Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В вересні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 30436 грн. 56 коп. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Креді [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний комплексний договір № 3/1129969 від 03.04.2013 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 26000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% річних та комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80% щомісяця від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення до 02.04.2016 включно. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. 30 жовтня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Креді [PERSON]» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 10-ІV, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] за № 3/1129969 від 03.04.2013 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього [PERSON] нарахував суму простроченого основного боргу за кредитом у сумі 8132 грн. 34 коп.,суму залишку за кредитом у розмірі 11103 грн. 88 коп., суму нарахованих процентів у розмірі 176 грн. 16 коп., суму прострочених процентів у розмірі 2824 грн. 97 коп., суму комісії в розмірі 468 грн., суму простроченої комісії в розмірі 7488 грн., пеню в сумі 243 грн. 21 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через засоби масової інформації газету «Урядовий курєр» від 02.12.2016 року № 227 відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника № 0100168-02042013-003 від 02.04.2013 року (а.с.4), яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг комплексного кредитного договору № 3/1129969 від 03.04.2013 року, [PERSON] отримала кредит у сумі 26000 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80% щомісяця від суми кредиту, строком на 48 місяців з кінцевим терміном повернення до 02.04.2017 включно. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. При цьому, суд звертає увагу, що між ПАТ «Креді [PERSON]» та позивачем по справі ТОВ «Фінансова компанія «Позика» 30.10.2015 року було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 13-14; 15; 16). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.\~ Відповідно до п. 2 п.п 2.6 комплексного договору (а.с. 6) банк має право у будь який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за договором, а також за угодами про забезпечення, будь якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 \~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за комплексним договором № 3/1129969 від 03.04.2013 року, укладеного між ПАТ Креді [PERSON] (в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Позика») та [PERSON] встановив, що у неї утворилась заборгованість на загальну суму 30436 грн. 56 коп., з них 8132 грн. 34 коп. сума простроченого основного боргу за кредитом, 11103 грн. 88 коп. сума залишку за кредитом, 176 грн. 16 коп. сума нарахованих процентів, 2824 грн. 97 коп. сума прострочених процентів, 468 грн. сума комісії, 7488 грн. сума простроченої комісії, 243 грн. 21 коп. пеня (а.с. 1). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved