Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Виконавчий комітет Суворовської районної у м.Херсоні ради як орган опіки та піклування Суворовського району м.Херсона звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому зазначив, що відповідачем є мати неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради від 12.09.2014 року № 134, [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано під опіку рідної бабусі [PERSON]. Мати, [PERSON], відповідно до вироку Суворовського районного суду м.Херсона від 12.08.2014 року, була засуджена до шести років позбавлення волі, а батька дитини визнано безвісно відсутнім відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2017 року. 28.02.2017 року [PERSON] звільнено по відбуттю строку покарання. 15.03.2017 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради із заявою про повернення їй на виховання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Їй було надано двомісячний термін для працевлаштування, але за вказаний термін [PERSON] не надала відповідні документи та в бесіді із спеціалістами служби не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Вихованням доньки [PERSON] не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання підопічної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача уточнила заявлені позовні вимоги, просила позбавити відповідача батьківським прав та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена у встановлений законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №03, складеного 29.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 12.08.2014 року [PERSON] визнано винуватою у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1,3 ст. 321, ч.1 ст. 311, ч. 1, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Рішенням Виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради №134 від 12.09.2014 року надано малолітній [PERSON], [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено [PERSON] опікуном над нею. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2017 року заяву [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задоволено. Визнано [PERSON] безвісно відсутнім з 01.08.2002 року. Згідно довідки про звільнення серії ЧРН №02310 виданої громадянину [PERSON], [INFO], про те, що вона відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 18.03.2014 року по 28.02.2017 року, звідки звільнилася по відбуттю строку покарання. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися у невиконанні батьком обов'язків по вихованню, встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, доказів на підтвердження наявних у неї інших утриманців та обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір - 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved