Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла його баба [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,61 га, розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Ще за життя баба склала заповіт, яким дану земельну ділянку заповіла позивачу, однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено в цьому, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. В заповіті і в державному акті на право власності на земельну ділянку, була допущена помилка при написанні прізвища [PERSON], а саме замість «[PERSON]» в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 04 січня 2002 року Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області та в заповіті, посвідченому 22 березня 2000 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, прізвище [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про встановлення фактів належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04 січня 2002 року Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім»я «[PERSON]» та заповіту посвідченого 22 березня 2000 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області від імені «[PERSON]», [PERSON], яка померла [INFO] в с. Яланець та визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутності, позовну заяву підтримав. Представник Яланецької сільської ради в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради Савчук М.М. надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,61 га, розташована на території Яланецької сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується довідкою Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 600 від 17 жовтня 2016 року . Крім того, в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом посвідченим виконавчим комітетом Яланецької сільської ради від 22 березня 2000 року за № 11 залишився внук [PERSON] Інших спадкоємців передбачених ст.1241 та 1261 ЦК України у спадкодавця не має( а.10) Як вбачається з копії заповіту складеного 22 березня 2000 року, засвідченого секретарем виконавчого комітету Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом. Даний заповіт складений від імені [PERSON](а.с. 7). Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05 січня 2002 року Яланецькою сільською радою [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.8). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.11). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 549/0116 від 16 грудня 2016 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена (а.с. 19). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, позивач просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04 січня 2002 року Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім»я «[PERSON]» та заповіту, посвідченого 22 березня 2000 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області від імені «[PERSON]», [PERSON], яка померла [INFO] в с.Яланець Томашпільського району Вінницької області. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Судом встановлено, що 5 січня 2002 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Яланецькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім'я «[PERSON]» та в заповіт, посвідчений 22 березня 2000 року секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, прізвище [PERSON] зазначено як «[PERSON]» (а.с.7,8) . Проте, в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище записано «[PERSON]» (а.с.6). Факт належності державного акта на право власності на земельну ділянку та заповіту бабі позивача [PERSON] підтверджується довідкою виданою виконкомом Яланецької сільської ради про те, що [PERSON], що склала заповіт на ім»я онука [PERSON] і [PERSON], яка померла [INFO] одна і та ж сама особа ( а.с.14). Також даний факт належності підтверджується виписками із погосподарської книги № 12, № 16 Яланецької сільської ради на 1991- 1995 та 2001 - 2005 роки (а.с.12-13). Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємцем, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved