Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 05 квітня 2018 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22 травня 2018 року. Відповідач [PERSON] 21 травня 2018 року подала відзив на позов. Стороною позивача 05 липня 2018 року подано відповідь на відзив. Відповідач 06 серпня 2018 року подала заперечення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ухвали суду від 11 вересня 2018 року підготовче судове засідання у справі закрито з призначенням судового розгляду на 23 жовтня 2018 року. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 23 жовтня 2018 року головуючою у справі суддею Любешівського районного суду Волинської області Гладіч Н.І. заявлено та задоволено самовідвід, а справу передано на розгляд судді Глинянчука В.Д. \~ \~ \~ \~Судовий розгляд 09 листопада 2018 року було відкладено на 20 листопада 2018 року у зв'язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу судової повістки. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] 18 листопада 2018 року подала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з її тривалим перебуванням у відрядженні за кордоном, пов'язаного з поганим станом здоров'я та лікуванням. Причини неявки відповідача визнано судом неповажними через відсутність будь-яких документів, які б підтверджували викладені у заяві про відкладення розгляду справи обставини. Справу розглянуто 20 листопада 2018 року у відсутності позивача та відповідача. Позивача у судовому засіданні представляв адвокат [PERSON] \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~В обґрунтуванні позову позивач [PERSON] посилається на те, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28 травня 2012 року з нього в користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від його заробітку, починаючи з 07 травня 2012 року, і до повноліття дитини. На цей час у нього змінився сімейний стан, зокрема 24 січня 2012 року позивач уклав шлюб з [PERSON] і у них народилися дочка [PERSON] та син [PERSON]. Дружина позивача не працює, здійснює догляд за дитиною. Позивач також не має роботи. У зв'язку із збільшенням кола утриманців, відсутністю роботи позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього з 1/3 на 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Сторона позивача не погоджується з доводами відповідача щодо тверджень про забезпеченість житлом, оскільки [PERSON] з сім'єю проживає у будинку батьків. Ця обставина не впливає на можливість позивача сплачувати аліменти. Не заслуговують на увагу твердження відповідача про погіршення її матеріального стану як на підставу відмови у позові. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статті 181, 182, 192 Сімейного кодексу України (далі СК). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] підтримав. Звернув увагу суду, що відповідач не позбавлена права заявити до суду вимоги про стягнення додаткових витрат у звязку хворобою дитини. Розмір доходів позивача за кордоном за три останні місяці становить приблизно п'ять тисяч гривень щомісячно. Стислий виклад позиції відповідача. У відзиві на позов [PERSON] просить відмовити у задоволення позову через його безпідставність. Відповідач зазначила, що спільна дитина сторін проживає з нею та потребує додаткових витрат, оскільки має поганий стан здоров'я. [PERSON] вважає, що позивач не навів аргументів щодо погіршення його матеріального стану, оскільки він має прибутки від сезонних робіт за кордоном, його дружина отримує допомогу при народженні дитини, позивач та члени його сімї забезпечені житлом. [PERSON] звертає увагу на те, що на момент розгляду справи судом про стягнення аліментів у травні 2012 року [PERSON] уже був одружений, а його дружина перебувала у декретній відпустці. Таким чином, відповідач доводить, що обставини, на які покликається позивач, існували на момент призначення аліментів і позивач мав змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що позивач за власною ініціативою звільнився з роботи в Україні та постійно виїжджає за кордон на заробітки. Матір позивача отримує пенсію, а його дружина має значний власний дохід. Натомість матеріальне становище відповідача у порівнянні за 2016 та 2017 роки погіршилось у зв'язку зі зменшенням її доходів. Позивач [PERSON] сплачує аліменти значними сумами одноразово, що, на думку відповідача, свідчить про наявність у нього заробітків. [PERSON] має поганий стан здоров'я, перебуває на медичному обліку у звязку з хронічними захворюваннями, їй рекомендовано санаторно-курортне лікування та оздоровлення. Дитина навчається у п'ятому класі школи, потребує витрат на придбання шкільного приладдя, підручників, одягу, взуття тощо. Отже, зменшення розміру аліментів може суттєво порушити інтереси малолітньої дитини щодо необхідного матеріального забезпечення. У матеріально-правовому обґрунтуванні відповідач покликається на статті 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Декларацію з прав дитини, проголошену Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, статтю 51 Конституції України, статті 7, 179, 182, 192 СК, статті 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства». Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 265156 батьками [PERSON] є сторони по справі -- [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40). Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28 травня 2012 року у справі № 0309/7703/2012 ухвалено стягувати з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 07 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. З змісту судового рішення слідує, що [PERSON] позов визнав (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 069976 позивач [PERSON] 24 січня 2012 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 9). Згідно з свідоцтвами про народження серії І-ЕГ № 160859, серії І-ЕГ № 260411 у позивача 07 серпня 2012 року та 08 серпня 2017 року народилися донька [PERSON] та син [PERSON] відповідно (а.с. 4, 5). З копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 2473492 вбачається, що [PERSON] з 05 липня 2016 року не має постійного місця роботи. У періоди з 04 жовтня 2016 року по 02 травня 2017 року, з 24 липня 2017 року по 22 серпня 2017 року та з 16 листопада 2017 року по 19 листопада 2017 року позивач перебував на обліку в Любешівському районному центрі зайнятості Волинської області та отримував допомогу по безробіттю (а.с. 10-20). Відповідно до довідки Любешівської селищної ради Волинської області від 02 квітня 2018 року позивач мешкає у будинку по вулиці Шолохова, 21 селища Любешів. Крім позивача у житловому будинку зареєстровані та проживають чотири особи: дружина\~[PERSON], дочка\~[PERSON], син\~[PERSON] та матір [PERSON] (а.с. 22). Згідно з довідками Любешівського відділення Ковельської об'єднаної податкової інспекції № 1164 від 31 жовтня 2017 року та № 681/ФОП/0309/13 від 18 травня 2018 року відповідач задекларувала чистого доходу від провадження незалежної професійної діяльності в сумі 21346,90 гривень за 2016 рік та 7837 гривень за 2017 рік (а.с. 62). Згідно з виписками з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] хворіє на хронічний холецистит, хронічний гастрит, сольовий діатез (а.с. 44-47). У додаток до відзиву на позов відповідач подала довідку Залізницького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» від 25 жовтня 2017 року про те, що кошти на закупівлю усього необхідного для навчання та виховання дитини надавала мама [PERSON] (а.с. 48). У відповідності до копій банківських квитанцій позивач у погашення заборгованості по аліментах 19 серпня 2017 року сплатив відповідачу 2600 гривень, 31 жовтня 2017 року 5000 гривень, 10 січня 2018 року 3000 гривень, 29 березня 2018 року 6390 гривень (а.с. 50-52). Станом на червень 2018 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів у користь [PERSON] становить 6677,74 гривні (а.с. 81). Відповідачем подано інформацію про доходи позивача та його сім'ї. Згідно з декларацією, поданою відповідно до закону України «Про запобігання корупції» дружина позивача [PERSON] у 2016 році отримала 40970 гривень власного доходу, [PERSON] за цей період отримав сукупний дохід у сумі 23710 гривень. Крім цього, у декларації зазначено про доходи батьків позивача, які за 2016 рік становили суму у 42826 гривень. У 2017 році дохід дружини позивача становив 82310 гривень (а.с. 53-58). Згідно з довідками управління соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації мати позивача у 2017 році отримала 1391, 69 гривень субсидії, а дружина позивача, починаючи з жовтня 2017 року, отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень щомісячно (а.с 79, 80). Норми права, які застосував суд. У цілому суд погоджується з посиланнями сторін на норми права щодо права дитини на належне утримання, обов'язку батьків утримувати дітей, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів тощо. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьої статті 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності з частинами першою, другою статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мотиви суду щодо позовних вимог. У відповідності з частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Позивач посилається як на підставу зменшення розміру аліментів, що у нього змінився сімейний стан, зокрема він уклав шлюб та у нього народилось двоє дітей. Суд констатує, що на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів 28 травня 2012 року позивач уже був одружений, однак з цього часу у нього народилося двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON]. Починаючи з 05 липня 2016 року [PERSON] не має постійного місця роботи. Під час розгляду справи у суді встановлено, що позивач виїжджає на заробітки за кордон. Будь-яких письмових доказів щодо розміру доходів позивача сторонами не подано, зі слів представника позивача середній заробіток [PERSON] на місяць становить приблизно п'ять тисяч гривень. Станом на червень 2018 року [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6677,74 гривень. За наведених обставин суд вважає надуманими твердження відповідача про значні заробітки позивача за кордоном тільки на тій підставі, що [PERSON] одноразово сплачує аліменти у розмірах більших, ніж визначені державним виконавцем щомісячні платежі. Відповідачем подано довідки податкової інспекції, які свідчать про зменшення розміру її задекларованих доходів у 2017 році порівняно з 2016 роком з 21346,90 гривень до 7837 гривень. Між тим, будь-яких доказів про отримані доходи у 2018 році [PERSON] не представлено. Відповідачем також надано докази щодо доходів сімї позивача. Суд звертає увагу, що обов'язок утримувати спільну дитину лежить на сторонах по справі. Дружина позивача, його мати такого обов'язку не мають. У цьому контексті суд також враховує, що відповідачем не подано будь-яких відомостей щодо її сімейного стану, доходів членів її сім'ї тощо. Суд бере до уваги надану відповідачем медичну документацію щодо хронічних хвороб малолітньої дитини. Між тим, ця обставина не є визначальною при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду. Відповідно до статті 185 СК відповідач має право ставити питання про стягнення додаткових витрат на дитину. З цих же підстав [PERSON] має право на стягнення витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини. Підстави зменшення або збільшення розміру аліментів, як зазначалось вище, встановлені у статті 192 СК. Такими є зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У суді встановлено, що з часу ухвалення судового рішення у [PERSON] народилося двоє дітей, які також мають право на належне утримання. Отже, наявні передбачені законом підстави\~для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача у користь відповідача на утримання однієї дитини. Беручи до уваги наведене вище у сукупності,

Outcome: partial