Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, звернувся адвокат Саєвський Максим Олегович. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема щодо квартири [ADDRESS] . Вищевказана квартира, належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого на Одеській Універсальній товарній біржі «GIP», а оскільки договори, які були посвідчені на товарних біржах потребують визнання їх дійсними, з підстав недотримання нотаріальної форми, зазначена обставина стала підставою звернення до суду. На підставі викладеного, представник позивача просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0451 від 08.08.1997 року. Ухвалою Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~29\~червня 2021\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право на подання відзиву на позов. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Саєвський М.О., не з`явились, разом з цим адвокат позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи за відсутності сторони позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та просив врахувати, що відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі про що надали заяви (а.с.34). Відповідачі: [PERSON] та\~ [PERSON] у судове засідання не з`явились, на адресу суду надійшли нотаріально засвідчені заяви відповідачів про визнання позовних вимог, в яких останні також зазначили щодо можливості розгляду справи за їх відсутності (а.с.35,37). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, з заяви про відкладення слухання справи не звертався. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0451 від 08.08.1997 року укладеного на Одеській Універсальній товарній біржі «GIP» [PERSON] , [PERSON] , що також діяла від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до відмітки на звороті договору, договір купівлі-продажу № 97/0451 від 08.08.1997 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] , в КП «ОМБТІ та РОН» кн189 пр стр87 р.н.№ 140 22.09.1997 року. Так, згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 31.05.2021 року вих. № 2272, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору № 97/0451 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській Універсальній товарній біржі «GIP» (а.с.16). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований на Одеській Товарній Біржі відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу». [PERSON] [INFO] помер, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, однак нотаріусом було роз`яснено про невідповідність документів діючому законодавству, оскільки біржова угода купівлі-продажу квартири не відповідає вимогам Закону, та було роз`яснено про право звернення до суду з метою визнання договору купівлі-продажу дійсним. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 2443. Свідоцтво про смерть видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.15). Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кокаревої І.Ю., приватним нотаріусом роз`яснено щодо необхідності визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав невідповідності правовстановлюючих документів вимогам чинного законодавства (а.с.17). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] за життя належала спірна квартира, останній прожив в ній та спадкоємцем після його смерті є позивач у справі [PERSON] . Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1997 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме батька позивача, та того, що відповідачі за вказаною адресою зняті з реєстраційного обліку, надали суду нотаріально засвідчені заяви по визнання позовних вимог, та підтвердили обставини укладення договору купівлі-продажу квартири. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON] придбав квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі продажу, а відповідачі в свою чергу виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу, виїхали з житлового приміщення та знялись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У зв`язку з тим, що матеріалами справи встановлений факт ухилення сторін від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Outcome: approved