Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх спільної дитини, [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути на її користь аліменти в розмірі ? частини до досягнення дитиною шести років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує свого батьківського обов'язку щодо участі в утриманні дитини, матеріальну допомогу дитині не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2009 року по 26.06.2012 року, від якого у них [INFO] народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, систематичної матеріальної допомоги на її утримання позивачу не надає. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини до досягнення нею шестирічного віку слід відмовити, оскільки захист такого права не передбачений СК України. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: partial