Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

В вересні 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №800003965. За умовами якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 155000 доларів США, які зобов`язався повернути в порядку та на умовах, визначених договором. В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 23 травня 2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали іпотечний договір. Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, АТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки набув права власності на предмет іпотеки. В подальшому, маючи намір відчужити вказане нерухоме майно, позивачу стало відомо про накладення арешту. На підставі постанов державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області від 12 червня 2012 року та від 20 вересня 2013 року був накладений арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016, а також оголошено заборону відчуження даного нерухомого майна. Тому, АТ «Альфа-Банк»» не може реалізувати права власника та реалізувати предмет іпотеки, у зв`язку з наявністю обтяжень предмета іпотеки. У зв`язку з цим просить зняти арешт, накладений на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнятих ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області в межах виконавчих проваджень №32142204 та №39188834. Представник позивача Артеменко П.М. надав до суду заяву, якою позов підтримав та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та представник третьої особи також не з`явились у судове засідання. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов та пояснення щодо позову не надали та про причини неявки суд не повідомили. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №800003965. Відповідно до якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 155000 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 травня 2028 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14% річних (а.с.4). Для забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №800003965-И, відповідно до якого предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016, на якій розташований зазначений житловий будинок (а.с.5-8). Оскільки [PERSON] не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, 18 червня 2019 року АТ «Альфа-Банк» на підставі іпотечного договору набув права власності на іпотечне майно, саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016. Водночас, згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016, на якій розташований зазначений житловий будинок, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08 червня 2012 року серія та номер 32142204 та від 17 вересня 2013 року серія та номер 39188834, виданих ВДВС Бориспільського МРУЮ у Київській області (а.с.9-11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положення ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до змісту ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Зокрема, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. З аналізу змісту ст.ст.33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328,335,376,392 ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Матеріали справи не містять доказів звернення АТ «Альфа-Банк» до виконавчої служби з заявою про накладення арешту на усе майно боржника для виконання рішення суду про стягнення боргу. Натомість, встановлено, що АТ «Альфа-Банк» реалізував своє право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на іпотечне нерухоме майно. Так, підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні передбачені положенням ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч.1 ст.59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.4 та ч.5 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на нерухоме майно, яке належить на праві власності АТ «Альфа-Банк» накладено арешт. Існування цього арешту перешкоджає АТ «Альфа-Банк» вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для скасування арешту, накладеного на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:049:0016. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №796444 від 23 серпня 2019 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду АТ «Альфа-Банк» сплатило судовий збір у розмірі 1921 гривні. Пред`явлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved