Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 221. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 16.06.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами погіршились. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2021 відкрито провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний запис за № 221, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.06.2010. Від шлюбу у сторін народилася дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 06.09.2011, про що зроблено відповідний актовий запис № 1981. Як зазначається в свідоцтві про народження дітей, батьками зазначені [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі не склалися, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч.ч.1, 4 ст. 189 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. Згідно роз`яснень, викладених у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved