Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області (орган опіки та піклування) в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, здоров`я та не готує до самостійного життя. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [PERSON] 16 вересня 2019 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від КУ БМР «БТМО», що [PERSON] , перебуваючи в педіатричному відділенні по догляду за новонародженою дитиною чоловічої статі, поводиться агресивно та неадекватно, не дозволяє медичному персоналу заходити в палату та оглядати дитину, догляд за дитиною здійснює неналежним чином, годинами залишає дитину самого. За попередньою інформацією відповідачка знаходилась на обліку в КУ «БПНД» ЗОР, в 2017 році у неї була аналогічна поведінка по відношенню до її новонароджених двійнят. 15 вересня 2019 року через неадекватну та агресивну поведінку [PERSON] було госпіталізовано до КУ «БПНД» ЗОР. 23 вересня 2019 року складений акт про покинуту в педіатричному відділенні 15 вересня 2019 року дитину чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , дитина переведена з пологового будинку. 27 вересня 2019 року відповідачка звернулась до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР із заявою про тимчасове влаштування її сина [PERSON] для надання соціально-психологічної та медичної реабілітації. Наказом служби у справах дітей від 01 жовтня 2019 року малолітнього [PERSON] взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. За клопотанням служби дитину влаштовано до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. Під час інспектування сім`ї відповідачки 09 жовтня 2019 року фахівцем Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за повідомленням матері відповідачки [PERSON] встановлено, що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в психоневрологічному диспансері. Службою у справах дітей за місцем проживання відповідачки неодноразово проводились обстеження умов її проживання, було встановлено, що в квартирі [PERSON] брудно, в помешканні палять, наявне дитяче ліжко, власником житла є її матір [PERSON] , зі слів якої [PERSON] сина не відвідує, оскільки постійно перебуває на стаціонарному лікуванні в КУ «БПНД» ЗОР. 04 грудня 2019 року під час обстеження умов проживання відповідачка повідомила службу, що планує відвідати сина. В березні 2020 року відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис на три доби. За інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 02 квітня 2020 року малолітнього [PERSON] , який перебуває в установі з 09 жовтня 2019 року, мати не відвідувала, телефонні дзвінки або письмові запити про дитину від матері чи інших осіб не надходили, мати самоусунулась від виховання та утримання сина, станом його здоров`я, умовами утримання, його потребами не цікавиться; інші родичі хлопця не відвідують. Під час обстеження умов проживання 28 травня 2020 року службою встановлено, що в квартирі зламані двері, розбита частина меблів, житло не пристосоване для проживання дітей, [PERSON] повідомила, що [PERSON] разом із чоловіком, з яким остання перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зловживають алкогольними напоями, сваряться, трощать меблі, відповідачка поїхала проживати в с. Роза, точна адреса їй не відома. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] безвідповідально ставиться до свого сина, не бажає співпрацювати зі службою у справах дітей, з Бердянським міським ЦСССДМ, не має наміру змінювати на краще своє життя та не може забезпечити дитині належні умови для розвитку і навчання, а також відповідний догляд. Відповідачка як матір не відбулась, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, своєю поведінкою не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування його особистості та характеру, дати йому належну освіту та розвиток, не усвідомлює своєї відповідальності за життя дитини, а її спосіб життя може загрожувати не тільки здоров`ю, а і життю малолітнього. Враховуючи наведене, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] та стягнути з неї аліменти на користь їх майбутнього законного представника. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що за час перебування малолітнього [PERSON] в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради мати сина не відвідувала, його станом здоров`я, умовами виховання, утримання та потребами не цікавилась, матеріально дитину не підтримувала. Вказане свідчить про те, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Відсутність материнської турботи, небажання матері піклуватись про свого сина порушують право дитини на зростання в сімейному оточенні. Будь-які інші заінтересовані особи долею [PERSON] не цікавились. Позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 06 вересня 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області). Батько дитини записаний згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00024135670 від 03 жовтня 2019 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2019 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання» щодо [PERSON] , яка під час знаходження в педіатричному відділенні по догляду за новонародженою дитиною чоловічої статі поводиться агресивно та неадекватно, не дозволяє медичному персоналу входити в палату та оглядати дитину, при цьому сама [PERSON] догляд за дитиною здійснює неналежним чином, залишає її на декілька годин самого. В 2017 році у неї була аналогічна поведінка по відношенню до її новонароджених двійнят. 15 вересня 2019 року в зв`язку з агресивною та неадекватною поведінкою [PERSON] була госпіталізована в КУ «БПНД» ЗОР. 20 вересня 2019 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому складено акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання в цілому задовільні, в кімнаті, де проживає матір дитини, є диван та зламані два ліжка для дітей до 3-х років, наявна невелика кількість дитячих речей. Житло на праві власності належить матері відповідачки [PERSON] , яка проживає у вказаній квартирі. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, від 17 вересня 2019 року в педіатричному відділенні КУ БМР «БТМО» 15 вересня 2019 року виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , дитина переведена з пологового будинку, мати дитини - [PERSON] . 27 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до головного лікаря КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР із заявою про тимчасове влаштування до закладу її сина [PERSON] для надання соціально-психологічної та медичної реабілітації, оскільки вона за станом здоров`я не може здійснювати догляд за дитиною. Згідно наказу служби у справах дітей від 01 жовтня 2019 року № 100-д малолітнього [PERSON] взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, а саме - у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 07 жовтня 2019 року начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради звернулась до головного лікаря КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР із клопотанням про влаштування до закладу [PERSON] як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, для надання медичної та реабілітаційної допомоги. З повідомлення Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 09 жовтня 2019 року вбачається, що фахівцем центру 09 жовтня 2019 року було здійснено інспектування сім`ї [PERSON] , вдома знаходилась мати останньої [PERSON] , яка пояснила, що її дочка перебуває на стаціонарному лікуванні в психоневрологічному диспансері. 27 листопада 2019 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому вдруге було обстежено умови проживання [PERSON] , встановлено, що умови проживання незадовільні, в квартирі брудно, запах затхлий, палять. В ході бесіди [PERSON] повідомила, що вона сина не відвідує, оскільки хворіє та вимушена постійно проходити лікування в психоневрологічному диспансері. 04 грудня 2019 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому знову було обстежено умови проживання [PERSON] , встановлено, що умови проживання не змінилися, є незадовільними, чоловік, з яким мати відповідачки [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах, знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та палить в кухні, зі слів [PERSON] вона планує відвідати сина. За повідомленням Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24 березня 2020 року на підставі повідомлення [PERSON] працівниками МГР відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис терміном на три доби. З повідомлення КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР № 464 від 02 квітня 2020 року вбачається, що за час перебування [PERSON] в будинку дитини з 09 жовтня 2019 року мати сина не відвідувала, жодних телефонних дзвінків або письмових запитів про дитину від матері чи інших осіб на адресу закладу не надходило, матір самоусунулась від виховання, утримання свого сина, його станом здоров`я, потребами, умовами утримання не цікавиться. 28 травня 2020 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому знову було обстежено умови проживання [PERSON] , встановлено, що умови проживання не змінилися, незадовільні, частина меблів розбита, двері зламані, присутній неприємний запах, брудно, безлад, квартира потребує ремонту, житло не пристосовано для проживання дитини, умов для її проживання не створено, дитячі ліжка завалені одягом, речей для дитини відповідного віку немає. Зі слів [PERSON] . [PERSON] проживає в с. Роза, дитину в дитячому закладі не відвідує, вважає, що [PERSON] не можна повертати дитину, оскільки вона з сином не впорається. Згідно висновку органу опіки та піклування від 23 липня 2020 року № 01-1704/47-1, в інтересах малолітньої дитини орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено судом, відповідачка не усвідомлює відповідальності за життя і здоров`я своєї малолітньої дитини, не піклується про неї, не створила умов для її повноцінного розвитку та відпочинку. [PERSON] не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру сина, дати йому належну освіту та розвиток, її безвідповідальне ставлення до дитини загрожує його здоров`ю та життю. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 4 204 грн.

Outcome: approved