Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Український страховий дім», третя особа ПАТ «Універсал Банк», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 49597грн. 26 коп., та 4975 грн. за надання правової допомоги, а всього стягнути 54572 грн. 26 коп.. На обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до договору добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів, страхування від нещасних випадків водіїв та пасажирів наземних транспортних засобів та страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №1030-КО-0502 від 29.07.2013 року було застраховано автомобіль позивача, марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер [NUMBER]. З даного приводу позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування, але відповідач відмовляється здійснити страхове відшкодування у передбачений договором строк. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач пояснив, що 14.11.2013 року по його вині трапилося ДТП, після чого він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач умисно ухиляється від виплати позивачу страхового відшкодування, в зв»язку з чим він змушений був звернутись до суду. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Третя особа ПАТ «Універсал Банк», на адресу суду подала клопотання про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши позивача та його представника, з'ясувавши обставини справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що автомобіль позивача марки «Шкода Фабіа», реєстраційний номер [NUMBER], застраховано у ПрАТ «Український страховий дім» (договір добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів, страхування від нещасних випадків водіїв та пасажирів наземних транспортних засобів та страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №1030-КО-0502 від 29.07.2013 року). 14.11.2013 року трапилося ДТП з вини позивача, після чого він 15.11.2013 року звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 17.12.2013 року відповідач надіслав позивачу висновок щодо вартості ремонту його автомобіля. 07.02.2014 року позивач передав відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, однак жодного рішення прийнято не було. 01.04.2014 року позивач знов звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування, відповідач направив лист позивачу про необхідність надання необхідних документів, яких саме не вказав. 25.04.2014 року та 07.05.2014 року позивач повторно звертався до відповідача про виплату позивачеві страхового відшкодування, однак станом на на час розгляду даної справи відповідач так і не сплатив страхового відшкодування позивачеві. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.п. 13.4, 13.4.1, 13.4.2 договору добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів від 29.07.2013 року, страховик зобов'язаний, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені даним договором та правилами. Страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акта. Згідно статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з абз. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат i виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на пiдставi заяви страхувальника (його правонаступника або третiх осiб, визначених умовами страхування) i страхового акта (аварiйного сертифiката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварiйним комiсаром) у формi, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або iншiй особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положенням п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. З урахуванням наведенного, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача 49597 грн. 26 коп. невиплаченого страхового відшкодування, а отже, про її задоволення. Що стосується позову в частині стягнення з відповідача витрат в сумі 4975 грн. за надання правової допомоги, суд вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину участі у судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. за надання правової допомоги. На відносини, що виникають з договорів страхування, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів» (абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»). Згідно з положенням ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за вибором позивача також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Несплата позивачем судового збору пов'язана зі звільненням від сплати такого на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. За таких обставин,

Outcome: partial