Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказала, що з 12 лютого 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років спільного проживання між ними постійно виникали сварки та скандали, в результаті чого між подружжям втрачене взаєморозуміння довіра та почуття одне до одного. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Позовна заява надійшла до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 23.10.2019 року, ухвалою суду від 26.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. 11 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду по суті. 13 квітня 2020 року позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги про розірвання шлюбу не визнали. 15.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказала, що за період перебування, як у «цивільному шлюбі» (з грудня 2010 року), так і у шлюбних відносинах (з 12.02.2016 року до 26.10.2019 року), ведення спільного господарства, виховування маленької спільної дитини [PERSON] та дитини дружини від першого шлюбу [PERSON] , відповідач здійснював повне фактичне утримання сім`ї, задовольняючи всі потреби, як матеріальні, так і будь-які інші. Як чоловік, та батько дбав про дітей та сім`ю. Гарно, по-батьківські, ставився до неповнолітньої доньки дружини від першого шлюбу - [PERSON] , оскільки дівчина залишилася без батьківського піклування та фінансової підтримки, батько [PERSON] був злісним неплатником аліментів, з 2014 року взагалі не сплачував грошові кошти на підтримку власної дитини, відносно нього було, навіть, внесено відомості до ЄРДР за даним фактом, а з грудня 2017 року взагалі був позбавлений батьківських прав. Крім того, відповідачу є незрозумілими дійсні мотиви розірвання шлюбу з боку позивача. Та наголошують, що збереження шлюбу не суперечитиме інтересам спільної малолітньої доньки [PERSON] , яка станом на сьогодні є дитиною 3-х років та повністю потребує постійної батьківської уваги відповідача. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.02.2016 р., актовий запис № 42 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. Оцінюючи заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, суд враховує, що йому роз`яснено в підготовчому судовому засіданні право на примирення, але відповідач не забажав скористатись цим правом, вважав не доцільним надавати подружжю такий строк. Враховуючи позиції кожного з подружжя, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, не виявили бажання примиритись, а отже шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання по судових витратах вирішити, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved