Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2008 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини є недостатнім для нормального розвитку дитини, з урахуванням фізичних вад дитини. Після присудження аліментів на утримання дитини стан здоров'я її сина значно погіршився. 23 вересня 2013 року сину надано медичний висновок № 70, згідно якого він є інвалідом дитинства з діагнозом: дитячий церебральний параліч, двійна гемиплегія, затримання мовного розвитку. Під час обстеження медичного обстеження, 17 грудня 2013 року додатково у дитини виявлено: гапоплазея щитовидної залози, перетин жовчного міхура. На фоні погіршення здоров'я дитина потребує постійного лікування та стороннього догляду, оскільки самостійно себе не обслуговує. За останній рік, завдяки їй, [PERSON], син відвідав шість різноманітних реабілітаційних центрів медичної допомоги. Батько дитини ніякої зацікавленості з приводу стану здоров'я свого сина не проявляє, участі у вихованні дитини не приймає, не бажає здійснювати належне утримання свого сина, а тому вважає, що розмір аліментів які зобов'язаний щомісяця сплачувати відповідач, може бути збільшений до 1000 грн. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську у судове засідання не з'явився. Представник Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську за довіреністю Полішко С.В. просила розглянути справу на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Встановлено, що з 05 листопада 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2009 року було розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7), який на даний час проживає разом з позивачкою . Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2008 року по справі № 2-1627/2008 частково задоволено позов про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів [PERSON], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 21 січня 2008 року (а.с.11). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Позивачка в судовому засіданні підтвердила факт, що стан здоров'я її сина, на утримання якого стягуються аліменти з відповідача, змінився. Встановлено, що згідно медичного висновку № 70 від 23 вересня 2013 року дитині [PERSON] призначено категорію «інвалід-дитинства підгрупи А» з діагнозом: дитячий церебральний параліч, двійна гемиплегія, затримання мовного розвитку (а.с.23). Під час медичного обстеження, 17 грудня 2013 року додатково у дитини виявлено: гапоплазея щитовидної залози, перетин жовчного міхура. Відповідач в судовому засіданні також підтвердив, що працює в Дніпропетровському МУ ГУМВС України, має постійну заробітну плату (а.с.50); додаткового заробітку немає; хронічних захворювань немає; здійснює виплати аліментів на користь дружини від другого шлюбу [PERSON], у розмірі 1/4 частини на їх спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано жодних доказів того та не доведено, що у відповідача поліпшився матеріальний стан і що він у змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі без погіршення його матеріального стану, тим паче, з відповідача вже стягнуто 1/2 частину аліментів на утримання його дітей, що підтверджується виконавчими листами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська виданим 08 липня 2008 року та Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області виданим 06 лютого 2012 року (а.с.12,46). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 185 Сімейного кодексу України врегульовано участь батьків в додаткових витратах на дитину. Так, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в т.ч. її хворобою, каліцтвом. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тому, позивачка вправі звернутися, при наявності спору , до суду з приводу участі батька у додаткових витратах на дитину. За таких обставин, суд вважає, обставини, передбачені ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а саме, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я сторін та інші суттєві обставини, які б могли стати підставою для збільшення розміру аліментів, відсутні, тому підстав для збільшення розміру аліментів немає.

Outcome: dismissed