Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 липня 2011 року відповідно до кредитного договору № 894/2377SFPRPG7 ПАТ «Платинум Банк» надало відповідачу кредит в сумі 4258 гривень 63 копійок на строк до 03 липня 2012 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення кредиту та допустив прострочену заборгованість по кредиту. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким вимоги по вказаному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 08 жовтня 2012 року за договором факторингу № 2 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача, у зв'язку із чим, останній набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 2794 гривень 93 копійок, в тому числі заборгованість по тілу кредиту - 2321 гривень 63 копійок та пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 473 гривень 30 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернувся до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору № 894/2377SFPRPG7 від 28 липня 2011 року отримав від ПАТ «Платинум Банк» кредит в сумі 4258 гривень 63 копійок на строк до 03 липня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік, комісії за надання кредиту в розмірі 264 гривень та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 128 гривень. Графіком здійснення платежів по договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів. Згідно пункту 6.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожен день прострочення. З повідомлення ПАТ «Платінум Банк» на адресу відповідача від 19 червня 2012 року вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ ФК «Бізнесфінанс» на підставі договору про відступлення права вимоги № 20120619-Г від 19 червня 2012 року. 08 жовтня 2012 року своє право вимоги, що виникло з вказаного договору про відступлення права вимоги, ТОВ ФК «Бізнесфінанс» передало позивачу, що підтверджується договором факторингу № 2. Приймаючи до уваги, що зобов'язання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач, до якого перейшло право вимоги за договором факторингу, вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобов'язання за вказаним кредитним договором. В порушення умов договору, станом на 12 листопада 2013 року відповідач допустив прострочену заборгованість по кредиту в сумі 2794 гривень 93 копійок, в тому числі заборгованість по тілу кредиту - 2321 гривень 63 копійок та пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 473 гривень 30 копійок, що підтверджується випискою по особовим рахункам банку з 29 липня 2011 року по 12 листопада 2013 року. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 512-514, 516, 526, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved