Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 19.09.2019 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 19.10.2017 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 577; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) починаючи з 24.12.2019 і до повноліття дитини; стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1\~000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.12.2019 і до досягнення сином [PERSON] , який народився [INFO] , трьох років. Позов пред`явлено з тих підстав, що вони втратили взаємне почуття любові, мають різні погляди на сім`ю та ведення господарства, подружні стосунки та ведення спільного господарства припинили, не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів, які повинен сплачувати [PERSON] на утримання сина. Крім того, [PERSON] зазначає, що відповідач має фінансову спроможність сплачувати кошти на її утримання. Відповідач до суду спрямував заяву від 11.02.2020 про визнання позову. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 18.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. У підготовче засідання сторони не з`явились, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про шлюб, 19 жовтня 2017 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 11). Зі свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с .12). Довідками про реєстрацію місця проживання доводиться, що позивачка та син сторін - [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за однією адресою: [ADDRESS] ( а.с .17,18). Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні у випадку визнання відповідачем позову. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Частиною третьою\~статті 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої\~статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга\~статті 112 СК України). Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою та другою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову ( ч. 1 ст. 191 УПК України). П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, сторони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб належить розірвати. Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем сина, а тому наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд стягує аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частки доходів відповідача. Так як відповідач має змогу надавати утримання позивачці та дитина сторін не досягла віку трьох років, суд стягує з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі визнаному відповідачем 1000 гривень, до досягнення дитиною сторін трирічного віку. Оскільки позивачка просила стягувати аліменти, починаючи з 24 грудня 2019 року, а не з дня пред`явлення позову, суд стягує аліменти, починаючи із цієї дати. Аналізу доказам про належність на праві власності відповідачеві рухомого та нерухомого майна та реєстрацію відповідача як фізичної особи-підприємця суд не наводить, як такі, що не впливають на висновки суду, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved