Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Позивачка у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батько [PERSON]; копія паспорту [PERSON].; копія свідоцтва про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Страту»; довідка про склад родини [PERSON], донька [PERSON], [INFO]; копія довідки про доходи [PERSON] за період з 24.05.2017 р. по 31.07.2017 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 11.03.2010 р. між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не склалось, у звязку з чим сторони на протязі трьох років спільно не мешкають, хоча перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дитина мешкає разом із позивачкою, яка самостійно, власними силами, матеріально забезпечує, доглядає та виховує її. Відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто угоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати неповнолітню дитину, таким чином позивачка змушена була звернутись до суду із даним позовом. Оскільки сукупного місячного доходу позивачки близько 3700 грн. недостатньо для належного забезпечення неповнолітньої дитини, а також відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, оскільки відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, але неофіційно працює в м. Одеса та виконує роботи з ремонту житлових приміщень, з чого отримує дохід. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою неповнолітню дитину, стягнень з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх або повнолітніх дітей, які навчаються, та непрацездатних батьків, не має. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітньої, а також те що, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved