overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 07.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 198. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї. З 2014 року подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. За період перебування у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, та перебуває на повному її утримані. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлювала будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 07.10.2011 року, зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 198.(а.с.7) Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.12.20013 року.(а.с.8) Суд, врахувавши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з цим позовом, який змінив в судовому засіданні до [PERSON] (надалі - Відповідач) про визначення його участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Посилаючись на те, що він з відповідачкою не домовились про порядок участі його у вихованні та спілкуванні з дитиною, просив суд визначити наступний порядок участі його у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме: періодично кожної неділі кожного місяця забирати сина з місця його проживання з будинку [ADDRESS] за місцем свого проживання до квартири [ADDRESS] з 10 години до 19 години; щорічно на літні канікули в період з 15 червня по 25 червня та з 10 серпня по 20 серпня спільно з дитиною проводити літній відпочинок та оздоровлення в санаторно-курортних закладах України, для чого за п'ять днів до початку такого відпочинку надати матері дитини документи, які підтверджують місце відпочинку, наявність належних умов для проживання, харчування та відпочинку дитини, а також її оздоровлення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Представник органу опіки та піклування Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області [PERSON] просила вимоги позивача задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. На вимогу позивача суд не стягує з відповідача на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що сторони 11 листопада 2012 року уклали шлюб у виконкомі Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак відповідачв добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Відповідач матеріально забезпечений і має таку змогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на дитину і до її повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, зіславшись на ті ж обставини , що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 24 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між її довірителем, заявником у справі та його батьком [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивує необхідністю отримання її довірителем офіційного дозволу на проживання на території Російської Федерації, передумовою чому є наявність родичів прямої лінії споріднення. Через розбіжність написання прізвища його батька в свідоцтві про народження управління державної міграційної служби РФ відмовляється визнати факт родинних відносин між ними, а отже, надати дозвіл на проживання на території РФ. До суду сторони не зявились, направивши відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне: [PERSON] Павлович є громадянином України (а.с. 4), народився 17 лютого 1976 року в м. Рудний Кустанайської області Каз РСР, в свідоцтві про народження якого батьками /російською/ в називному відмінку записані: [PERSON] в паспорті /українською/ ПІБ батька зазначені як [PERSON] (а.с. 22) та [PERSON] (а.с. 5). Первинні актові записи про народження заявника та його батька суду не представлені. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених вимог, суд виходить з наступного: Відповідно до положень ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із змісту ст. 256 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, спричиняти для заявника будь-які правові наслідки, тобто юридичний інтерес особи, яка звертається із згаданою заявою має бути безумовним, що по суті відсутнє в даному провадженні, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується у справі належним доказом копією свідоцтва про народження заявника (а.с. 5 зв.с), а відтак, не потребує встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом ухвалення судового рішення. Наявність же розбіжностей в написанні ПІБ батька заявника в його документах (зокрема паспорті, свідоцтві про укладення шлюбу, військовому квитку, чисельних посвідченнях, тощо (а.с. 22-27) та свідоцтві про народження, де його ПІБ /російською/ записані як [PERSON] (а.с. 5), може бути підставою для встановлення іншого факту, який вірогідно матиме юридичне значення для отримання офіційного дозволу на проживання на території Російської Федерації,. Отже, приймаючи до уваги специфіку розгляду справ окремого провадження, враховуючи також ту обставину, що ухвалення судового рішення про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] фактично не матиме безумовного правового сенсу отримання заявником офіційного дозволу на проживання на території Російської Федерації, передумовою чому є наявність родичів прямої лінії споріднення за наявності неусунених розбіжностей в написанні прізвища батька заявника в свідоцтві про його народження, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В грудні 2015 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі-Позивач) про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON](далі-Відповідач). Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та відповідачем укладено договір № б/н від 28 лютого 2013 року, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає. В зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явися, але надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

В грудні 2015 року до суду звернулась [PERSON], яка просить встановити факт належності їй архівної довідки за №339 від 26 листопада 2015 року, виданої районною комунальною архівною установою „Трудовий архів Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди її роботи в колгоспі ім.Шевченка с.Петрашівка Теплицького району, не вказано її по батькові, що потрібно для призначення та нарахування пенсії на пільгових умовах. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівній довідці №339 від 26 листопада 2015 року не вказано її по батькові, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що знає заявника більше сорока років, в 1975 році вони одружились. Підтверджує, що [PERSON] працювала дояркою в колгоспі ім.Шевченка с.Петрашівка. Він теж працював в цьому колгоспі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №339, виданої 26 листопада 2015 року районною комунальною архівною установою „Трудовий архів про те, що в книгах обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім.Шевченка с.Петрашівка за 1987-1991 роки значиться [PERSON]. Факт роботи заявника в колгоспі ім.Шевченка с.Петрашівка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника №1304, яку було видано на імя [PERSON] колгоспом ім.Шевченка с.Петрашівка Теплицького району. [PERSON] народилась 28 вересня 1958 року в с.Губник Гайсинського району, що підтверджується свідоцтвом про народження(ІІІ-ЯР №131059). 02 листопада 1975 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб в Петрашівській сільській раді Теплицького району і заявник змінила прізвище на [PERSON](свідоцтво І-АМ №333503). Відповідно архівної довідки №03-198 від 12 жовтня 2015 року, виданої архівним відділом Теплицької районної державної адміністрації рішенням загальних зборів членів колгоспу ім.Шевченка с.Петрашівка Теплицького району від 24 листопада 1992 року колгосп ім.Шевченка реорганізовано в КСП ім.Шевченка(протокол №2 від 24 листопада 1992 року); рішенням загальних зборів членів КСП ім.Шевченка с.Петрашівка від 04 березня 2000 року КСП ім..Шевченка реорганізовано в СТОВ ім.Шевченка (протокол №5 від 04 березня 2000 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В грудні 2015 року до суду звернулась позивач із зазначеним позовом, який обґрунтувала наступними обставинами. З 27 липня 2007 року позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області, яке набрало законної чинності шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], однак в лютому 2010 року відповідач покинув сім'ю та з вказаного часу жодного разу не відвідав дитину, життям доньки не цікавився. Останній час позивач разом із донькою проживає у своїх батьків в Запорізькій області у приватному будинку, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, з боку позивача не створювалися перешкоди у прийманні участі батька у вихованні дитини, зазначає, що наведені обставини свідчать про небажання відповідачем виконувати відносно дитини батьківські обов'язки та вважає, що зазначені факти кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлен. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В грудні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просив стягнути заборгованість по кредитному договору № 500477545 від 23.04.2014 року в розмірі 40514 грн. 30 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту 23934,03 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4702,11 грн., по комісії 9478,16 грн., штраф 2400,00 грн., та сплату судових витрат покласти на відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд знайшов позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.12.2015 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500477545 відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 24999,74 грн. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором; щомісячні платежі не здійснював, чим порушує права позивача, що спричинило подання позовної заяви та нарахування штрафів. Станом на 17.12.2015 року [PERSON] має сплатити ПАТ «Альфа Банк» заборгованість в розмірі 40514 грн. 30 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту 23934,03 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4702,11 грн., по комісії 9478,16 грн., штраф 2400,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Тому, суд вважає до необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 40514,30 грн., та витрати зі сплати судового збору 1218,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В грудні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просив стягнути заборгованість по кредитному договору № 500955028 від 07.08.2014 року в розмірі 41027 грн. 47 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту 26021,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5183,02 грн., по комісії 7422,55 грн., штраф 2400,00 грн., та сплату судових витрат покласти на відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд знайшов позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.05.2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490071185 відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 29552,55 дол. США. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором; щомісячні платежі не здійснював, чим порушує права позивача, що спричинило подання позовної заяви та нарахування штрафів. Станом на 11.12.2015 року [PERSON] має сплатити ПАТ «Альфа Банк» заборгованість в розмірі 41027 грн. 47 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту 26021,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5183,02 грн., по комісії 7422,55 грн., штраф 2400,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Тому, суд вважає до необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 41027,47 грн., та витрати зі сплати судового збору 1218,00 грн.

Outcome: approved