Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

В грудні 2020 року позивач управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області через електронний суд звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум субсидії, посилаючись на наступні обставини. Відповідач [PERSON] перебуває на облікув управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримувала житлову субсидію. Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються «Положенням про порядок призначення житлових субсидій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Особливістю даного спору є велика кількість змін щодо механізму та умов надання населенню житлових субсидій, що були здійснені Кабінетом Міністрів України з травня 2018 року. Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). У відповідності до пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. 01 травня 2015 року відповідач звернулась до управління з заявою про призначення житлової субсидії. Особистим підписом в заяві, відповідач підтвердила, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, тобто управління. Разом з заявою про призначення житлової субсидії від 01.05.2015року відповідачем подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Особистим підписом в декларації відповідачем засвідчено факт усвідомлення, що в разі подання у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, відповідачу може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідачем взято зобов`язання повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. На підставі наданих документів відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2015 року. У відповідності до вимо гПоложення (в редакції чинній на момент кожного розрахунку) управлінням в автоматичному режимі (без додаткових звернень відповідача) було проведено розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на наступні періоди. З 01 травня 2018 року було суттєво змінено умови надання житлових субсидій. Так, п. 9 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї, особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому, соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Разом з тим, пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб). Так як, відповідачу субсидія надавалась на загальних підставах, то управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на виконання п. 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було здійснено розрахунок житлової субсидії в автоматичному режимі з травня 2018 року як домогосподарству, яке отримувало житлову субсидію у попередньому сезоні та з жовтня 2018 року на опалювальний сезон. Згідно розрахунку субсидії від 23 червня 2018 року управлінням відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 696,75 грн. щомісячно. 16 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 751,44 грн. щомісячно. 17 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі767,40 грн. щомісячно. З початком опалювального періоду згідно розрахунку субсидії від 15 листопада 2018 року управлінням відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 971,90 грн. щомісячно. 27 листопада 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 2167,94 грн. щомісячно. 20 грудня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з грудня 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 2170,95 грн. щомісячно. 22 січня 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі2170,95 грн. щомісячно. 14 лютого 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з лютого 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 2153,47 грн. щомісячно. 17 квітня 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з квітня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 1179,87 грн. щомісячно. Згідно розрахунку субсидії від 26 травня 2019 року управління відповідачу з 01 травня 2016 року субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не призначено. 21 червня 2019 року відповідачем подано заяву про припинення дії субсидії з 01 червня 2019 року у зв`язку з неповідомленням про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії. До заяви відповідач додала копію паспорта особи зі складу домогосподарства - своєї доньки [PERSON] (з відміткою про реєстрацію шлюбу). Обов`язок щодо повідомлення про зміну обставин, які мають значення для визначення права на отримання та розміру житлової субсидії, було встановлено пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) та формалізовано відповідачем особистим підписом в заяві про призначення житлової субсидії. Управлінням встановлено, що з 01 травня 2018 року відповідачем не повідомлено про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії, а саме: не надано інформації про доходи члена сім`ї особи зі складу домогосподарства, зареєстроване місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, хоча такі доходи мали бути враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Не було надано інформації про гр. [PERSON] - чоловіка гр. [PERSON] , яка є членом домогосподарства відповідача. Відтак, доходи гр. [PERSON] не були враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Згідно розрахунку субсидії від 21 червня 2019 р. управлінням відповідачу припинено надання субсидії з 01 травня 2019 року. 30 липня 2019 року відповідачем подано заяву про перерахунок субсидії з урахуванням доходів гр. [PERSON] - чоловіка гр. [PERSON] . 06 серпня 2019 року згідно наданої членом домогосподарства 30.07.2019 року заяви, проведено розрахунок суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії. Є очевидним та не потребує додаткового доведення факт неповідомлення відповідачем про обставини, що впливають на визначення права на отримання субсидії. У відповідності до п.125 Положення, у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. Звертають увагу суду, що разом з правом на отримання житлової субсидії громадянин зобов`язаний дотримуватись вимог та умов її надання. В даному випадку управління виходить із презумпції знання законодавства, визначеній у статті 68 Конституції України. Надміру виплачена сума субсидії складає 15906 гривень 63 коп. Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 30.08.2019 року №9157 та № 9158 з розрахунком суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії. Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 11.09.2020 року № 11676. Також, відповідачу було направлено лист від 11.09.2020 року № 11697, в якому відповідача проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів. Відповідачу було повторно направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 28.10.2020 року №15047. Також, відповідачу було направлено лист від 29.10.2020 року №15114, в якому відповідача повторно проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів. Проте, вказану можливість відповідачем не використано, за даним фактом 01 грудня 2020 року спеціалістами управління складено відповідний акт. Пунктом 127 Положення передбачено, що у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку. Тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] надміру виплаченужитлову субсидію в сумі 15906,63 грн.та судовий збір в сумі 2102,00 грн. (а.с. 1-8). 09 квітня 2021 року за вх. № 17002 судом отримано заяву про уточнення позовних вимог, підписана начальником управління Т. Велігорською, в якій просили стягнути з [PERSON] надміру виплачену житлову субсидію в сумі 5 213,56 гривень. та витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102 гривень (а.с. 107-109). Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2021 року позовні вимоги управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум субсидії були задоволені. Стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області надміру виплачену житлову субсидію в сумі 5 213,56 гривень та судовий збір у розмірі 2102 гривень, а загалом 7 315,56 гривень ( а. с. 124-133 ). 05 серпня 2021 року за вх. № 36833 судом отримано заяву про перегляд заочного рішення ( а. с. 138-142 ). Ухвалою судді від 13 вересня 2021 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2021 року та призначено судове засідання на 28.09.2021 року ( а. с. 149 ). Ухвалою суду від 28.09.2021 року задоволено заяву, скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2021 року у справі позовною заявою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум субсидії та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення ( викликом ) сторін в судове засідання на 18 жовтня 2021 року ( а. с. 154-159 ). 18 жовтня 2021 року розгляд справи був викладений на 17 листопада 2021 року. В судове засідання позивач свого представникам не направив, 16.11.2021 року судом отримано додаткові пояснення, в який просили розгляд справи провести без участі представника управління. Відповідач [PERSON] судове засіданняне з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке отримав представник [PERSON] . З поштового повідомлення вбачається, що судову повістку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 17.11.2021 року о 12 годині 00 хвилин, отримано 26.10.2021 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Оскільки відповідач була належним чином та завчасно повідомленою про дату, час та місце слухання справи, свої доводи були викладені у заяві про перегляд заочного рішення, інших заяв та клопотань не надходило, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що відповідач [PERSON] року звернулась 01 травня 2015 року до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з заявою № 940131 про призначення житлової субсидії (а.с. 54). Отже, з 2015 року відповідач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради ( далі - управління ), отримувала в управлінні житлову субсидію. Зазначене не спростовано сторонами. Тобто, відповідач ще до 01 травня 2018 року зверталася до управління щодо отримання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та отримувала субсидію. Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються «Положенням про порядок призначення житлових субсидій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Особливістю даного спору є велика кількість змін щодо механізму та умов надання населенню житлових субсидій, що були здійснені Кабінетом міністрів України з травня 2018 року. Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). У відповідності до пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Разом з заявою про призначення житлової субсидії від 01.05.2015року № 940131, відповідач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 55). Особистим підписом в заяві відповідач підтвердила, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, тобто управління. Також,особистим підписом в декларації відповідач засвідчила той факт, що вона усвідомлює, що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідач зобов`язалась повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. На підставі наданих документів відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2015 року. У відповідності до вимог Положення (в редакції чинній на момент кожного розрахунку) управлінням в автоматичному режимі (без додаткових звернень відповідача) було проведено розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на наступні періоди. З 01 травня 2018 року було суттєво змінено умови надання житлових субсидій. Так, п. 9 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї, особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому, соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Разом з тим, пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб). Так як, відповідачу субсидія надавалась на загальних підставах, то управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на виконання п. 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) було здійснено розрахунок житлової субсидії в автоматичному режимі з травня 2018 року як домогосподарству, яке отримувало житлову субсидію у попередньому сезоні та з жовтня 2018 року на опалювальний сезон. Згідно розрахунку субсидії від 23 червня 2018 року управлінням відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 696,75 грн. щомісячно; 16 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 751,44 грн. щомісячно; 17 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 767,40 грн. щомісячно. З початком опалювального періоду згідно розрахунку субсидії від 15 листопада 2018 року управління відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 971,90 грн. щомісячно; 27 листопада 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2018 року по квітень 2019 року о розмірі 2167,94 грн. щомісячно; 20 грудня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з грудня 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 2170,95 грн. щомісячно; 22 січня 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 2170,95 грн. щомісячно; 14 лютого 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з лютого 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 2153,47 грн. щомісячно; 17 квітня 2019 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з квітня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 1179,87 грн. щомісячно. 21 червня 2019 року відповідачем подано заяву про припинення дії субсидії з 01 червня 2019 року у зв`язку з неповідомленням про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії (а.с. 66). До заяви відповідач додала копію паспорта особи зі складу домогосподарства - своєї доньки [PERSON] , з відміткою про реєстрацію шлюбу (а.с. 67-69). Управлінням встановлено, що з 01 травня 2018 року відповідачем не повідомлено про обставини, що мализначення для визначення права на отримання субсидії, а саме: не надано інформації про доходи члена сім`ї особи за складу домогосподарства, зареєстроване місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, хоча такі доходи мали бути враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Не було надано інформації про гр. [PERSON] - чоловіка гр. [PERSON] , яка є членом домогосподарства відповідача. Відтак, доходи гр. [PERSON] не були враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Обов`язок щодо повідомлення про зміну обставин, які мають значення для визначення права на отримання та розміру житлової субсидії, було встановлено пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329) та формалізовано відповідачем особистим підписом в заяві про призначення житлової субсидії. У відповідності до розрахунку, проведеного управлінням 11.03.2021 року, надміру виплачена сума субсидії складає 5213 гривень56 коп. Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 30.08.2019 року № 9157 та № 9158 з розрахунком суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії (а.с. 74-75). Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 11.09.2020 року № 11676 (а.с. 76). Також, відповідачу було направлено лист від 11.09.2020 року № 11697, в якому відповідача проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів (а.с. 77). Відповідачу було повторно направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 28.10.2020 року № 15047 (а.с. 78). Також, відповідачу було направлено лист від 29.10.2020 року № 15114, в якому відповідача повторно проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів (а.с. 79). Проте, вказану можливість відповідачем не використано, за даним фактом 01 грудня 2020 року спеціалістами управління складено відповідний акт (а.с. 80). Управління звертаючись до суду з вищевказаними вимогами просить стягнути з відповідача вказану суму, як стягнення надміру виплачених сум субсидії. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом положень Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» з метою реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, встановлених Конституцією України, забезпечення потреб людини в матеріальних благах і послугах, держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативі, а також надає певній категорії громадян пільги і субсидії, зокрема, у сфері житлово-комунального обслуговування (ст. 1, 2, 9). Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг визначається Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скріпленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Пунктами 2, 7, 12, 13, 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції, чинній на час подання відповідачем заяви про призначення житлової субсидії) вбачається, що право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі, у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб та їх соціальний статус визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія. Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення. Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому відповідному періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 Положення, без звернення громадянина і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення щодо призначення (не призначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян, які зверталися. За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівняно і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Суд зазначає, що при розгляді цієї справи також може бути враховано і рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Отже, як зазначено вище, законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді житлової субсидії саме з недобросовісністю набувача, яку має довести позивач. Як встановлено в судовому засіданні на підставі заяви [PERSON] та декларації про доходи і витрати останній було призначено житлову субсидію починаючи ще з 2015 року, тобто з цього часу перебуває на обліку в управлінні. Тобто, до 01 травня 2018 року відповідач зверталася з заявою про призначення житлової субсидії та надавала усі необхідні документи, які вимагалися для отримання субсидії та зазначала усю інформацію, вказані документи оглядалися позивачем після чого приймалося рішенням про призначення субсидії. В подальшому, так само і після внесення відповідних змін до Положення з 01 травня 2018 року, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області вказує, що здійснювало призначення житлової субсидії на наступні періоди автоматично. Отже, як зазначено вище, при зверненні до управління в 2015 роцівідповідач надала усі документи, які вимагалися для отримання субсидії та зазначила усю інформацію. З боку позивача не було надано жодного належного доказу в зворотному. Однак, як зазначено вище, підставою для звернення до суду позивачем слугувало те, що відповідачем з 01 травня 2018 року не повідомлено про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії, а саме: не надано інформації про доходи члена сім`ї особи за складу домогосподарства, зареєстроване місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, хоча такі доходи мали бути враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Тобто, не було надано інформації про гр. [PERSON] - чоловіка гр. [PERSON] , яка є членом домогосподарства відповідача. Відтак, доходи гр. [PERSON] не були враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Але, зазначене спростовується наявними матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідач навпаки зверталася до позивача з заявою та повідомляла про гр. [PERSON] та зазначала про відсутність у останнього доходу. Звертаючись до суду з заявою про уточнення позовних вимог, зменшивши суму до стягнення, позивач зазначає, що було направлено запит до ПФУ та отримано інформацію про доходи [PERSON] . Однак, жодних доказів з боку позивача суду не було надано, що [PERSON] за вищевказаний період, за який була призначена субсидія мав дохід. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, відсутність доходів [PERSON] ніяким чином не могла вплинути на розмір перерахування (виплати) призначеної субсидії, а тим більш не могла бути наслідком її надміру нарахування. Отже, під час розгляду справи не знайшло своє підтвердження недобросовісності з боку відповідача при отриманні допомоги ( житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг ). Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд в своїй постанові від 13 листопада 2019 року у справі N 332/2805/18, провадження N 61-16144св19. Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, відсутність умислу останньої, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 5213,56 грн., може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed