктами та речами. Позивач не надала жодних доказів на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача такого значного обсягу аліментів, та не надала відомостей про свій матеріальний стан, необхідність додаткових витрат на утримання дитини. Також відповідач крім грошового забезпечення за місцем служби не отримує інших доходів, в його власності перебуває лише гараж, отриманий ним в 2018 році в спадщину після смерті батька. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2020 року і до повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.07.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1123. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] .. Вказані обставини підтверджуються : свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] .. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, проте позивач наполягає на стягненні аліментів у частці від доходів відповідача. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2395 гривень. Відповідно до ст.81 ч.ч.1,6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач являється учасником бойових дій, з червня 2020 року здійснює переказ на картковий рахунок дитини [PERSON] коштів, що підтверджується: посвідченням серії [NUMBER] , копіями електронних квитанцій від 19.06.2020 року, 19.08.2020 року, 16.09.2020 року. Враховуючи наведене, те що відповідач працевлаштований, являється особою працездатного віку, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини, його належного забезпечення, та наявності обов`язку у обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2020 року і до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимоги слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) на дитину щомісячно. Також враховуючи, що позивачем згідно штампу, розміщеного на конверті позовну заяву було надіслано до суду 13.10.2020 року, аліменти слід стягувати з 13.10.2020 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 420,40 грн. (840,80/2). На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,247,258,259,263-265,430 ЦПК України, ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституції України, суд

Outcome: partial