Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з лютого 2010 року знаходилась у шлюбі з відповідачем, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 14.08.2015 розірвано. Від спільного проживання 10.04.2010 року у них народився син [PERSON]. Неповнолітній син залишився разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в вихованні дитини не приймає, матеріально її не забезпечує. Відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей не має, тому може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений через SMS повідомлення відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, за актовим записом № 32 (а.с. 7). 10 квітня 2010 року від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 14.08.2015 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с. 8). Із повідомленої позивачем в своєму позові інформації, яка ні ким і ні чим не спростована, відповідач по справі разом з сімєю не проживає, участі в вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує (а.с. 1-3). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved