Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі по тексту - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.08.2017 року засобами електронної пошти позивач звернувся із заявою до генерального директора ПАТ «Укрпошта» та відповіді на час звернення до суду із позовом не отримав. На думку позивача, відповідач порушив статтю 20 Закону України «Про звернення громадян» та завдало йому моральної шкоди. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у ненаданні відповіді на його заяву від 14.08.2017 року. Зобов'язати відповідача надати відповідь його заяву від 14.08.2017 року. Стягнути з відповідача на його користь 50000,00 грн. у якості компенсації моральної шкоди. 19.02.2018 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 23.04.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що в запиті позивача, в порушення вимог ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» не було зазначено прізвища, ім'я та по батькові заявника, а також не вказано електронної пошти, тоді як відповідь просив надати [PERSON] саме на електронну пошту. Окрім того, із звернення не вбачається дати отримання такої заяви відповідачем. Також відповідач вважав недоведеною завдану моральну шкоду позивачу. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2017 року [PERSON] звернувся до генерального директора ПАТ «Укрпошта» із заявою засобами електронного звязку (а.с. 2 та а.с. 2зворот). Відповіді на заяву не отримав, доказів зворотного матеріали справи не містять. Згідно із статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. З огляду на наведені вимоги закону, звернення позивача містило усі необхідні реквізити, в тому числі і щодо зазначення прізвище, ім'я, по батькові, а також електронної пошти: [INFO] Окрім того, позивачем додано докази на підтвердження направлення запиту в електронному вигляді, що жодним чином не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Відповідачем не надано доказів щодо розгляду заяви у наведені строки. Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у ненаданні відповіді на його заяву від 14.08.2017 року, а також зобов'язання відповідача надати відповідь його заяву від 14.08.2017 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 50000,00 грн. у якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач діяв неправомірно, а тому зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану у зв'язку із цим моральну шкоду, що полягала в ігноруванні з боку відповідача звернення позивача. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. А тому, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце порушення прав позивача на звернення, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 50,00 грн., що є в даному випадку справедливою сатисфакцією. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем жодними доказами не доведено правомірності своїх дій. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судових витрат, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету України підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved