Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

В заяві йдеться про те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.03.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3027256 від 10.03.2004 року, заявн6иця є власником (1/4 частини) квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.02.2009 року за реєстровим номером 207, заявниця прийняла у власність ще ј частину зазначеної вище квартири від [PERSON] , Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2008 року за № 1281 ј частини квартири, заявниця отримала в якості спадщини після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2008 року за № 1282 ј частини квартири, заявниця отримала в якості спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . З огляду на зміст зазначених вище документів, а точніше на статус будівлі у них встановлено, що заявниця є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . На сьогоднішній день заявниця вирішила виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, однак у землевпорядній організації їй роз`яснили, що виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки під квартирами є неможливим і запропонували звернутися до суду з заявою про зміну статусу житлового будинку її помешкання. 01.01.2001 року вступи в у дію новий Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, згідно якого встановлено, що до житлових будівель відносяться будинки одноквартирні, які включають в себе спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Саме під даний тип будинків одноквартирних і підпадає помешкання заявниці. Посилаючись на зазначені обставини заявниця має намір виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а тому просить суд встановити факт, що помешкання за адресою: [ADDRESS] , має статус житлового будинку. [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, однак подала в порядку заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, також зазначила, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує повністю та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи також на розгляд справи не з`явився, але подав заяву, в якій просив розглянути справу без їхньої участі, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що дана заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. По справі встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.03.2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3027256 від 10.03.2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22059855 від 04.03.2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20051443 від 29.08.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 20051045 від 29.08.2008 року, та технічного паспорта на квартиру, вбачається, що у власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 серпня 2011 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] після укладення змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . З довідки атестаційної архітектурно-будівельної комісії від 10.08.2020 року зазначено, що житлова квартира в одноповерховому будинку розташована, за адресою: квартира [ADDRESS] . Будівля - одноповерховий житловий будинок, прямокутної форми, з шатровим дахом, розділена на дві рівномірні частини, кожна з яких обладнана відокремленими виходами, має два власника. Кожна частина будинку має умовно відокремлену земельну ділянку з двором та виїздом на вулицю. Заявниця має намір оформити у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їй об`єкт нерухомості. Однак через статус цієї нерухомості вона не може в повному обсязі реалізувати свої цивільні права, а саме виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку під квартирою. Цивільним законодавством відокремлюється поняття житлового будинку та квартири як об`єктів права власності. Так, відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Разом з тим, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, який вступив в дію з 01.01.2001 року, встановлено, що до житлових будівель відносяться будинки одноквартирні, які включають в себе спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Саме під даний тип будинків одноквартирних і підпадає вищевказане помешкання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначена вище обставина є перешкодою для виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а отже, встановлення зазначеного факту має юридичне значення, оскільки впливає на виникнення у заявниці права на отримання документа. З огляду на вищевказане суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дані вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved