Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаними позовами та обгрунто-вував їх тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1685 га з кадастровим номером 3220880905:06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багато-квартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погребняка, 7-б в с. Чубинське Бориспільського району. Відповідачі перешкоджають [PERSON] мати вільний доступ та прохід до його земельної ділянки. Ця обставина унеможливлює здійснення ним будівництва. У звязку з цим позивач відчуває душевні переживання. Тому [PERSON] просив суд зобовязати відповідачів не перешкоджати йому та іншим особам, які виконують будівельні роботи, мати доступ та прохід до земельної ділянки, здійснювати будівництво на ній, а також користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою. Крім того, він просив суд стягнути з кожного відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 19 січня 2016 року та 10 лютого 2016 року (а.с.72-73 т.1, а.с.81-82 т.3) предявлені позови обєднані в одне провадження. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.119-123 т.3): просить зобовязати відповідачів не перешкоджати йому та іншим особам, які виконують будівельні роботи, мати вільний доступ та прохід до земельної ділянки, здійснювати будівництво на ній, а також володіти, користуватись та розпоряджа-тись земельною ділянкою; стягнути з кожного відповідача моральну шкоду в розмірі 500000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позови та просять суд задовольнити їх. Представник відповідачів [PERSON] не визнає позови та заперечує проти їх задоволен-ня. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] не мав права на виконання будівельних робіт та здійснення будівництва. Відповідачі не перешкоджають йому мати вільний доступ та прохід до земельної ділянки. Тому представник відповідачів [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовів. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також не визнають позови та просять суд відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши відеозаписи та письмові докази, суд дійшов до висновку, що позови не підлягають задово-ленню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1685 га з кадастровим номером 3220880905:06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погреб-няка в с. Чубинське Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24661468 від 24 липня 2014 року (а.с.12, 89 т.1, а.с.12, 62, 130 т.2, а.с.13, 156 т.3). Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення пере-шкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.33 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Встановлено, що 30 липня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Група Інвест-Проект» дого-вір про право забудови земельної ділянки (договір суперфіцію), за яким ТОВ «Група Інвест-Проект» набуло право забудови земельної ділянки площею 0,1685 га з кадастровим номером 3220880905:06:004:0043 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багато-квартирного житлового будинку, що розташовується по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копіями інформаційної довідки щодо обєкту нерухомо-го майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48367401 від 25 листо-пада 2015 року (а.с.106-108 т.2, а.с.66-68 т.3). 27 травня 2015 року ТОВ «Група Інвест-Проект» зареєструвало в Департаменті держав-ної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про початок будівниц-тва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільсько-го району (а.с.55-56 т.3). Аналіз цих письмових доказів свідчить про те, що право забудови земельної ділянки (суперфіцій) належить не позивачу, а ТОВ «Група Інвест-Проект». Тому [PERSON] не має жодного права вимагати від відповідачів не чинити йому перешкод у здійсненні будів-ництва на земельній ділянці. З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення позовів в частині цієї вимоги відсутні. Як вбачається з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування прак-тики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод як джерело права. Відповідно до ст.11 цієї Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань і сво-боду обєднання з іншими особами. Здійснення цього права не підлягає жодним обмежен-ням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи зло-чинам, для охорони здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Встановлено, що 7 серпня 2015 року в.о. директора Департаменту державної архітек-турно-будівельної інспекції у Київській області видав наказ №103 (а.с.71 т.3), яким він скасу-вав реєстрацію декларації про початок будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Погребняка в с. Чубинське Бориспільського району. Діяльність відповідачів спрямо-вана виключно на запобігання продовження незаконного будівництва. Така діяльність, нав-паки, необхідна в демократичному суспільстві, адже вона сприяє громадській безпеці та за-безпеченню законності. Її обмеження призведе до прямого порушення ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою, але не менш важливою підставою для відмови у задоволенні позовів в частині вимоги про зобовязання відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди у здійсненні ним будівництва на земельній ділянці. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.2 ст.57 цього Кодексу такі обставини встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Встановлено, що зміст показань свідків [PERSON] та [PERSON] зводиться до того, що відповідачі перешкоджали роботі техніки, яка знаходилась на земельній ділянці, та встановленню будівельного паркану. Однак в показаннях цих свідків відсутня інформація про те, що [PERSON] не міг потрапити на його земельну ділянку. Навпаки, з оглянутих у судовому засіданні відеозаписів, показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач безперешкодно знаходився на його земельній ділян-ці та вільно пересувався по ній. Крім того, [PERSON] не надав жодного доказу на під-твердження того, що відповідачі перешкоджали йому розпоряджатися земельною ділянкою. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні позовів в частині вимог, які полягають в зобовязанні відповідачів не перешкоджати [PERSON] мати вільний доступ та прохід до земельної ділянки, а також володіти, користуватись та розпоряджатись нею, належить від-мовити. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за за-хистом виключно свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Це прави-ло свідчить про те, що [PERSON] не має права звертатись до суду за захистом інших, до того ж, не зазначених ним осіб. Тому суд вважає, що підстави для задоволення позовів в частині вимоги про зобовязан-ня відповідачів не перешкоджати іншим невідомим особам здійснювати будівництво на земельній ділянці відсутні. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шко-ди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.2 ч.2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Встановлено, що [PERSON] не надав докази на підтвердження того, що він зазнав душевні переживання. Крім того, в діяннях відповідачів відсутні ознаки протиправної по-ведінки відносно позивача. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з відповідачів на користь [PERSON] моральної шкоди відсутні. Крім того, як вбачається з абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України не допускається зловживання правом в будь-яких формах. Встановлено, що загальний розмір моральної шкоди, яку [PERSON] просить стяг-нути зі всіх відповідачів, становить 3000000 гривень (500000 х 6). Такий надмірний розмір вимог свідчить про те, що позивач прагне не стільки відновити своє право, як поставити відповідачів в тяжке матеріальне становище. Така діяльність містить ознаки зловживання правом. Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні позо-вів в частині вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Outcome: dismissed