Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 8\~400 грн., на відшкодування майнової шкоди та 8\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на загальну суму 16\~400 грн. та судового збору. Так, у липні 2015 року позивач подав до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій просив розірвати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 14\~860,42 грн. (з урахуванням інфляції) на відшкодування майнової шкоди та 8\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, всього на суму 22\~860,42 грн.. Поряд з цим, 19 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив розірвати договір купівлі продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 7\~136,06 грн. (з урахуванням інфляції) на відшкодування майнової шкоди, 8\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, всього на суму 15\~136,06 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі 164 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 1\~200 грн.. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів на відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди відмовлено в звязку з безпідставністю та необґрунтованістю. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 06 листопада 2015 року вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 220 ЦПК України в звязку з тим, що, ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не вирішено питання щодо судових витрат, зважаючи на те, що не достягнуто судом за дві окремі вимоги майнового та немайнового характеру. В судове засідання учасники судового процесу не зявились про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлена про день та час слухання справи. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Як вбачається з матеріалів справи, а саме позивачем по первісному позову було заявлено вимоги: щодо відшкодування майнової шкоди у розмірі 8\~400 грн. ( вимога майнового характеру) та стягнення моральної шкоди у розмірі 8\~000 грн. ( вимога немайнового характеру). Як вбачається з матеріалів цивільної справи 06 липня 2015 року позивачем [PERSON] було подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій останній доповнив первісний позов вимогою про розірвання договору купівлі-продажу ( вимога немайнового характеру) та збільшено розмір майнової шкоди з 8\~400 грн. на 14\~860, 42 грн.. Поряд з цим, 19 жовтня 2015 року позивачем було уточнено позовні вимоги позивач зменшив позовні вимоги в частині розміру майнової шкоди до 7\~136,06 грн.. Таким чином, вбачається, що позивачем заявлено одночасно вимоги майнового та немайнового характеру. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» ( який діяв на момент звернення позивача з первісним позовом уточненнями до позовної заяви) визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Пп.1п.1ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (який діяв на момент звернення позивача з первісним позовом уточненнями до позовної заяви) ставка судовому збору за подання позовної заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно пп2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (який діяв на момент звернення позивача з первісним позовом уточненнями до позовної заяви) ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру складала 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем ставились вимоги майнового та немайнового характеру і їх законність та обґрунтованість встановлювалась судом в ході судового розгляду справи. Проте, як вбачається з матеріалів справи останнім сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., при зверненні до суду з первісним позовом, як за позов майнового характеру (а.с.1), що свідчить про те, що позивачем [PERSON] не сплачено судовий збір за дві окремі позовні вимоги майнового та немайнового характеру у відповідності до ставок визначених ЗУ «Про судовий збір», а саме: в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить в сумі 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру та в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить в сумі 243,60 грн. за вимогу майнового характеру. Пунктом 10 частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог. Поряд з цим, статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] - відмовлено за безпідставністю та необгрунтованістю. Пунктом 4 частини 1 статті 220 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення у вказаній справі додаткового рішення щодо стягнення з позивача [PERSON]Б.І. судового збору за дві окремі позовні вимоги майнового характер та немайнового характеру.

Outcome: approved