Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В грудні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» пред'явило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] був укладений договір № 447 про іпотечний кредит на суму 20 000 Євро під 12, 5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 22 жовтня 2027 року. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, за яким новий кредитор набув усіх прав вимог первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі й за договором № 447 від 23 грудня 2007 року, укладеним з відповідачкою [PERSON] Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26 вересня 2014 року у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 233 996, 63 грн. З них: -220 409, 93 грн. ( 13 431, 72 Євро) борг по кредиту; -9757, 67 грн. (594, 63 Євро) борг по відсоткам; -3281, 93 грн. (200 Євро) комісія; -547, 10 грн. (33, 34 Євро) пеня. На виконання умов договору відповідачці [PERSON] була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але така вимога залишена без уваги. У зв'язку з цим позивач просив у судовому порядку стягнути з відповідачки 233 996, 63 грн. боргу по кредиту. Рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.154-156). В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам (а.с.162-164). У судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачка та її представник скаргу не визнали та просили відхилити як необґрунтовану. При цьому, відповідачка визнала, що ПАТ «Промінвестбанк» не надсилав їй повідомлення про відступлення прав вимоги за договором про іпотечний кредит, тому суд першої інстанції і відмовив в задоволенні позову; вона справді підписувала з позивачем додаткові угоди до цього договору, однак тексту їх не читала і вважає, що її ввели в оману. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про відкладення розгляду, однак судом причина неявки була визнана неповажною, справу було розглянуто без участі представника позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка [PERSON] не була належним чином повідомлена про відступлення прав вимоги новому кредитору та на момент пред'явлення позову належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, що підтверджується поданими нею розрахунками. Такі висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Встановлено, що 23 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] був укладений договір № 447 про іпотечний кредит на суму 20 000 Євро під 12, 5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 22 жовтня 2027 року (а.с.6-8). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, за яким новий кредитор набув усіх прав вимог первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі й за договором № 447 від 23 грудня 2007 року, укладеним з відповідачкою [PERSON] (а.с.26-37). 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит № 447, яким сторони погодили внести зміни до основного договору щодо порядку нарахування штрафних санкцій (а.с.11). З тексту цього договору слідує, що відповідачці було відомо про відступлення прав вимоги, а отже вона знала про перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні. 20 травня 2014 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору про іпотечний кредит № 447, яким сторони погодили заборгованість в розмірі 245 018, 43 грн. та новий графік платежів (а.с.15). За умовами цього договору відповідачка [PERSON] сплатила 1000 грн. в погашення боргу по кредиту, однак надалі перестала платити, внаслідок чого у банку виникло право стягнути заборгованість достроково. У тексті обох договорів міститься посилання на договір відступлення прав вимоги, а тому відповідачці [PERSON] було відомо про зміну сторони (кредитора) у договорі про іпотечний кредит № 447 від 23.10.2007 року. У судовому порядку ці договори відповідачкою не оспорені, а отже вони є дійсними. Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26 вересня 2014 року у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 233 996, 63 грн. (а.с.20). З них: -220 409, 93 грн. ( 13 431, 72 Євро) борг по кредиту; -9757, 67 грн. (594, 63 Євро) борг по відсоткам; -3281, 93 грн. (200 Євро) комісія; -547, 10 грн. (33, 34 Євро) пеня. На виконання умов договору, 6 листопада 2014 року відповідачці [PERSON] була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але така вимога залишена без уваги (а.с.21-22). Поданий відповідачем контррозрахунок боргу не є належним доказом, оскільки за його основу взято первинний графік платежів по кредиту, який змінено додатковою угодою від 20 травня 2014 року. Також цей контррозрахунок не містить нарахувань по штрафних санкціях за наявності прострочених платежів і розрахований до 2013 року. Отже, на переконання колегії належними, достатніми та допустимими доказами позивачем доведено заявлені позовні вимоги, підстав для відмови у їх задоволенні немає. Враховуючи викладене,

Outcome: approved