Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів позивачів; копії державних актів та витягів з ДЗК; копії свідоцтв про майновий пай члена КСП «Анадол»; копії свідоцтв про народження позивачів; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія заповіту від 21.02.2012р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копії довідок про нормативно грошову оцінку земельних ділянок; копії свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копії довідок Долинської сільської ради від 08.06.2017р. та 12.06.2017р.; копія постанови державного нотаріусу від 20.06.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 01.12.2013р. померла матір сторін [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,32 га на підставі державного акту серії ЯА № 088621 та майновий пай члена КСП «Анадол», свідоцтво серії ОД ХХ № 02984. Під час життя матір сторін [PERSON] залишила заповідальне розпорядження від 21.02.2011р., яким заповідала позивачу - донці [PERSON] земельну ділянку, тому в частині спадкування земельної ділянки спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк позивач [PERSON] не звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте, після її смерті, вона прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, про що свідчить довідка Долинської сільської ради від 08.06.2017р. Щодо спадкування майнового паю, який належав матері сторін, спадкоємство здійснюється за законом. Так, спадкоємцями першої черги є її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її чоловік, тобто їх батько [PERSON] У встановлений законодавством строк ніхто із зазначених спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, проте, після її смерті, позивач [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, про що свідчить довідка Долинської сільської ради від 08.06.2017р., тобто, постійним проживанням із спадкодавцем на момент його смерті. Інші спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та на неї не претендували. Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері на земельну ділянку за заповітом та на майновий пай (свідоцтво серії ОД ХХ № 02984) за законом. 07.09.2016р. помер батько сторін [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,31 га на підставі державного акту серії ЯА № 088620 та майновий пай члена КСП «Анадол», свідоцтво серії ОД ХХ № 02985. Так, спадкоємцями першої черги є його діти сторони по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] У встановлений законодавством строк ніхто із зазначених спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, проте, після його смерті, позивач [PERSON], прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, про що свідчить довідка Долинської сільської ради від 12.06.2017р., тобто, постійним проживанням із спадкодавцем на момент його смерті. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та на неї не претендували. Таким чином, позивач [PERSON], прийняла спадщину після смерті батька на земельну ділянку та на майновий пай (свідоцтво серії ОД ХХ № 02985) за законом. Згодом, позивачі, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 20.06.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Тому, вони були вимушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Таким чином, позивачі фактично прийняли спадщину, що залишилася після померлих батьків і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом та заповітом на спадкове майно після смерті матері. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємців, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Відповідач [PERSON] на спадщину не претендує. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом та законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved