Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі. \~ \~ \~ \~Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу (без нотаріального посвідчення) від 04.05.2016р.; копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та її РНОКПП; копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та його РНОКПП; копія рішення суду від 14.06.2016р.; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна; копія технічного паспорту на житловий будинок № 12 по вул. Болградська у м. Рені Одеської області. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із вищевказаними вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що 04.05.2016р. між ними, з однієї сторони (покупці) та відповідачем, з іншої (продавець) була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: м. Рені, Одеської області, вул. Болградська, 12 за 63\~000 (шістдесят три тисячі) грн. У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивачі передали відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав нерухомість в натурі та ключі від будинку, що підтверджується відповідною розпискою. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачі запропонували відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивачів, відповідач вказав, що не проти нотаріального посвідчення договору, однак поки зробити це не можливо, так як на момент укладання договору про купівлю-продаж нерухомого майна від 05.05.2016р., відповідач не набув право власності на житловий будинок, який є предметом за укладеним між сторонами вказаним договором, хоча він і перебував у процесі оформлення свого права власності, а рішенням Ренійського районного суду Одеської області (цивільна справа №510/673/16-ц) від 14.06.2016р., яке набрало законної сили, за відповідачем було визнано право власності на обєкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами №12 по вул. Болградська, в м. Рені, Одеської області. Таким чином, на момент укладання між сторонами по справі вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.2016р., відповідач (продавець) не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником майна, і до цієї реєстрації не мав право відчужувати позивачам (покупцям) спірний житловий будинок, тому придбане позивачами майно було відчужено особою, яке не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивачі були вимушені звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивачі у справі (покупці) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 04.05.2016 р. [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Рені, вул. Болградська, 12, вони не знали про існування тих обставин, що відповідач по справі (продавець), не мав права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки на той час не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником вищевказаного будинку, який є предметом домовленості між сторонами цієї угоди. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачами права власності на вищевказану нерухомість, у виді житлового будинку, як добросовісними набувачами, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, а продавець в свою чергу, передав покупцям ключі та нерухомість в натурі. Позивачі вступили у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу нерухомості від 04.05.2016р., однак нотаріального посвідчення угоди між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо права власності на спірний будинок (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивачів як добросовісних набувачів, тому є правові підстави визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 12 по вул. Болградська в м. Рені Одеської області, за позивачами як добросовісними набувачами. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved