Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В вересні 2019 року позивач, в особі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 03.06.2010 року відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах, що містяться в Умовах та правилах надання банківських та Тарифах банку, що розміщені на сайті банку. Позичальник\~\~підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає укладений між сторонами Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушення позичальником взятих на себе грошових зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2019 року становить 439\~991,69 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14\~583,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 422\~708,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2\~700,00 грн. Від цієї суми заборгованості підлягає відніманню сума, стягнута за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 18.05.2015 року в розмірі 21\~063,99 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 14\~583,31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 4 551,44 копійки, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 450 грн., штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 979,24 грн. (процентна складова). Отже різниця до стягнення становить 420\~406,94 грн. та складається з процентів за користування кредитом в розмірі 418\~156,94 грн. та заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2\~250,00 грн. Посилаючись на те, що кредитодавець може на власний розсуд вимагати від боржника частину заборгованості за кредитом просив стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.06.2010 року яка складається з заборгованості за процентами з користування кредитом, що утворилася за період з 28.02.2019 року по 31.07.2019 року в розмірі 109\~912,45 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 11.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Представник позивача до судового засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, надала клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, просила розглянути клопотання без її участі. За таких обставин, суд здійснював судовий розгляд без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2010 року [PERSON] , отримала кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач зазначає, що порушення зобов`язань за кредитним договором з боку [PERSON] призвело до утворення заборгованості, що станом на 31.07.2019 року становить 439\~991,69 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14\~583,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 422\~708,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2\~700,00 грн. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Володарського районного суду Донецької області від 18.05.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2010 року, яка виникла станом на 28.02.2015 року, в розмірі 14\~583, 31 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 4\~551,44 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 450 грн., штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 979,25 грн. (процентна складова). Вирішено питання про судові витрати. Вказане рішення суду виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження (ВП №48976162) від 16.08.2017 року, за якою виконавче провадження з примусового виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 18.05.2015 року закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Аналіз зазначених норм права свідчить про те, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду\~у Постанові від 28.03.2018 року. Проте вимог щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем не заявлено. Крім того, відповідно до\~статті 599 ЦК України,\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №б/н від 03.06.2010 року припинилося, внаслідок його належного виконання 16.08.2017 року. Позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, що утворилася за період з 28.02.2019 року по 31.07.2019 року, проте, нарахування процентів за користування кредитом після припинення зобов`язання суперечить норм діючого законодавства. Вимог, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, \~яка регламенту наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу пред`явлення до відповідачки вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України і до дня виконання зобов`язання за кредитним договором, позивач не заявляє. Отже, враховуючи, відсутність у позивача правових підстав для нарахування процентів після припинення зобов`язання внаслідок його виконання, а також, той факт, що позивачем не заявлено вимоги щодо застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, суд розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, відмовляє в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме процентів за користування кредитом в розмірі 109\~912,45 грн., що утворилася за період з 28.02.2019 року по 31.07.2019 року. За правилами ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~921,00 грн. не відшкодовуються у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed