Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери» (далі по тексту - відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2) про захист прав споживача, розірвання договору та відшкодування збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2019 року позивач звернулась до відповідача-1 з метою отримання юридичних послуг, а саме для проведення перемовин з АТ «УКРСОЦБАНК» щодо закриття проблемної заборгованості за договором кредиту № 014-639-КЖ від 04.04.2007 року шляхом сплати одним платежем суми в розмірі 15000,00 доларів США. При цьому позивач зазначала, що починаючи з грудня 2018 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» звертався до неї з пропозицією щодо закриття проблемної заборгованості, але позивач вирішила самостійно не займатись цим питанням, а звернутись до професіоналів, та звернулась до Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери» (надалі - Відповідач-1). Слід зазначити, що на інтернет-сайті вказаного адвокатського об`єднання за посиланням [INFO] була інформація про надання саме таких послуг, які цікавили позивача - щодо закриття проблемної заборгованості та були позитивні відгуки про співробітників та керівництво зазначеного об`єднання. 20.08.2019 року під час зустрічі в офісі відповідача-1, зі позивачем спілкувався [PERSON] (представився як співробітник Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери») та повідомив позивача, що він буде займатись її питанням, всі подальші дії позивач обов`язково повинна обговорювати з ним. За рекомендацією відповідача-2 позивач оформила довіреність на запропонованих ним повірених - 7 осіб (зокрема, і на керівника Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери» - [PERSON] ) на представництво її інтересів у перемовинах з Кредитором та вчинення інших необхідних дій для вирішення питання щодо закриття проблемної заборгованості. 21.08.2019 року позивач уклала підготовлений відповідачем-2 договір про надання комплексних юридичних послуг, сторонами якого були позивач та фізична особа-підприємець [PERSON] , та оплатила авансом вартість послуг у розмірі 20000,00 грн. Після підписання Договору, відповідач-2 повідомив позивача, що перемовини з кредитором він буде вести самостійно. 29.08.2019 року відповідач-2 повідомив позивача, що за результатами переговорів з представником кредитора - [PERSON] , вказаний представник замовив звіт про оціночну вартість квартири та сказав, що закрити проблемну заборгованість можна буде, нібито, сплативши суму з дисконтом 15% від розміру оціночної вартості квартири. 16.09.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса за витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРПНМ) щодо її Квартири з метою з`ясування, у якому стані знаходиться Квартира, щодо заборони з її боку та дізналася, що власником квартири позивачки ще з 23.08.2019 року є кредитор - АТ «УКРСОЦБАНК», який звернув на квартиру стягнення на підставі застереження у договорі іпотеки, щодо досудового добровільного врегулювання вимог по сплаті кредитної заборгованості у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Після чого позивач 16.09.2019 року зв`язалась з відповідачем-2 та попросила надати їй інформацію щодо виконання договору. Позивач вважала, що в порушення умов укладеного договору, відповідач-2 не здійснив жодних дій, які були ним передбачені, а отже істотно порушив умови договору. Посилаючись на викладене позивач просила суд розірвати договір про надання комплексних юридичних послуг б/н від 21.08.2019 року, укладений між нею та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Стягнути з Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери» та Фізичної особи-підприємця [PERSON] солідарно на мою користь 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, які були сплачені позивачем за договором про надання комплексних юридичних послуг б/н від 21.08.2019 року. Стягнути з Адвокатського об`єднання «Дмитро Головко та партнери» та Фізичної особи-підприємця [PERSON] солідарно на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. Ухвалою суду від 16.12.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2020 року. 16.01.2020 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому він зазначав, що позивачем не було доведено наявність договірних відносин саме із Адвокатським об`єднанням «Дмитро Головко та партнери», а також не було доведено порушення прав позивача з боку відповідача-1. 28.01.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 04.02.2020 року позивач звернулась до суду із клопотанням про витребування доказів. 21.02.2020 року від відповідача-2 надійшов відзив на позов. Відповідач-2 зазначав, що дійсно між ним та позивачем було укладено договір про надання юридичних послуг та позивачем була видана довіреність на ім`я ФОП [PERSON] на представництво інтересів [PERSON] . Із позовної заяви вбачається, що 29.08.2019 року, відповідач-2 повідомив позивача, що за результатами переговорів з представником кредитора, був замовлений звіт про оцінку вартості квартири та сказав, що закрити проблемну заборгованість можливо з дисконтом 15 % від розміру оціночної вартості квартири. Також відповідач 2 порадив позивачу обов`язково поставити квартиру під заборону. 06.09.2019року, відповідач-2 порадив позивачу поїхати до Кредитора та до 10.09.2019 року написати заяву про готовність позивача закрити проблемну заборгованість. Отже, з самої позовної заяви вбачається, що відповідач-2 виконував взяті на себе зобов`язання за Договором, а саме ведення переговорів, з питань закриття проблемної заборгованості. При цьому, 19.09.2019 року позивач сама скасувала довіреність на відповідача -2, а отже в односторонньому порядку розірвала відношення з відповідачем-2. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. 12.03.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Розгляд справи відкладався за клопотаннями учасників справи. 12.04.2021 року від представника відповідача-1 надішли письмові пояснення щодо клопотання про витребування доказів, в яких зазначено про відсутність будь-яких трудових або договірних відносин між Адвокатським об`єднанням «Дмитро Головко та партнери» та ФОП [PERSON] . Ухвалою суду від 21.04.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті на 14.06.2021 року. В судовому засіданні 14.06.2021 року позивач та її представник позов підтримали та просили суд про його задоволення. В судовому засіданні 10.06.2021 року представник відповідача-2 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.08.2019 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір про надання комплексних юридичних послуг, за умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання надати послуги юридичного характеру, а саме юридичне консультування замовника та юридичний супровід та проведення перемовин з ПАТ «УКРСОЦБАНК» з метою вирішення проблемного питання, а саме закриття проблемної заборгованості за кредитним договором шляхом сплати кредиторові суми одним платежем в розмірі 15000,00 доларів США. Згідно із п. 1.2. до обов`язків виконавця належало - офіційні запити до кредитора щодо перевірки легітимності прав кредитора; проведення активних перемовин з кредитором по вирішенню спірного питання, а саме закриття проблемної заборгованості по даним К/Д за обумовлену суму зазначену замовником, а саме - до 15000,00 доларів США. Відповідно до п. 2.1. вартість послуг по договору склала 20000,00 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконала свої зобов`язання за договором та сплатила відповідачу-2 суму 20000,00 грн. На підтвердження виконання обов`язків за договором відповідач-2 надав суду протоколи проведення телефонних розмов в ході перемовин щодо вирішення проблемної заборгованості, підписані самим відповідачем, а також [PERSON] . Окрім того, відповідач-2 надав копію листа-пропозиції від 26.08.2019 року до АТ «УКРСОЦБАНК» щодо можливості у позивача сплатити розмір боргу за рахунок позичених коштів у родича в розмірі 15000,00 доларів США. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Щодо позовних вимог в частині розірвання спірного договору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Разом із тим, в процесі судового розгляду відповідачем-2 не було надано суду доказів на підтвердження виконання умов укладеного договору. Слід зазначити, що згідно з умовами договору відповідач-2 зобов`язався здійснювати офіційні запити до кредитора щодо перевірки легітимності прав кредитора; проводити активні перемовин з кредитором по вирішенню спірного питання, а саме закриття проблемної заборгованості по даним К/Д за обумовлену суму зазначену замовником, а саме - до 15000,00 доларів США. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач-2 здійснював офіційні запити до кредитора щодо перевірки легітимності прав кредитора. Наданий відповідачем лист від 26.08.2019 року до АТ «УКРСОЦБАНК» не може вважатись таким запитом, оскільки його зміст стосується можливості у позивача сплатити розмір боргу за рахунок позичених коштів у родича в розмірі 15000,00 доларів США. Окрім того, надані відповідачем протоколи проведення телефонних розмов в ході перемовин щодо вирішення проблемної заборгованості, підписані самим відповідачем, а також невідомою особою [PERSON] та стосуються перемовин із [PERSON] та [PERSON] за телефонними номерами [NUMBER] та [NUMBER] . Разом із тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, чи є [PERSON] та [PERSON] дійсно представниками АТ «УКРСОЦБАНК» та чи дійсно користуються номерами телефону [NUMBER] та [NUMBER] та чи насправді з ними були проведені вказані в договорі перемовини та чи були вони уповноважені на вчинення таких дій. Таким чином, в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження посилання позивача щодо істотного порушення договору другою стороною, а саме неналежного його виконання відповідачем-2. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також позивач просив суд стягнути з відповідачів 20000,00 грн. сплачених нею під час укладення договору. Згідно із ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку а ні договором, а ні законом не встановлено обов`язку відповідача повертати того, що виконано позивачем до моменту розірвання договору. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Проте, положеннями частини 3 статті 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. За таких обставин, суд вважає за можливе, з метою справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору, стягнути з відповідача-2 20000,00 грн. сплачених позивачем, оскільки вона не отримала очікуваного результату, а саме - виконання відповідачем обов`язків, передбачених договором. Щодо вимог позивача про відшкодування вказаних котів відповідачем-1, то позов в цій частині не підлягає задоволенню з огляду на те, що у позивача та відповідача-1 були відсутні договірні або інші зобов`язальні відносини. З приводу відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. суд виходить з наступного. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні не було встановлено, що відповідачами була заподіяна позивачу моральна шкода, оскільки останньою не було доведено, що вона зазнала страждань саме внаслідок дій відповідачів, тоді як наявність заборгованості у позивачки був тривалий час та вона вказувала про наявність душевних переживань у зв`язку із зверненням стягнення банком на іпотечне майно, яке відбулось фактично на другий день після укладення договору та не залежало від дій відповідачів. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки під час подання позову, [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача-2 в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь Державного бюджету України 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial