Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулась до Єнакіївського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 вересня 2011 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 23 200,00 доларів США. Відповідно до п. 1 вказаного Договору позики, відповідачка зобов'язалася повернути позивачці суму позики до 10 вересня 2011 року без нарахування відсотків, однак до теперішнього часу жодних платежів у рахунок погашення боргу здійснено не було. З метою збереження добрих відносин та надією на досудове врегулювання спору, позивачкою 03 серпня 2013 року було направлено рекомендованим листом на адресу фактичного місцепроживання відповідачки письмову вимогу про повернення суми, яка була повернута поштою без вручення адресату у зв'язку зі спливом строку зберігання. У встановлений строк [PERSON] борг позивачці не повернула. Сума боргу відповідачки в гривневому еквіваленті на дату подачі позову складає 23200 дол. США (сума боргу) х 799,30 грн./100 (ставка НБУ на день подачі позову) = 185 437, 60 гривень. Оскільки відповідачка не повертає грошову суму за договором добровільно, позивачка просить стягнути суму боргу з неї в судовому порядку. Представник позивачки в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно до копії договору позики, що міститься в справі (а.с.6), [PERSON] позичила в присутності двох свідків у [PERSON] 23200 доларів США до 10 вересня 2011 року. Відповідно до копії вимоги, що міститься в справі (а.с.7), позивачка намагалась досудове врегулювати спір. Однак, листа з вимогою відповідачкою отримано не було в зв'язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією довідки, долученої до справи (а.с.8). Відповідно до пояснення свідка [PERSON], долученого до справи (а.с.24), він підтверджує, що зі сторони [PERSON] повернення суми боргу станом на 24 грудня 2013 року не було. Згідно до ст.ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на дату подачі позову, тобто на 18 листопада 2013 року курс гривні до долару США становив 100 доларів США / 799,30 гривень. Таким чином, сума боргу відповідачки в гривневому еквіваленті на дату подачі позову складає: 23200 дол. США (сума боргу) х 799,30 грн./100 (ставка НБУ на день подачі позову) = 185 437, 60 гривень. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований і одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved