Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, повторно не з`явився, про причини неявки суд не сповістив. Позивач у судове засідання також не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~Відповідно до\~ч.4ст.223\~ЦПК України,\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: позовна заява; ухвали суду; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24 липня 2020 р., видане повторно; квитанція про сплату судового збору; заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та долучення документів до матеріалів справи; копія паспорту позивача серії КМ № 656479 виданий у квітні 2010 р.; дублікат РНОКПП; копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] видане 22.04.2004 р.; оголошення про виклик відповідача до судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить визнати недійсним шлюб укладений 29 червня 2017 р. між нею та [PERSON] , який зареєстровано Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , посилаючись на те, що шлюб був фіктивним, тобто укладеним без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя. Позивач зазначила у позові, що відповідача вона бачила декілька раз, а саме: за декілька днів до та під час укладення шлюбу. Позивач у позовній заяві також зазначила, що після укладання шлюбу відповідач фактично припинив із нею будь-які зв`язки та більше вона його ніколи не бачила. Позивач, також вказує у позовній заяві, що наскільки їй відомо, шлюб з громадянкою України, відповідачу необхідний був для отримання посвідки про право тимчасового проживання на території України. В позовній заяві позивач констатує, що з моменту укладення шлюбу між нею та відповідачем, вони спільно не проживали, спільним побутом зв`язані не були, спільного сімейного бюджету в них не було. Додала, що фактично на момент укладення шлюбу, його було укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Позивач також вказує, що вона має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Враховуючі вищенаведене, позивач звернулась із відповідною позовною заявою до суду. Вивчивши уважно матеріали справи та надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Суд зауважує, що рішення розстановляється в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Суд вважає, що недійсність шлюбу це особливий вид сімейно-правової санкції, яка застосовується у випадках порушення передбачених законом умов укладення шлюбу і означає анулювання тих юридичних наслідків, які законом пов`язуються з дійсним шлюбом. Відповідно до ст.27 СК України «державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства». Відповідно до ч.2ст.40 СК України «шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя». В абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також\~у разі\~фіктивності (ст.40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Крім цього, як вбачається із позиції, що міститься в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-5691св13, причому відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. За приписами ч.2ст.3 СК України «сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки». Як вбачається з позовної заяви, та встановлено у судовому засіданні, 29 червня 2017 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 72. Позивач [PERSON] бачила відповідача декілька разів, а саме: за декілька днів до та під час укладення шлюбу. Після укладання шлюбу відповідач фактично припинив зі позивачем будь-які зв`язки та більше вона його ніколи не бачила. Позивач зазначила, що їй стало відомо, що реєстрація шлюбу з громадянкою України відповідачу [PERSON] необхідна була для отримання посвідки про право тимчасового проживання на території України та шлюб надав йому змогу отримати зазначену посвідку. З моменту укладення шлюбу сторони спільно не проживали, спільним побутом зв`язані не були, спільного сімейного бюджету в них не було. Фактично шлюб було укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Таким чином, дослідивши наявні в справі письмові докази, судом не було встановлено спільне проживання сторін, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю. При цьому, суд враховує, що на момент розгляду справи судом вищевказані обставини не відпали та продовжують існувати, а тому не відпали обставини, які засвідчували їх небажання створити сім`ю. Згідно зі ст.44 СК України «у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації». Відповідно до ч.1ст.45 СК України «недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання шлюбу недійсним у зв`язку з його фіктивністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved