Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись на те, що 12 січня 2008 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,1322га, кадастром №3222487200:04:006:0219, розташовану на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але через відсутність державного акту на земельну ділянку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За життя батько позивача розпочав приватизацію земельної ділянки, однак не встиг отримати державний акт. Його рідна сестра [PERSON], яка також є спадкоємицею першої черги, відмовилась від прийняття спадщини. На підставі викладеного просив суд визнати за ним право власності на земельну площею 0,1322га, кадастром №3222487200:04:006:0219, розташовану на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву, якою змінив предмет позову, та просив суд визнати за ним право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на ? частину земельної ділянки площею 0,1322га, кадастром №3222487200:04:006:0219, розташовану на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 12 січня 2008 року. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], в якому зазначила, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори. У звязку з тим, що її батько лише розпочав приватизацію земельної ділянки, але не встиг отримати правовстановлюючий документ, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку. Просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на ? частину земельної ділянки площею 0,1322га, кадастром №3222487200:04:006:0219, розташовану на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 12 січня 2008 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутність, свій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі. Просила задовольнити її зустрічний позов, проти задоволення первісного позову не заперечувала. Представник Міськрайонного\~Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м.Ірпінь в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 07.12.2012р. Рішенням загальних зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП АК Хотівський від 18 березня 2004 року [PERSON] виділено земельний пай під №15 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Розпорядженням Києво-Святошинського районної державної адміністрації від 07.08.2009 року №948 [PERSON] відведено у власність земельну ділянку площею 0,1322га на території Хотівської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За змістом положень\~ст. 118 Земельного кодексу України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) процедура приватизації земельної ділянки розпочинається з моменту звернення громадянина з заявою до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. З листа Головного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області від 13.04.2017 року №04-15/390 вбачається, що за життя [PERSON] розпочав приватизацію земельної ділянки, оскільки вона була зареєстрована в базі Державного земельного кадастру за кадастровим №3222487200:04:006:0219 та був роздрукований бланк Державного акту на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [PERSON] за життя правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,1322га кадастровим №3222487200:04:006:0219 не отримав. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1218 Цивільного України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], у встановлений законом строк позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулась до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття всього спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] Водночас, постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори від 09.03.2013 року №117 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1322га кадастровим №3222487200:04:006:0219. За змістом ст.79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно приписів\~ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В пункті 10\~Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, роз'яснено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Між тим, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судовому практику розгляду цивільних справ про спадкування», в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідно права в порядку спадкування - права на завершення приватизації одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Прийнявши спадщину після смерті свого батька [PERSON] позивачі за первісним та зустрічним позовами набули право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцю, включно з правом на завершення приватизації спірної земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом також встановлено, що позивачем [PERSON] надмірно сплачено судовий збір у розмірі 6178грн. за позовними вимогами майнового характеру, оскільки до початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позову на вимоги немайнового характеру. Таким чином, надмірно сплачений судовий змір у розмірі 5626 грн. 80 коп. підлягає поверненню позивачу [PERSON]Ф на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved