Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на майно [PERSON], померлої 14.05.1996 року та споруди будівлю № 80 вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач вказав, що 14 травня 1996 року померла його рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на будівлю № 80 вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Він є спадкоємцем другої черги. Правовстановлюючі документи на спадкову будівлю не зареєстровані в КП «БТІ Дніпропетровського району». Після смерті сестри він прийняв спадщину за правилами ЦК УРСР 1963 року, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном: бібліотекою, деякими речами, меблями та користувався земельною ділянкою. 25 травня 2011 року він через свого представника звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав на будинок, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Будівля № 80 вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області зареєстрована на праві власності за [PERSON] відповідно по господарським книгам за період з 1986 року по 1993 року, а також в алфавітній книзі господарств Партизанської сільської ради. Тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що житловий будинок № 80 вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області був списаний з житлового фонду, оскільки він зруйнований на 100%, для використання та переведення в підсобне приміщення не придатний. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в родинних відносинах як брат та сестра, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ДВ № 806841 від 19 жовтня 2010 року (а.с.31), витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження\~[PERSON] від 11 квітня 2013 року (а.с.32,33) та довідкою про укладення шлюбу, згідно якої [PERSON] змінила своє прізвище на «Паршутіна»\~(а.с.30). 14 травня 1996 року [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис № 1576 від 15 травня 1996 року в свідоцтві про смерть І-ДВ № 305128 (а.с.22). Як вбачається з матеріалів справи,\~\~на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована з позивачем за адресою: Російська Федерація, м. Комсомольськ-на-Амурі, вул. Пожарського, буд. 4, що підтверджується довідкою про місце проживання від 01 червня 2010 року\~\~(а.с.34) та випискою з домової книги\~(а.с.35). Спадкоємці першої черги після померлої 14 травня 1996 року [PERSON] відсутні (син спадкоємиці помер 13 липня 2007 року), позивач по справі є спадкоємцем другої черги. [PERSON] як спадкоємець другої черги, через свого представника, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок з земельною ділянкою № 80 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, однак йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій не оскаржувалась. А тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Згідно до положень ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відповіді на адвокатський запит від 23 травня 2011 року № 201, Партизанська сільська рада Дніпропетровського району повідомляє, що [PERSON] згідно даних погосподарських книг, переданих Балівською селищною радою, дійсно з 1986 року проживала в домогосподарстві за адресою: с. Партизанське, вул. Чапаєва, № 80, однак по питанню посвідчення договору купівлі-продажу або надання правовстановлюючих документів з метою реєстрації права власності на житловий будинок № 80 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області не зверталась (а.с.41). Окрім цього, Балівська сільська рада Дніпропетровського району 02 квітня 2014 року повідомляє, що [PERSON] дійсно була зареєстрована\~\~з 04 вересня 1985 року\~\~в буд. № 80 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відомостей щодо виділення [PERSON] земельної ділянки немає (а.с.40). Однак, Балівська сільська рада Дніпропетровського району надала представнику позивача дублікат договору купівлі-продажу від 14 березня 1987 року за №9, який було посвідчено\~\~виконкомом Балівської селищної раді (а.с.23), згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок № 58 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно довідки наданої Партизанською селищною радою 26 лютого 2014 року представнику позивача та доданою до матеріалів справи, згідно з рішенням виконкому Партизанської сільської ради народних депутатів № 15 від 19.03.1997 року «Про упорядкування нумерації в селі Партизанське» адреса: вул. Чапаєва, 58 була змінена на вул. Чапаєва, 80 (а.с.42). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року встановлено, що за заявою [PERSON] (бувшого співмешканця [PERSON], який зареєстрований в спірному домоволодінні № 80 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області з 1988 року, у квітні 2008 року дане домоволодіння було обстежено на предмет подальшого використання під житло і комісією було встановлено, що житловий будинок зруйновано на 100%,залишились тільки останки стін (куча глини), покрівля повністю впала, для подальшого його використання під житло не придатний. На підтвердження даних висновків в суд апеляційної інстанції\~\~Партизанською сільрадою було надано\~акт\~від 13 квітня 2008 року.\~\~Тобто на 2008 рік предмет спадкування вже був відсутній. Факт фактичної відсутності яких-небудь будівель на території бувшого домоволодіння № 80 по вул. Чапаєва в с. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином дані, що містяться в технічному паспорті, виготовленому на домоволодіння в 2013 році\~вважати достовірними не можна. Оскільки [PERSON] не надавалось рішення\~\~сільської ради\~\~про надання\~\~земельної ділянки для\~\~безстрокового\~\~користування для будівництва будинку і з нею не укладався договір про безстрокове користування якою-небудь земельною ділянкою,\~межі спірного домоволодіння були умовними, а житловий будинок та господарські споруди, що були придбані [PERSON] в 1987 році зруйнувались, підстави для\~\~визнання права власності на будинок у порядку спадкування за позивачем відсутні. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки\~\~на час звернення до суду з даним позовом, об'єкт спадкування знищено, внаслідок його руйнування, тобто склад спадкового майна відсутній. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed