overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказував на те, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2012 р., подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2012 р., мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Згідно домовленості сторін дитина проживає з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 р., подружжя має дитину, [PERSON], 2009 р.н. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]позов визнав, згідно заяви. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 р. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Згідно домовленості сторін дитина проживає з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2013 р. , подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та змінити її прізвище на дошлюбне. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, згідно заяви, просив про розгляд справи без його участі, визнав заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2013 р. , мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Згідно домовленості сторін дитина проживає з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, з урахуванням того, що за даний судом строк примирення між сторонами не відбулося, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON]в розмірі 1/4 частки від всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав вимоги в частині стягнення 1/4 частки заробітку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Згідно Довідки КЖЕП ММР «Зоря» за № 2221 від 01.09.2015 р. [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.10.2015 р. та до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 487 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2000 р. , подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя спільного господарства не веде. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з нього судовий збір. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], згідно заяви, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2000 р., мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Згідно домовленості сторін дитина проживає з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1998 р. Подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], згідно заяви, позов визнав Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.1998 р., мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Згідно домовленості сторін дитина проживає з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214 ЦПК України,суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 12.03.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 96. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сімї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнала в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачекою та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 27.08.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Новоукраїнської с/ Ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 14. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сімї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В жовтні 2015 р. заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. В вересні 2015 року заявник звернувся до Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області із заявою про призначення пенсії. Проте, Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області було відмовлено заявнику в призначенні пенсії, через невідповідність прізвища «Хлєвний», як зазначено в паспорті та інших документах заявника з прізвищем «Хлевний», яке зазначено в посвідченні громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, заявник просив суд: ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] [INFO], посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р., виданого на ім»я [PERSON]. В судове засідання заявник не зявився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заяву підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву задовольняє з наступних підстав. В вересні 2015 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області із заявою про призначення пенсії. Проте, Управління пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області було відмовлено заявнику в призначені пенсії, через невідповідність прізвища «Хлєвний», як зазначено в паспорті та інших документах заявника з прізвищем «Хлевний», яке зазначено в посвідченні громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. Як вбачається з матеріалів справи в паспорті [PERSON], серії АА748934, виданого Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області від 15.04.1998 р. прізвище заявника як «Хлєвний». Відповідно до п.6, ч.1, ст..256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, імя і час народження якої , що зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про визнання особи недієздатною, призначення опікуном. Свої вимоги заявники мотивують тим, що особа, яку вони просять визнати недієздатною [PERSON] - є їх двоюрідною сестрою. Вона страждає на психічне захворювання, неодноразово лікувалася у різних психіатричних лікарнях, не усвідомлює наслідків свої дій, потребує постійного стороннього нагляду. Посилаючись на наведені обставини, заявники просили визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши їх [PERSON], [PERSON] її опікунами. В судовому засіданні заявники вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без представника департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вважав за доцільне при визнанні [PERSON] недієздатною, призначити заявників її опікунами. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON], [INFO], є двоюрідною сестрою заявників [PERSON] та [PERSON]. Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 551 від 27 листопада 2015 року [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді шизофренії параноїчної форми, непереривного типу протікання, галлюцинаторно-параноїдний синдром. За своїм психічним станом на даний час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч.1 ст.41 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 241 ЦПК України\~визначеного, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно подання виконкому Миколаївської міської ради № 9917/02.02.01-20/14/15 від 23 вересня 2015 року [PERSON] на підставі прийнятого опікунською радою при департаменті праці та соціального захисту населення рішення, рекомендовано призначити опікуном [PERSON], [INFO], у разі визнання останньої недієздатною. Згідно подання виконкому Миколаївської міської ради № 9924/02.02.01-20/14/15 від 23 вересня 2015 року [PERSON] на підставі прийнятого опікунською радою при департаменті праці та соціального захисту населення рішення, рекомендовано призначити опікуном [PERSON], [INFO], у разі визнання останньої недієздатною. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заява [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, Глібківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 15 березня 2004 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка, крім іншого, складається із права на земельну частку (пай) площею 4,98 умовних кадастрових гектари на території Глібківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON]. 22 жовтня 2006 року, не оформивши спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], [PERSON], яка є матір'ю позивачів, померла. Вони є єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] і у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Оформити спадщину на право на земельну частку (пай) вони не мають можливості у звязку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя [PERSON] не був отриманий. В судове засідання позивачі не зявилися, надіслали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Представник Глібківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved