overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 02 вересня 2000 року у відділі РАГС Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №158. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів дружини та чоловіка, а також неможливість спільного подружнього життя. Спільне господарство між ними не ведеться. Спір про розподіл сумісного майна відсутній. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засіданні позивач [PERSON], від її представника надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 02 вересня 2000 року у відділі РАГС Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №158 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 02 вересня 2000 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 12 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №815. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]. На сьогоднішній день відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів дружини та чоловіка, різні погляди на вирішення сімейних проблем, через що спільне подружнє життя неможливе. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 12 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Галактіоновою (після укладення шлюбу Петрова) [PERSON], актовий запис №815 (свідоцтво про шлюб І-ЖД №230297, видане 12 травня 2015 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо з червня 2017 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

В вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, за участі третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позовній заяві позивач вказалав, що 09 грудня 2016 року померла її тітка [PERSON], яка постійно проживала [INFO]. Згідно заповіту від 26 лютого 2004 р. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] все належне майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося в взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 53,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Шевченка,51 в с. Свидова Чортківського району. [PERSON] звернулася до Чортківської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала письмову відмову так як не можливо оформити спадкові права на житловий будинок. За наведених обставин позивач просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. Від відповідача [PERSON] сільської ради надійшла письмова заява про слухання справи за відсутності їхнього представника, позов визнають. Від третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 09 грудня 2016 року померла тітка позивача [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. Позивач зазначив, що [PERSON] на підставі кредитного договору б/н від 19 листопада 2016 року отримав кредит в сумі 18952,29 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запронованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В звязку з тим, що відповідач порушив умови повернення кредиту, виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка склала 25416,41 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем 19.11.2016 року було укладено зазначений в позові кредитний договір. В матеріалах справи містяться розрахунки, що свідчать про те, що відповідач порушив умови повернення кредиту, а також умови сплати відсотків за користування кредитом, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість, яка складає 25416,41 грн., складається з : 17986,15 грн. заборгованість за кредитом, 2728,71 грн. заборгованість за відсотками, 3597,20 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1104,35 штраф. Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України : якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 06.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 534, оскільки подружнє життя виявилось не вдалим, в сімї виникали непорозуміння та сварки, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, просить розірвати шлюб, неповнолітніх дітей від шлюбу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити на утриманні відповідача. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вказав, що під час строку для примирення подружні відносини не відновили, просить позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі, примиритись не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Рахманіна». Суд, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, беручи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 534 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне Рахманіною) [PERSON], актовий запис № 534. Позивач і відповідач зберегти сімю не бажають, не підтримують подружніх стосунків, примиритись не бажають, проживають окремо, а тому суд вважає, що сімя розпалась остаточно і збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим. Малолітніх дітей від шлюбу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишити на утриманні відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконала і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за нею виникла заборгованість у розмірі 53081.11 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Заперечень на позов не надала. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 20.02.13 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 31.08.17 р. складає 53081.11 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідачка будучи зобовязаною щомісячно вносити платежі по договору, припинила виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобов'язання в обговорений термін не виконав і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 19578.96 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 27.04.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 31.07.2017 р. складає 19578.96 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобов'язання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 900 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконала і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за нею виникла заборгованість у розмірі 29575.57 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Заперечень на позов не надала. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 11.12.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 900 грн. на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 31.07.2017 р. складає 29575.57 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідачка будучи зобовязаною щомісячно вносити платежі по договору, припинила виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що 23.02.2017 року помер спадкодавець [PERSON], яка була його матірю. Після її смерті відкрилась спадщина в вигляді 11/100 домоволодіння №20 по вул. Апатова в м. Маріуполі. Спадкоємцями належного спадкодавцю майна за заповітом є [PERSON] Позивач не мав можливості в строк звернутись до нотаріальної контори, оскільки доглядав за неповнолітньою онукою. Просить визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про\~\~розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, в звязку із чим суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин За правилами ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За життя спадкодавцю належало нерухоме майно в вигляді 11/100 домоволодіння №20 по вул. Апатова в м. Маріуполі (а. с. 14-15). Позивач мешкав окремо від спадкодавця, здійснюючи нагляд за хворою тещею [PERSON], яка внаслідок отриманої травми не мала можливості самостійно себе обслуговувати та задовольняти елементарні життєві потреби до моменту її смерті (а. с. 11, 18) За життя спадкодавець склав заповіт, в якому заповів належні йому 11/100 домоволодіння №20 по вул. Апатова в м. Маріуполі позивачу (а. с. 13) Спадкодавець [PERSON] померла 23.02.2017 року (а. с. 12). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини встановлена у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи.

Outcome: approved