Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 24 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі площею 2,1002 га, кадастровий номер:0523981500:03:0180 від 30.12.2014 року, зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі площею 2,1002 га, кадастровий номер:0523981500:03:0180 від 30.12.2014 року, зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»; визнати недійсним договір оренди землі площею 2,093 га, кадастровий номер:0523981500:03:0181 від 30.12.2014 року, зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі площею 2,093 га, кадастровий номер:0523981500:03:0181, від 30.12.2014 року, зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина». Позов позивачем обґрунтований наступним. Позивач на підставі державного акту серія ІІІ - ВН 030835 від 20.12.2001 року, є власником земельної ділянки площею 2,1002 га, кадастровий номер:0523981500:03:0180 та земельної ділянки площею 2,093 га, кадастровий номер:0523981500:03:0181. В 2006 році між ним та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» укладено договір оренди вищевказаних ділянок строком на 10 років, який був 27.06.2007 року зареєстрований у Томашпільському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис про його державну реєстрацію. Позивач вказує, що після закінчення строку договору оренди землі він звернувся до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про припинення використання належних йому земельних ділянок, на що 17 лютого 2020 року було надано відповідь у якій повідомлено, що 30.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладені договори оренди землі і що дані договори оренди зареєстровані у встановленому законом порядку Реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15.02.2016 року. Умови даних договорів товариство виконує у повному обсязі. Позивач наголошує, що договори оренди землі від 30 грудня 2014 року він не підписував, більше того, відповідач не виконуючи в повній мірі договір оренди землі підписаний в 2006 році з 2008 року не сплачував орендної плати за користування належними позивачу на праві власності земельними ділянками. Позивач зазначає, що після отримання вказаної відповіді звернувся до представника ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» з проханням надати копію договорів оренди землі за 2014 рік, на що йому було відмовлено. Окрім того, при підписанні договору оренди землі в 2006 році відповідач забрав оригінал державного акта від 20.12.2001 року серії ІІІ-ВН 030835. 25 травня 2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації договорів оренди землі. Відзив мотивовано наступним. 30.12.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 2,09 га, кадастровий № 0523981500:03:0181, строком на 49 років та договір оренди землі на земельну ділянку площею 2,100 га, кадастровий № 0523981500:03:0180, строком на 49 років. Договори укладено у письмовій формі та проведено реєстрацію права оренди у відповідності до норм, визначених законами України. Відповідач вказує, що твердження позивача про заперечення підписання договорів не відповідають дійсності, оскільки договори підписано особисто позивачем. Також відповідач заперечує щодо твердження позивача про відібрання в нього оригіналу державного акта на право приватної власності на землю. 05 червня 2020 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач уточнює позовні вимоги з приводу реквізитів договорів оренди, які стали йому відомі після відкриття провадження, та просить визнати недійсним договір оренди землі №477/В площею 2,093 га від 30.12.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15.02.2016 року, номер запису: 13262973; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 477/В площею 2,093 га від 30.12.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15.02.2016 року, номер запису: 13262973; визнати недійсним договір оренди землі №447-1/В площею 2,1002 га від 30.12.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15.02.2016 року, номер запису: 13260902; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 447-1/В площею 2,1002 га від 30.12.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина», зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15.02.2016 року, номер запису: 13260902. 05 червня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідно до якого просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована наступним. Щодо наявності у відповідача оригіналу державного акта від 20.12.2001 року серія ІІІ - ВН 030835 на право приватної власності на землю, яка належить позивачу, то дана обставина підтверджується самим відповідачем, який у відповідь на адвокатський запит від 13 квітня 2020 року надав, зокрема копію самого державного акта на якій особисто проставлено відмітки «Копія» та «Відповідає оригіналу». Таким чином, надаючи копію даного документу відповідачем чітко визначено її відповідність оригіналу, що можливо зробити виключно маючи той самий оригінал. Зазначення у відзиві того, що договори оренди були підписані особисто позивачем, жодним чином не обґрунтовано, оскільки в копіях договорів оренди землі від 30 грудня 2014 року в графі орендодавець взагалі стоїть прізвище сторонньої людини. Позивач вказує, що відповідачем взагалі не надано оцінки тому, що на момент підписання договорів оренди у 2014 році, державна реєстрація яких буда проведена 15.02.2016 року, в Державному реєстрі земель містився запис від 27.06.2007 року про реєстрацію договору оренди тих же самих земельних ділянок, строком на 10 років. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 11 червня 2020 року. 25 травня 2020 року до суду надійшов відзив надісланий представником відповідача. 05 червня 2020 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог надіслана позивачем. 05 червня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив надіслана позивачем. Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 червня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 10 вересня 2020 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 27 жовтня 2020 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Дунаєв І.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Дунаєв І.Б. просив визнати недійсними зазначені у позові договори з тих підстав, що позивач не підписував їх та не давав згоди на їх укладення. Крім цього зазначив, що доручення на підставі якого було від імені позивача укладено договори суперечить вимогам ст. 245 ЦК України. При укладенні договорів волевиявлення позивача не було. Будь-якої орендної плати з 30.12.2014 року по даний час позивач не отримував і взагалі про дані договори позивачу стало відомо приблизно в кінці 2017 року В судовому засіданні [PERSON] просив визнати недійсними зазначені у позові договори з тих підстав, що він не підписував їх та не давав згоди на їх укладення. При укладенні зазначених договорів його волевиявлення не було. [PERSON] підтвердив, що будь-якої орендної плати з 30.12.2014 року по даний час він не отримував і взагалі про дані договори йому стало відомо приблизно в кінці 2017 року. Також в судовому засіданні позивач зазначив, що в копії доручення від 2008 року підпис його, однак дане доручення він підписував на робочому місці без участі представника сільської ради і не читаючи його. Представник ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», адвокат Кучирка Ю.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки доручення у 2008 році було укладено добровільно позивачем, він виявив своє волевиявлення під час цього укладення. На підставі цього в подальшому було укладено договори від його імені, які укладені на підставі доручення, виданого відповідно до вимог закону, діючого на час його видання. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України ( 220-2004-п ). Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Положенням ст. 125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 030835 від 20 грудня 2001 року є власником земельної ділянки площею 2,09 га, та земельної ділянки 2,10 га, під кадастровим номером:0523981500:03:0181 та кадастровим номером:0523981500:03:0180, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Вилянської сільської ради. (а.с.6) Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193378451 від 17.12.2019 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,1002 га, кадастровий номер: 0523981500:03:0180, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.7) Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193373384 від 17.12.2019 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,093 га, кадастровий номер: 0523981500:03:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.8) Згідно договору оренди землі № 447-1/В від 30 грудня 2014 року, договір укладено між [PERSON] в інтересах [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» на земельну ділянку загальною площею 2,1000 га, кадастровий номер:0523981500:03:0180. В кінці договір підписано [PERSON] та [PERSON] (а.с.39-40) Згідно договору оренди землі № 477/В від 30 грудня 2014 року, договір укладено між [PERSON] в інтересах [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на земельну ділянку загальною площею 2,0900 га, кадастровий номер:0523981500:03:0181. В кінці договір підписано [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-44) Судом встановлено, що 17 травня 2008 року секретарем Вилянської сільської ради дійсно було посвідчено довіреність від імені [PERSON] , якою він уповноважив [PERSON] розпоряджатися всім його майном, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, укладати від його імені всі дозволені законом угоди (на умовах та за ціну за його власним розсудом) щодо розпорядження його майном: купувати, продавати, обмінювати, приймати в дар, здавати майно в оренду, позичку, робити розрахунки по укладених угодах. Однак згідно абзацу 4 ч.3 ст. 245 ЦК України довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Тобто при укладенні були порушені вимоги вказаної статті. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимогами частин першої - третьої, п`ятої та шостої ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, при укладенні договору повинно бути здійснено волевиявлення учасника правочину та воно не повинно суперечити закону. З огляду на зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами справи, що [PERSON] вказані договори № 447-1/В від 30 грудня 2014 року та № 477/В від 30 грудня 2014 року не підписував, його волевиявлення не відбулося в момент їх укладення, а дані договори укладені від його імені, а відтак ці правочини укладені всупереч вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, а тому договори підлягають визнанню недійсними. Отже, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації договорів оренди землі підлягають задоволенню. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1681,60 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1681,60 грн. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до квитанції №23/04/4 від 23.04.2020 року позивачем сплачено 10000 гривень за правову допомогу. Тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають до стягнення на користь позивача, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 10000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved