Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до Лісовогринівецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якої вказали, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка 0,1650га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS], належна спадкодавцеві на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу. За життя спадкодавець не зареєстрував право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим нотаріусом відмовлено позивачам в оформленні спадкових прав на частину спадкового майна. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представники позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник Лісовогринівецької сільської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання про слухання справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1650га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS]. За заявами спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 599-2010. Відповідно до листа хмельницької районної державної нотаріальної контори від 06.09.2016р. № 3086/02-14 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку із не проведенням державної реєстрації права власності за померлим. Згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори 28.04.1999 року [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,165 га, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Право на земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого виконком Лісовогринівецької сільської ради від 17.04.1999 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1273. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст. 1261?1265 ЦК України. Спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік/дружина спадкодавця. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сторони, як спадкоємці першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України, спадщину прийняли у відповідності до вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України. Згідно зі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Пунктом г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 2 статті 1225 ЦК України визначено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а за позивачами належить визнати право власності в рівних частках по 1/4 за кожним земельної ділянки площею 0,1650га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved