Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав. Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» в судове засідання не явився, просив про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія полісу №АМ / 4323703 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.06.2018р.,оформленого на ім`я [PERSON] ; копія постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2019р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (штраф 340 грн.) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; копія довідки про ДТП - відповіді від НПУ; копія схеми місця ДТП від 06.06.2019р.; копія повідомлення №24407u про настання події, яка у подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу Потерпілої особи від 07.06.2019р.; копія заяви на виплату страхового відшкодування до справи №24407 від 06.06.2019р. ; копія посвідчення водія - [PERSON] ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки BMW державний номерний знак [NUMBER] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія паспорту, оформленого на ім`я [PERSON] , та довідки про присвоєння ІН; копія звіту №56-06-19 про оцінку вартості відновлюючого ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ, із додатками; копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ - автомобіля RENAULT CLIO SYMBOL державний номерний знак [NUMBER] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія посвідчення водія, оформленого на ім`я [PERSON] ; фото використання ТЗ з метою надання послуг таксі; копія паспорту та КФО-ПП,оформлених на ім`я [PERSON] ; копія витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ; копія страхового акту №24407/19 від 30.07.2019р.; копія розрахунку №24407/19 суми страхового відшкодування від 27.06.2019р.; оригінал платіжного доручення №4559 від 30.07.2019р. на 100000 грн.; копія претензії представника позивача від 01.10.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», діюче через свого представника - адвоката Наливайко О.Р., звернулося із позовом до [PERSON] із вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 50000 грн. 00 коп. та судових витрат в сумі 1921 грн. 00 коп., зазначивши, що 17.06.2018р. між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4323703 (далі - Договір страхування), за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу марки RENAULT CLIO SYMBOL державний номерний знак [NUMBER] (надалі - застрахований ТЗ ). 06.06.2019р. у м. Одесі по вул. Генуезькій відбулась ДТП за участю [PERSON] , який, керуючи застрахованим ТЗ, не врахував дорожньої обстановки, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав дорогу автомобілю марки BMW державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник - [PERSON] ). Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/11440/19 від 22.08.2019р. встановлено, що ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем п. 10.4 ПДР України. У зв`язку із цим, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 07.06.2019р. позивач отримав від [PERSON] повідомлення №24407u про настання події, яка у подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу Потерпілої особи, а також від [PERSON] - заяву щодо страхового відшкодування від 24.06.2019р. 30.07.2019р. позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому за Договором страхування відповідно до п. 22.1, ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, позивачем відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі експертизи (Звіт №56-06-19, вх. № 850 від 02.07.2019р.) було складено страховий акт №24407/19, згідно із яким сума страхового відшкодування за Договором страхування склала 100000 грн. 00 коп. На підставі цих документів вказана сума була перерахована позивачем на рахунок потерпілого, що підтверджується платіжним дорученням №4559 від 30.07.2019р. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі,якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері,що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п.13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП,зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. При укладенні Договору страхування від 17.06.2018р. страхувальником було вказано, що сферою використання застрахованого ТЗ є «легковий автомобіль (крім таксі), мотоцикл,моторолер, який використовується фізичною особою.». Страховою компанією були проведені підрахунки розміру коригуючого коефіцієнта. Відповідно до вимог законодавства, відповідач, як особа, яка відповідальна за заподіяну внаслідок ДТП шкоду, зобов`язаний компенсувати ПрАТ 50% виплаченого страхового відшкодування,що дорівнює 50 тис. грн., оскільки ПрАТ здійснило таке відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу претензію № 523 від 01.10.2019р. щодо відшкодування шкоди у розмірі 50 тис. грн. Станом на момент подання до суду позову - вказану вимогу не задоволено. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахування зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 22.08.2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо транспортної пригоди є доведеною. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до пункту 22.1. статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України( стаття 29 Закону №1961-IV). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 ст. 999 ЦК України встановлено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача і стягує з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» 50 тис. грн. матеріального відшкодування. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПрАТ «СК «Євроінс України» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved