Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про одруження [PERSON]С та [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 08.01.2004 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 16.02.2009 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 25.02.2008 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами № 8 по вул. Леніна в с. Лиманське Ренійського району Одеської області; копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2004 р. та від 20.07.2004 р.; копія заповіту [PERSON], складеного на ім`я [PERSON] від 27.12.2006 р.; копія витягу з домової книги; копії довідок Лиманської сільської ради від 19.01.2015 р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10.03.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є онучкою нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] належао: - ? частина житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями № 8 по вул. Леніна в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, який складається в цілому з: будинку житлового літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, 1-2 огорожі, 3 споруди, розташований на земельній ділянці площею 2500 кв. м., на підставі свідоцтва про право власності від 03.03.2004 р № 178. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 08.01.2004 р. - померла. Після смерті бабусі позивачки відкрилась спадщина на вищевказані ? частину житлового будинку. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були чоловік померлої - [PERSON], та її син - [PERSON] Родинні віносини підтверджуються відповідними довідками Лиманської сільської ради. У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак [PERSON], позивачка у справі, прийняла спадщину з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Чоловік спадкоємця, померлої [PERSON] [PERSON], спадщину у вигляді ? частини вказаного житлового будинку після смерті своєї дружини не прийняв, помер 16.02.2009 р., що підверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 174124. Син спадкодавця, померлої [PERSON] [PERSON], помер 25.02.2008 р., про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 122620. Законодавство встановлю спеціальні правила щодо прийняття спадщини, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини, але не встиг її прийняти. За такими обставинами застосовуються правила спадкування в порядку спадкової трансмісії. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, виходячи з положень вищевказаних норм ЦК України, позивачка є спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON], та прийняла спадщини в порядку спадкової трансмісії. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем, що підверджується записом у буднковій книзі та довідкою Лиманської сільської ради. Протягом строку, встанволеного для прийняття спадщини з моменту її відкриття, [PERSON] про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. 16.02.2009 року помер дід позивачки [PERSON] За життя [PERSON] належало: - ? частина житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями № 8 по вул. Леніна в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, який складається в цілому з: будинку житлового літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, 1-2 огорожі, 3 споруди, розташований на земельній ділянці площею 2500 кв. м., на підставі свідоцтва про право власності від 03.03.2004 р № 178. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 27.12.2006 року залишив заповіт на імя позивачки [PERSON], 16.02.2009р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 10.03.2015р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову. Після смерті [PERSON], [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлих [PERSON], [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець за законом [PERSON], відповідач у справі проти оформлення права власності на спадкове майно за позивачем не заперечує, про що надала відповідну заяву. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] (ст. 1223 ЦК України) та спадкоємцем в порядку спадкової трансмісії, після смерті [PERSON]В (ст. 1276 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийнла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (на вказаний житловий будинок, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 10.03.2015р., у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на вищевказан житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом та в порядку спадкової трансмісії, в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved