Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Відповідно до позовної заяви від 23.10.2013 року позивач [PERSON] просила суд визнати незаконним дії та бездіяльність, а також скасувати характеризуючи дані, котрі надали судді Бойку П.М. для кримінальної справи № 1106/3878/2012 2013 року директор Олександрівської ЗОШ Долинського району Кіровоградської області [PERSON], та заступники директора [PERSON] та [PERSON] Зобов'язати директора [PERSON], заступника директора [PERSON], Олександрівської ЗОШ Долинського району Кіровоградської області винести об'єктивну характеристику на вчителя Олександрівської ЗОШ [PERSON], свої вимоги мотивувала тим, що суддя Долинського районного суду Бойко П.М. звернувся до начальника Долинського відділу освіти Гадірової О.В. для надання характеристики на [PERSON] для кримінальної справи № 1106/3878/2012р. 2013р. Після чого Гадірова О.В. передала виконання цього звернення до Олександрівської ЗОШ. Директор ЗОШ [PERSON], заступники директора [PERSON] та [PERSON] надали не характеристику на [PERSON] а характеризуючи дані. Вважає, що в тому вигляді та в тому змісті характеризуючи дані на [PERSON] котрі відповідачі надали до судді Бойка П.М. для кримінальної справи не є характеристикою на [PERSON] Характеризуючі дані суддя Бойко П.М. приєднав до кримінальної справи. Характеристики на [PERSON] не є об'єктивними, оскільки відповідачі двічі протизаконно звільняли її з роботи що підтверджується двома рішеннями Кіровського районного суду міста Кіровограда. Більше трьох років [PERSON] вже не виконує посадові обов'язки вчителя в Олександрівській ЗОШ. В період роботи в Олександрівській ЗОШ [PERSON] виконувала всі розпорядження адміністрації Олександрівської загальноосвітньої школи та відділу освіти Долинської районної адміністрації. До дисциплінарної відповідальності [PERSON] не притягувалась. В характеризуючих даних на [PERSON] відповідачі звинувачують [PERSON] в тому, що остання використала своє конституційне право захищати судом своє трудове право, котре грубо порушили відповідачі. Відповідачі цинічно, безпідставно та свавільно в своїх характеризуючих даних затоптували в болото добре ім'я [PERSON] За чиїм замовленням відповідачі писали такі дико-свавільні характеризуючі дані на [PERSON] відомо лише відповідачам. Наслідком незаконних характеризуючих даних на [PERSON] стала завідомо незаконна постанова судді Бойка П.М. від 13 лютого 2013 року про призначення [PERSON] примусової амбулаторної судово-психіатричної експертизи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала наполягала на його задоволенні, суду повідомила що остаточна уточнена позовна заява знаходиться в матеріалах справи а.с.155-160. Після вирішення заявлених клопотань позивач [PERSON] залишила зал судового засідання. Тому відповідно до ч.4 ч.5 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Суду пояснили, що 22 листопада 2012 року під час зборів трудового колективу Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів було розглянуто характеризуючі дані на [PERSON], де слухали [PERSON] (директора школи), яка ознайомила присутніх з характеризуючими даними на [PERSON], та 30 присутніх підтримали характеризуючі дані на [PERSON] для надання в Долинський районний суд (надали копію витягу з протоколу № 2). 15 липня 2014 року під час зборів трудового колективу Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів були повторно розглянуті характеризуючі дані на [PERSON] де директора Олександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] повторно зачитала характеризуючі дані, які були надані в Долинський районний суд від 22.11.2012 року, всі присутні 26 чоловік колективу підтримали характеризуючі дані на [PERSON] про що й розписалися в додатку до протоколу № 5 зборів трудового колективу (надали копію витягу з протоколу № 5 від 15.07.2014 року та додаток до нього). Судді Бойко П.М. характеризуючі дані на позивача [PERSON]. надавалися на підставі наявних в розпорядженні директора письмових матеріалів. Заслухавши пояснення відповідачів, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до Постанови № 1 Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2008 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту - Постанова). П.1 цієї Постанови передбачає, що ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Стаття 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї. П. 3 вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом з тим, особа, право якої порушено може обрати як загальний так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні відносини. Відповідно до ст.275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений Главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. П.4 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі та ділової репутації, оскільки вони є морально - етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. В п.5 Постанови, відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. П. 11 Постанови зазначає, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК. П.14 При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК . Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. П.15 При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Цивільним Кодексом України ст.16 ст.277 визначений спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України, поширення інформації яку надає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа. В судовому засіданні встановлено, що на запит судді Бойка П.М. характеризуючі дані на позивача [PERSON]. надала директор Олександрівської ЗОШ І-ІІІ Долинського району Кіровоградської області [PERSON] а.с. 212 т.1 на підставі наявних в її розпорядженні письмових матеріалів т.1 а.с. 211-255. Таким чином, директор школи [PERSON], заступник директора [PERSON] та вчитель [PERSON] не є відповідачами по справі. Крім того позивач [PERSON] в своїй позовній заяві не обрала жоден із способів судового захисту гідності, честі та ділової репутації за поширення недостовірної інформації передбачений ст.16, ст.277 ЦК України,тому з цих підстав позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed