Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Виконуючий обовязки головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.1995 року [PERSON] (матір) призначено опікуном над [PERSON], яку за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.1989 року визнано недієздатною. [PERSON] на теперішній час знаходиться на лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. [PERSON] страждає на психічним розладом з 1983 року, коли стала відчувати галюцинаторні розлади, ходила роздягненою по вулиці, пішла з дому, три доби просиділа в церкві, висловлювала суїцидні думки. Тоді ж уперше була госпіталізована до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Надалі багаторазово, усього 7 раз, лікувалася стаціонарно. У клінічній картині кататонична, галюцинаторно параноїдна симптоматика. Остання виписка із стаціонару 31.10.2014 року. У звязку із неадекватною поведінкою (жебракували разом із матірю, не могла назвати свої паспортні дані, домашнього адресу, виглядала вкрай неохайно, недоглянута, одяг брудний), перехожими на вулиці була викликана бригада швидкої медичної допомоги й разом із матірю були доставлені КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Оглянута черговим лікарем приймального відділення, який діагностував важкий психічний розлад, внаслідок якого не могла задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність. Госпіталізована в примусовому порядку. 25.05.2017 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду була у ясній свідомості. Орієнтована у власній особистості, правильно називала свої паспортні дані, але не може сказати, скільки їй років, де вона мешкає та з ким. Не може назвати сьогоднішню дату. Мова слабо модульована із заїканням. Галюцинаторні розлади заперечує, поведінкою не виявляє. Інтелектуально мнестичні функції знижені. Мислення аутистичне, паралогічне. Активно маячних ідей не висловлює, але своїх переживань повністю не розкриває. Схильна до дисимуляції симптоматики. Емоції тьмяні, гіпомімічна, монотонна. Критики не має. Стан хворої можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості з порушенням поведінки. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану та неспроможності задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу та лікар-псіхіатр обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримали повністю, просили суд її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації заперечувала. В судове засідання 26.05.2017 р. зявився син [PERSON] ([PERSON]С.) та адвокат [PERSON], які заперечували проти задоволенні заяви виконуючого обовязки головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради[PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Прокурор, заслухавши думку учасників процесу, просив суд винести рішення про відмову у госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 25.05.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, [PERSON], захисника [PERSON], думку прокурора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 25.05.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно вольовим дефектом (жебракували разом із матірю, не могла назвати свої паспортні дані, домашнього адресу, виглядала вкрай неохайно, недоглянута, одяг брудний). Госпіталізація доцільна. Обстеження і лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2). Разом з тим, заслухавши пояснення лікаря-психіатра та [PERSON] судом не встановлено наявності вчинення або виявлення намірів на вчинення [PERSON] дій, які б являли собою безпосередню небезпеку для неї або ж її оточуючих. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] (син [PERSON]Б.) вказував, що забезпечить основні життєві потреби [PERSON] на рівні, який буде достатнім для її нормальної життєдіяльності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви виконуючого обовязки головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]відсутні. У звязку з чим, судом відмовляється у її задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed