Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В вересні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 529\~420 (пятсот двадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 26 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір № 226/13-23 від 15.02.2007 року, відповідно до якого відповідачі отримали споживчий кредит на придбання нерухомого майна - квартири у сумі 34\~850 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,7 % річних, з кінцевим терміном повернення до 10.02.2032 року. В подальшому, додатковою угодою від 20.10.2008 року була встановлена нова процентна ставка за користування кредитом в розмірі 15% річних. Відповідно до умов договору відповідачі повинні були щомісяця не пізніше 10 числа, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 21333 дол.США 32 центів, що відповідно за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку 11.08.2016 року складає 529\~420 (пятсот двадцять девять тисяч чотириста двадцять) грн. 26 коп., з них суму заборгованості за кредитом у сумі 15\~048 дол.США 07 центів, що еквівалентно 373\~441 грн. 78 коп., заборгованість за відсотками в сумі 4\~752 дол.США 66 центів, що еквівалентно 117\~944грн. 81 коп., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1\~532 дол.США, що еквівалентно 38\~033 грн. 66 коп. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлені через розміщення інформації в засобах масової інформації газеті «Урядовий курєр» відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1078 ЦК України. В частині першій ст. 540 Цивільного кодексу України зазначено, якщо у зобовязанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Згідно частини другої цієї статті солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Так, відповідно до кредитного договору № 226/13-23 від 15.02.2007 року (а.с. 4-9), відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали споживчий кредит на придбання нерухомого майна - квартири в сумі 34\~850 дол.США, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12,7% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10.02.2032 року. Додатковою угодою № 1 від 20.10.2008 року (а.с. 10) відповідачам по справі було збільшено процентну ставку до 15 % річних. Однак, в порушення умов договору відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] несвоєчасно сплачували суми кредиту, внаслідок чого у них утворилася заборгованість за кредитом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 226/13-23 від 15.02.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк та відповідачами по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановив, що станом на 11.08.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 21333 дол.США 32 центів, що відповідно за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку складає 529\~420 (пятсот двадцять девять тисяч чотириста двадцять) грн. 26 коп., з них сума заборгованості за кредитом у сумі 15\~048 дол.США 07 центів, що еквівалентно 373\~441 грн. 78 коп., заборгованість за відсотками в сумі 4\~752 дол.США 66 центів, що еквівалентно 117\~944грн. 81 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1\~532 дол.США, що еквівалентно 38\~033 грн. 66 коп. (а.с. 2-зворот; 18-20). В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані у м. Донецьку, пеня за несвоєчасне повернення відсотків нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним. Отже, позовні вимоги є частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial