Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В жовтні 2012 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачів, а в листопаді 2013 р. збільшив позовні вимоги, зазначивши, що між сторонами був укладений договір позики на 170 000 гривень із строком повернення до 09.11.2011 р., та договір поруки. Поручитель [PERSON] передала у заставу житловий будинок по [ADDRESS]. Оскільки борг не повернутий, то позивач просив на його користь стягнути солідарно з відповідачів суму боргу - 170 000 гривень, відсотки за користування грішми з 09.04.2008 р. до 09.11.2013 р. - 512 550 гривень, інфляційні - 33 830 гривень, 3 відсотки річних за прострочення повернення грошей за період з 09.04.2009 р. по 09.11.2013 р. - 29 580 гривень, пеню за період з 09.04.2009 р. до 09.11.2012 р. - 1 521 500 гривень, а всього - 2 267 460 гривень. Також просив визнати дійсним договір іпотеки від 09.04.2008 р., укладений між позивачем та [PERSON]. Звернути стягнення на житловий будинок, що належить [PERSON], визнавши за позивачем право власності на нього в рахунок стягнення боргу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що дав у борг відповідачу [PERSON] 170000 гривень. Договір поруки є договором іпотеки, оскільки відповідачка [PERSON] передала у заставу свій будинок. Але нотаріально договір посвідчений не був, оскільки не було кадастрового номеру земельної ділянки. Просиа позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав частково, пояснивши, що дійсно зайняв у [PERSON] гроші, але не 170000 гривень, а 125000 гривень. У договорі позики була зазначена більша сума на вимогу [PERSON] у якості страховки. Він спочатку регулярно сплачував [PERSON] відсотки, а коли в нього бізнес не пішов, то перестав платити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що 09.04.2008 р. [PERSON] зайняв на один рік у [PERSON] 125000 гривень. Вона виступала поручителем [PERSON]. Але належний їй будинок у іпотеку [PERSON] не передавала. На момент повернення боргу - 09.04.2009 р., [PERSON] було виплачено 15000 доларів США. В наступному нею з [PERSON] був укладений договір, за яким вони визначили суму боргу у розмірі 280000 гривень без відсотків та строку повернення грошей. За вказаним договором [PERSON] було сплачено ще 16000 гривень. Але [PERSON] при укладенні нового договору розписки про отримання грошей знищив. У договорі поруки [PERSON] були дописані пункти про іпотеку, але вона договір у такому вигляді не підписувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Судом встановлено, що 23.08.2010 р. між КС «АКК» та відповідачем були укладені кредитні договори № 12812/10-Ф2 та № 12813/10-Ф2, згідно яких відповідач отримав у позивача кредити в сумах 1 490,00 гривень та 1 643,45 грн. відповідно, для придбання товарів широкого вжитку, строком на 12 місяців, зі сплатою 0,13% від суми залишку кредиту за кожний день користування ним, та з погашенням згідно відповідних графіків (а.с. 6-16). Оскільки відповідач з листопада 2010 р. перестав повертати кредит та відсотки, то у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 5 051,10 грн. (а.с. 23). У відповідності із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідно до договору позики № 2515 від 09.04.2008 р. (а.с. 4) [PERSON] позичив у [PERSON] 170000 гривень з датою повернення до 09.04.2009 р. За п. 2.1. договору позичальник зобов'язується сплачувати щомісяця 3% за користування грошовими коштами, а у разі їх невиплати відсотки збільшуються до 4,5%, а сума невиплачених відсотків додається до суми боргу. Також позичальник, в разі несвоєчасного повернення боргу, зобов'язався сплачувати 0,5 % від суми позики за кожний день прострочення, а також повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції (п. 2.2. договору). Також п. 2.11. договору, відповідно до ст. 259 ЦК України, встановлений п'ятирічний строк позовної давності за всіма зобов'язаннями. Факт отримання саме 170000 гривень [PERSON] підтверджується тим, що він власноруч зазначив дану суму у договорі позики, та додатково уклав нотаріально посвідчений договір застави від 09.04.2008 р., де зазначено про отримання вказаної суми грошей (а.с. 91-92). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553, ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовяязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом також встановлено, що 09.04.2008 р. між [PERSON]К та [PERSON] був укладений договір поруки (а.с. 5), за яким [PERSON] поручилася перед [PERSON] виконати усі невиконані зобов'язання [PERSON] за договором позики № 2515 від 09.04.2008 р., шляхом передачі готівкових грошей. При цьому, в разі порушення [PERSON] умов основного договору, [PERSON] зобов'язана протягом 10 днів виконати усі зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] Суд не приймає до уваги ствердження відповідачів про те, ними [PERSON] була повернута певна сума грошей, оскільки їхні доводи не підтверджені письмовими доказами, як то передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 218 та абз. 2 ст. 1051 ЦК України. У зв'язку із цим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідачі [PERSON], як солідарні боржники, мають повернути [PERSON] позику у повному обсязі разом із відсотками за користування грішми (ст. 1048 ЦК), розмір відсотків має становити 4,5%, відповідно до п. 2.1. договору позики від 09.04.2008 р. Також, в силу Закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України), відповідачі мають солідарний обов'язок повернути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також передбачену ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 624 ЦК України пеню - тобто неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, враховуючи наведені норми закону, встановлені обствини справи, межі позовних вимог, відповідачі мають сплатити на користь позивача наступні грошові суми. Сума позики складає 170000 гривень. Відсотки в порядку ст. 1049 ЦК України: 170000 грн. х 4,5% : 100 х 67 міс. = 512500 гривень. З урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (2009-2011 р.р.) інфляціні складають: 170000 грн. х (119,9%-100%) : 100% = 33830 гривень. Відсотки, в порядку ст. 625 ЦК України, з 09.04.2009 по 09.11.2013 р. (4 роки та 7 місяців) складають - за 4 роки: 170000 грн. х 3 : 100 х 4 роки = 20400 грн.; за 7 місяців: 170000 грн. х 3 : 100 = 5100 грн. : 12 х 7 міс. = 2975 грн. Разом відсотки 20400 грн. + 2975 грн. = 23375 гривень. Пеня за період з 09.04.2009 р. до 09.11.2012 р.: 170000 грн. х 0,5 : 100 х 1790 дн. = 1521500 гривень. Однак, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти зменшення суми пені, суд вважає за доцільне визначити її розмір у 100000 гривень. Таким чином з відповідачів на користь позивачів має бути стягнута сума грошей в загальному розмірі 839 705 гривень = 170000 + 512500 + 33830 + 23375 + 100000. Таким чином грошові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Щодо інших позовних вимог, то суд, вважаючи їх необгрунтованими, виходить з наступного. З вищенаведеного договору поруки від 09.04.2008 р. вбачається, що п. 1.3. має дописку, зроблену рукою [PERSON], проти чого той не заперечує. Також рукою [PERSON] виписані пункти 4.7. та 4.8., які не посвідчені підписами [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд вважає, що названі дописки зроблені після підписання тексту договору сторонами, а від цього не можна вважати зазначені пункти договору укладеними. Тому в зазначеній частині позов задоволенню не підлягає. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а позов задоволено частково в сумі 839 705 гривень, то, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України та пп. п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави має бути стягнутий у рівних частках судовий збір в сумі по 1 827 гривень з кожного, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 1218 гривень (1218 х 3 : 2).

Outcome: partial