Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України [PERSON]; копія договору від 22.06.2002р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 52, по вул. Проїзна, в м. Рені, власником якого записана [PERSON]; копія договору купівлі - продажу від 05.08.1989р.; копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.01.2011р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] зазначивши, що 22.06.2002р. між ним та відповідачкою було укладено договір, згідно якого відповідачка передала у користування належний їй житловий будинок, по вул.. Проїзна, № 52, в м. Рені, яким позивач мав право користуватися на власний розсуд. Таким чином, з 2002 року по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє житловим будинком по вул. Проїзна, № 52 в м. Рені, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, зробив поточний ремонт та ін. У звязку із вищевикладеними обставинами позивач [PERSON] вважає, що має право на житловий будинок, оскільки з 2002р. володіє та безперервно користуються ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на нього, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на нерухомість. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивача, він з 2002 р. по теперішній час безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею. За весь час володіння позивачем будинком, [PERSON] як власник, не предявляла до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, документів на нього, не брала участі в утриманні будинку та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді [PERSON] не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинком є добросовісними (тобто позивач вважає, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про дарування нерухомості), правомірним, відкритим (позивач, вважає себе власником, сплачує комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав був переданий у володіння та користування позивача, внаслідок чого останні набули право власності на нього за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ними права власності на житловий будинок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved