Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що він з відповідачкою по справі зареєстрували шлюб 09 вересня 1999 року. У спільному подружньому житті дітей на мають. Причиною для звернення до суду про розірвання шлюбу є те, що їх сімейне життя з відповідачкою не склалось. Вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Всі ці обставини призвели до того, що вони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Вважає, що їх родина розпалась повністю і остаточно, їх з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, а зареєстрований шлюб має формальний характер. Просив суд не вживати заходів щодо примирення подружжя та шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 09.09.1999 року, актовий запис № 4 - розірвати ( а. с. 1-2 ). Ухвалою судді від 12 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 17-18 ). Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року клопотання відповідача було задоволено та провадження у даній справі було зупинено, надавши сторонам строк для примирення терміном на два місця, тобто до 01.03.2021 року ( а. с. 28-29 ). В зазначеній ухвалі суду було постановлено викликати сторони в судове засідання на 01.03.2021 року. У зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи було відкладено на 29.03.2021 року ( а. с. 31 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, яка отримана судом 29.03.2021 року, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, яка отримана судом 29.03.2021 року, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 09 вересня 1999 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Виконавчому комітеті Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 4, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] , виданого 09 вересня 2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) ( а. с. 22 ). Встановлено, що подружжя від даного шлюбу дітей не мають. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та строк, який надавався судом для примирення не надав результату, сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, строк для примиренням, який був наданий сторонам ( два місці ) не надав результату та сторони не примирилися. Звертаючись до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача, останній наполягав на розірванні шлюбу. Також, відповідач звертаючись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, шлюб існує формально, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та строк, який надавався судом для примирення не надав результату, сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу і відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач понесла судові витрати у розмірі 840,80 гривень, понесення яких документально підтверджується ( а. с. 7 ). Однак, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи у відсутність позивача, останній просив судові витрати залишити за ним, тому суд вважає за можливим віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved