Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В жовтні 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви, в якому позивач просив суд визнати виконавчий напис №4401 від 16.09.2019, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, таким, що не підлягає виконанню. Посилається в позові на те, що у вересні 2019 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис №4401 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 154 800,12 грн. Позивач не погоджується щодо безспірності вказаної заборгованості, вважає зазначений виконавчий напис таким, що вчинений як з порушенням вимог закону та недотриманням процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. У заяві позовній вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, просив суд стягнути з відповідача судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 38 500,00 грн. На підтвердження вартості наданих позивачу послуг адвокат долучив детальний опис виконаних робіт у вказаній цивільній справі, а також квитанції до прибуткового касового ордеру, які підтверджують факт оплати позивачем наданої йому правової допомоги . Відповідач у судове засідання жодного разу не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Своїм правом направити відзив на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 02.03.2020 та повторно ухвалою суду від 27.05.2020 суд витребовував у Приватного нотаріуса Колейчика В.В. документи, на підставі яких ним вчинявся вищезазначений виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором. Станом на час розгляду справи, запитувані документи до суду не надійшли. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, яка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на ухваленні заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що 18 травня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір , за умовами якого позивач отримав у кредит грошові кошти в сумі 141 210,00 грн. строком до 18.05.2018 (а.с..9-14) Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2019 року Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 4401 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором . Сума заборгованості складає 154800,12 грн.(а.с.15) Приватним виконавцем Лисенко С.О. здійснюються виконавчі дії у відкритому виконавчому провадженні № 60102064 ВІД 19.09.2019 з примусового виконання виконавчого напису №4401 від 16.09.2019 , вчиненого Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. В той же час, слід зазначити, що матеріали справи не містять документів, на підставі яких було вчинено вищезазначений виконавчий напис. Крім того, в матеріалах не міститься договору про відступлення прав вимоги ПАТ «Астра Банк» новому кредитору ТОВ «Росвен Інвест Україна». Так, відповідачем суду не надано доказів належності позивача до кола боржників, право вимоги до якого ним було набуто на підставі зазначеного договору. За таких обставин, суд не може пересвідчитися , що стягнена за виконавчим написом нотаріуса заборгованість з позивача є безспірною. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача за умовами договору, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги. Так, представником позивача [PERSON] долучено до матеріалів справи договір №55 від 30.09.2019 про надання [PERSON] . Адвокатським об`єднанням «Шенлі» правничої допомоги , детальний опис робіт (наданих послуг) позивачу [PERSON] у цивільній справі №760/27872/19 а також квитанції на суму 12000,00 грн., 2400,00 грн. та 1200,00 грн. на підтвердження факту оплати послуг адвоката. З урахуванням наведеного, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд погоджується з представником позивача, що з відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» слід стягнути 15 600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума понесених позивачем витрат підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved