Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, допитаний в порядку окремого доручення за місцем мешкання в м. Мегіон, Ханти-Мансійського АО РФ, позов не визнав, заперечує проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] на період її навчання, зазначивши, що працює оператором ГРП ЗАТ СП « Мекаміннафта», його заробітна плата щомісячно складає приблизно 50\~000 рублів на місяць, але йому самому не вистачає цього заробітку, оскільки у нього не має свого житла і він вимушений знімати квартиру, крім того, він виплачує борги за кредитними зобов`язаннями та утримує свою співмешканку та її дітей. За поясненнями відповідача, стан здоров`я у нього задовільний, непрацездатних родичів та других дітей він немає, справу просить розглянути без його участі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні їх наполягає, також в поданій заяві вказано, що на теперішній час позивач не працює, у родині тяжке матеріальне становище і вона одна несе всі витрати по утриманню дочки та виплатам на її навчання, відповідач же добровільно ніякої допомоги не надає. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянки України на імя позивача [PERSON], серії КЕ № 098843, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.07.1996 р.; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], серії І-ЖД № 001576 від 01.07.1994 року, в якому батьком вказаний відповідач, а матір`ю позивач по справі; копія паспорту громадянки України на імя доньки [PERSON], серії КМ № 657312, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області у 2010 р.; копія договору контракту про платну підготовку фахівця з вищою освітою № 3-16594-03к від 20.08.2012р.; копія довідки Одеського національного політехнічного університету № 3352 від 05.02.2014р., із якої вбачається, що [PERSON] є студенткою заочної форми освіти Одеського національного політехнічного університету, копія паспорту на ім`я відповідача [PERSON]Н, виданого 11.12.2014 року відділенням УФМС Росії по Ханти-Мансійському автономному округу - Югре в м. Мегіоні. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулась до Ренійського районного суду Одеської області з позовом, у якому просить стягнути с відповідача [PERSON] аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частини заробітку( доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на період її навчання, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення донькою 23 річного віку. В позовній заяві позивачем [PERSON] зазначено, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого 08.04.1994 року у них народилася дочка [PERSON], згодом 13.11.2009 року шлюб між сторонами був розірваний, дочка залишилася жити разом із матір`ю і весь час з моменту розірвання шлюбу знаходиться на повному її утриманні. З 01.09.2012 року донька [PERSON] навчається у ВУЗі - Одеському національному політехнічному університеті на контрактній основі на заочному відділенні. На очному відділенні дитина не мала можливості навчатися із за відсутності коштів у позивача. Навчання дочки потребує значних витрат, але домовленості між позивачем і відповідачем про його участь в утриманні доньки на час навчання не досягнуто. В позовній заяві також вказано, що відповідач проживає у Росії та працює у фірмі «Мекаміннафта», отримує стабільну зарплатню і має реальну можливість надавати позивачеві матеріальну допомогу. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача, на думку позивача, дозволяє утримувати свою дитину на період її навчання. Інших дітей у відповідача не має, аліментів на утримання інших осіб він не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів що до визначення та оцінки правовідносин сторін, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з її навчанням обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як вбачається з вищеозначеного свідоцтва про народження [PERSON]П, [INFO], відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] являються її батьками. Як встановлено в ході судового розгляду, с 01.03.1994 року позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], 13.11.2009 року шлюб між сторонами було розірвано, донька залишилась проживати разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до договору контракту № 3-16594-03-к від 20.08.2012 року донька сторін [PERSON] з 01.09.2012 року навчається у Одеському національному політехнічному університеті на заочній формі навчання на платній основі, строк закінчення навчання 30.04.2017 року. Вартість навчання за 1 курсі становить 4980 грн. за рік, на 2 курсі - 5730 грн., на 3 курсі 6470 грн., 4 курсі - 6870 грн., 5 курсі - 5920 грн. Відповідач [PERSON] участі в утриманні доньки після досягнення нею повноліття у зв`язку з її навчанням не приймає, домовленості про сплату аліментів в добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ що до батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Разом з тим, до виниклих між відповідачем [PERSON] і позивачем [PERSON] правовідносин, на думку суду, не можуть застосовуватись положення ч.2 ст.182 СК України що до мінімального розміру аліментів на одну дитину у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вони передбачають мінімальний розмір аліментів саме на утримання дитини, а відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Виходячи з матеріалів справи та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює, розмір його щомісячного доходу, за його поясненнями, становить (50\~000 рублів на місяць), аліментів на інших дітей або других осіб він не сплачує, сумісна з позивачем донька продовжує навчатися у вищеозначеному учбовому закладі і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, про те, що у відповідача є можливість утримувати свою повнолітню доньку [PERSON], 08.04.1994, яка на даний момент є працездатною, але ніде не працює, навчається у Одеському національному політехнічному університеті на контрактній основі на заочному відділенні і потребує матеріальної підтримки від батька. Сама позивач не може забезпечити доньці належного утримання у період навчання. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідач достатньо матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу донці і, враховуючи обставини справи та матеріальне положення сторін, суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. Разом з тим, суд розяснює, що згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Ст.88 ГПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі вищевикладеного, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved