Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

В грудні 2017р. позивач Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 28 117,82 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, щовідповідач [PERSON] перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За період з 01 травня 2016р. по 21 січня 2017р. виникла переплата пенсії в сумі 28 117,82 грн., у зв`язку з перерахунком при приведенні пенсійної справи з виду на вид. Оскільки в позасудовому порядку, відповідачка відмовляється здійснити відшкодування переплаченої пенсії, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2018р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 квітня 2018р. стороною відповідача подано відзив на позовну заяву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018р., в порядку ст. 55 ЦПК України здійснено залучення до участі у справі, в якості правонаступника позивача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 14 листопада 2018р. стороною відповідача подано до суду заяву про закриття провадження по вказаній справі на підставі п. 3) ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 21 січня 2019р. стороною позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в прийнятті якої було відмовлено на підставі ст. 49 ЦПК України. 25 січня 2019р стороною відповідача було подано заперечення щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог, в прийняті якої відмовлено. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав до суду заяву ро розгляд справи без його участі, поважності причин неявки не повідомили. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідач [PERSON] перебуває на пенсійному обліку у позивача та отримує пенсію за віком, на підставі його заяви від 12 березня 2014р., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10 січня 2017р. № 53, від 05 травня 2017р. №2044, виникла переплата пенсії [PERSON] за період часу з 02 грудня 2014р. по 31 січня 2017р. в сумі 28 117,82 грн. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загально обов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 49 цього Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1) ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що зазначені вище кошти, а сааме пенсійні виплати за період часу з 02 грудня 2014р. по 31 січня 2017р. в сумі 28 117,82 грн. Були отримані відповідачем не з його вини, оскільки правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, а тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції висловлені Великою Палатою Верховного Суду, викладені в постанові по справі № 753/15556/15-ц від 16 січня 2019р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed