Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №274. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними. Їх сімя розпалася, існує лише формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Тимофій) [PERSON] уклали шлюб 04 листопада 2003 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №274, про що свідчить свідоцтво про одруження. В шлюбі народився дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та суперечки. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved