Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач КП «Теплоенерго» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення суми боргу за договором про постачання теплової енергії, в якій, зменшивши позовні вимоги 10.12.2019 року, просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 21 694,98 грн., яка складається з : 3 % річних - 1452,52 грн., інфляційні втрати - 4147,82 грн. та пені - 16 094,64 грн., вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову посилаючись на те, що, між відповідачем та КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» 04.12.2014 року укладено Договір № 010048 про постачання теплової енергії. Згідно рішення Дніпровської міської ради від 27.07.2016 року № 28/12, КП «Теплоенерго» отримало засоби теплопостачання приміщення відповідача по [ADDRESS] , таким чином, у зв`язку з фактичним передаванням функцій та засобів теплопостачання до КП «Теплоенерго», між позивачем, КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачем було укладено тристоронню додаткову угоду до зазначеного договору, з моменту підписання якої, позивач набув усіх прав та обов`язків за Договором № 010048 від 04.12.2014 року (далі Договір). Позивачем на виконання умов Договору в період з лютого 2017 по квітень 2018 року надавалися послуги з теплопостачання об`єктів відповідача, але належної своєчасної оплати в повному обсязі не надходило, зокрема, станом на 18.09.2019 року за період з 01.02.2017 по 30.04.2018 рік утворилася наступна заборгованість: 25 702,42 грн. - основний борг (погашений відповідачем під час розгляду справи, на суму якого, відповідно було зменшено позовні вимоги), 3% річних 1452,52 грн., 4147,82 грн. - інфляційні втрати, 16094,64 грн. - пеня, а всього, 21694,98 грн. Тобто предмет позову становлять вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги теплопостачання, що утворилася внаслідок порушення строків їх оплати. Позивачем 10.12.2019 року надано суду заяву, в якій повідомив про зменшення позовних вимог в частині стягнення боргу за теплопостачання в розмірі 25 702,42 грн., у зв`язку з погашенням боргу відповідачем протягом розгляду справи та надав документи щодо відсутності заборгованості, разом з тим підтримавши свої вимоги в решті позовних вимог. Відповідач у встановлений судом строк надала суду відзивів на позовну заяву, в якій не погодилася з позовними вимогами, у зв`язку з їх необґрунтованістю, зазначає, що позивачем невірно обраховано періоди, за які може бути стягнуто пеню, який обмежується 1 роком від дати звернення до суду, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України, надала окрему заяву про застосування позовної давності до вимог позову про стягнення пені, окрім того, зазначив, що позивачем не враховані норми закону, щодо максимального розміру пені за несвоєчасну сплату ЖКП, встановлені ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, між відповідачем та КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» 04.12.2014 року укладено Договір № 010048 про постачання теплової енергії. Згідно рішення Дніпровської міської ради від 27.07.2016 року № 28/12, КП «Теплоенерго» отримало засоби теплопостачання приміщення відповідача по [ADDRESS] . Таким чином, у зв`язку із неможливістю подальшого виконання обов`язків з теплопостачання об`єктів за Договором №010048 від 04.12.2014 р. комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі», та фактичним переданням функцій та засобів теплопостачання до КП «Теплоенерго», між комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та відповідачем 14.09.2016 року укладено тристоронню додаткову угоду до зазначеного договору. Відповідно до п.1.1.6 додаткової угоди, з моменту укладення цієї угоди, енергопостачальна організація (КП «Дніпропетровські міські теплові мережі») втрачає всі права та вимоги, що передбачені основним договором, якщо споживач не має заборгованості, або має кредиторську. Отже, з моменту підписання зазначеної додаткової угоди, позивач набув всіх прав та обов`язків за Договором №010048 від 04.12.2014 року. На виконання своїх обов`язків, за вищевказаним договором, позивачем в період з лютого 2017 року по квітень 2018 року надавалися послуги з теплопостачання об`єктів відповідача, але належної оплати, в повному обсязі, не надходило. Зокрема, договором № 010048 у п. 7.4 визначено, що споживач проводить остаточний розрахунок в продовж 5 днів після одержання рахунку, а енергопостачальна організація зобов`язана його направити споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. то перебіг строку слід відраховувати з наступного, за п`ятим, дня, від дати отримання рахунку або від дати коли відповідач мав реальну можливість отримати такий рахунок. Направлення відповідачу рахунків та актів приймання передачі теплової енергії за спірний період, підтверджується реєстром вручення рахунків КП «Теплоенерго» 010048 та відповідачем не оспорюється. Відповідно до вказаного реєстру, відповідачу рахунки у спірному періоді вручені: за лютий 2017 року - 07.03.2017 року; за березень 2017 року - 10.04.2017 р.; за жовтень 2017 року - 09.11.2017 року; за листопад 2017 року - 08.12.2017 року; за грудень 2017 року - 10.01.2018 року; за січень 2018 року - 07.02.2018 року; за лютий 2018 року - 06.03.2018 року; за березень 2018 року - 06.04.2018 року; за квітень 2018 року - 07.05.2018 року. Сторонами договору погоджено, що доставка рахунків здійснюється на адресу надання послуг з постачання теплової енергії, а саме рахунки доставляються у приміщення [ADDRESS] у [ADDRESS] . Погодження зазначеної адреси підтверджується Додатком №5 до Договору №010048. Направлення відповідачу рахунків та актів приймання передачі теплової енергії за спірний період, також підтверджується описом вкладення у цінне поштове відправлення №4900072247340 від 09.09.2019 року. Згідно п. 3.2.2. Договору відповідача зобов`язано виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором. Також зобов`язано проводити звіряння взаємних розрахунків з Енергопостачальною організацією на кінець опалювального сезону. Враховуючи наведене вище, відлік 5 днів для проведення остаточного розрахунку, які передбачені умовами п.7.4 договору, слід здійснювати з дати вручення рахунків, згідно вказаного вище реєстру. Оскільки відповідачем рахунки у 5 денний строк оплачені не були, то строк порушення виконання зобов`язання обраховується з 6 дня від дати вручення рахунків. В свою чергу, позивачем визнаються платежі відповідача, спрямовані на погашення заборгованості від 29.05.2017 року, 06.02.2018 року, 01.12.2017 року, 09.01.2018 року, 06.02.2018 року, 10.05.2018 року. З урахуванням наведеного, датами порушення зобов`язань та їх термінами є: За лютий 2017 року 8081,78 грн. - з 14.03.2017 року по 28.05.2017 року, 29.05.2017 сплачено 4824,21 грн. та з 29.05.2017 року по 05.02.2018 року щодо 3257,57 грн. (борг за лютий погашено 06.02.2018 року); За березень 2017 року 4824,21 грн. - з 15.04.2017 року по 05.02.2018 року, 06.02.2018 року сплачено 286,11 грн., отже період заборгованості з залишку 4537,44 грн. - з 06.02.2018 року по 19.09.2019 року; За жовтень 2017 року 918,46 грн. - з 14.11.2017 року по 30.11.2017 року (борг за жовтень погашено 01.12.2017 року); За листопад 2017 року 5401,04 грн. - з 13.12.2017 року по 08.01.2018 року (борг погашено 09.01.2018 року); За грудень 2017 року 5965,95 грн. - з 13.01.2018 року по 05.02.2018 року (борг погашено 06.02.2018 року); За січень 2018 року 6663,30 грн. - з 13.02.2018 р. по 19.09.2019 р.; За лютий 2018 року - 6798,22 грн. - з 13.03.2018 р. по 19.09.2019 р.; За березень 2018 року 7703,46 грн. - з 11.04.2018 р. по 19.09.2019 р. ; Вищезазначені періоди використовує суд при обрахуванні 3% річних, інфляційних втрат та пені. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Аналізуючи вказані положення закону, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та трьох процентів річних від прострочених сум. Три відсотки річних від прострочених сум за відповідний період, суд розраховує за формулою: [Сума боргу] Х (3% / 365 днів Х Кількість днів) = сума 3% річних за період. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставка 3% річних (за день)Відсотки 14.03.201728.05.2017768 081.000,0082191750.48 29.05.201705.02.20182533 257.000,0082191767.73 15.04.201705.02.20182974 824.000,00821917117.76 06.02.201819.09.20195914 537.000,00821917220.39 14.11.201730.11.201717918.000,008219171.28 13.12.201708.01.2018275 401.000,0082191711.99 13.01.201805.02.2018245 965.000,0082191711.77 13.02.201819.09.20195846 663.000,00821917319.82 13.03.201819.09.20195566 798.000,00821917310.66 11.04.201819.09.20195277 703.000,00821917333.66 Всього: 1 445.53 Таким чином сума 3 % річних складає 1 445,53 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Таким чином розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Тому розрахунок індексу інфляції повинен бути до 31.05.2016 року включно, оскільки індекс інфляції за червень 2016 року не може бути розраховано, на підставі того що за кожен місяць про індекс інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Розрахунок суми боргу з інфляційних втрат: Місяці простроченняСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Березень 2017 - Травень 2017104.058 081.008 408.28327.28 Червень 2017 - Січень 2018108.593 257.003 536.78279.78 Квітень 2017 - Січень 2018110.994 824.005 354.16530.16 Лютий 2018 - Вересень 2019111.874 537.005 075.54538.54 Грудень 2017 - Грудень 2017101.005 401.005 455.0154.01 Січень 2018 - Січень 2018101.505 965.006 054.4889.47 Лютий 2018 - Вересень 2019111.876 663.007 453.90790.90 Березень 2018 - Вересень 2019110.876 798.007 536.94738.94 Квітень 2018 - Вересень 2019109.667 703.008 447.11744.11 Всього: 4 093.19 Таким чином, сума індексу інфляції складає 4093,19 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, суд виходить з наступного. Статтею 550 ЦК України передбачено право кредитора на стягнення неустойки з боржника у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 3 статті 549 ЦК України пеня віднесена до видів неустойки. Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. Пунктом 8.2.3 Договору №010048, про постачання теплової енергії, передбачено нарахування неустойки в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. В той же час, відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набув чинності 01.05.2019 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу. Відповідно до Додатку № 6 до договору про постачання теплової енергії №010048 та п.3 Договору купівлі-продажу від 07.07.2014 року, приміщення [ADDRESS] розташоване у житловому будинку. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Враховуючи наведене, при обрахуванні розміру пені, суд застосовує положення ч .1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», щодо обмеження розміру пені 0,01% від заборгованості та її сукупного розміру не більше 100% суми боргу, оскільки зазначеною нормою пом`якшено цивільно-правову відповідальність боржника, що в свою чергу надає їй зворотну дію у часі. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, заявленою стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] надано суду заяву про застосування строків позовної давності 1 рік до вимог позивача про стягнення пені. Отже виходячи з системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, тобто в межах періоду з 29.10.2018 по 29.10.2019 року, в той же час,

Outcome: partial