Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття щомісяця. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, але надала на адресу суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовну вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій вказував про те, що розмір аліментів визнає у вигляді 1/6 частки, оскільки на його утримання перебуває дитина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 21 жовтня 2009 року , сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 1538 (а.с.11). Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає матір`ю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що від першого шлюбу відповідач [PERSON] має дитину сина - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки наданої з місця роботи відповідача [PERSON] , останній працює з 2014 року у Полтавській філії міських електромереж АТ «Полтаваобленерго» на посаді Е/монтер з експлуатації ел/лічильників 3 групи, та з заробітної плати останнього стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття з урахуванням розміру отриманого доходу та кількості осіб, які перебувають на його утриманні. З врахуванням наведених вище фактичних обставин суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача становить 1/6 частину. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial