Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що 27 травня 1999 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Вишнева, № 1 в с. Форосна Новоселицького району. Спадщину після її смерті, як спадкоємець за законом першої черги своєчасно прийняла її донька позивачка [PERSON] вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просили суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування по закону на 1/5 частку спадкового домоволодіння та визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частку в майні колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району позов визнав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 554 від 04 вересня 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Вишнева, № 01 в с. Форосна Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, окрім огорожі, побудовані до 1982 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 27 травня 1999 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про народження серії ІІ-МИ № 274246 від 19 лютого 1980 року вбачається, що [PERSON] була матірю [PERSON]. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018380773 від 18 липня 2017 року вбачається, що після укладання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «Безушка». Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець 1 черги по закону своєчасно прийняла її донька - позивачка [PERSON], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 691 від 28 листопада 2017 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем 1 черги по закону після смерті [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, то право власності на 1/5 частку домоволодіння слід визнати за нею. Окрім цього, позивачам не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливлює отримання ними свідоцтв про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачами по 1/5 частці у вказаному домоволодінні, як їх частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. З технічного паспорту спірного домоволодіння вбачається, що огорожа № 2-4 було побудовано в 2000 році, тобто після припинення існування колгоспного двору та після смерті [PERSON]. Таким чином, огорожа не входить до майна ні колгоспного двору, ні спадкової маси після смерті спадкодавця, у звязку із чим, в частині визнання права власності на спадщину у виді огорожі та визначення часток в даній огорожі як в майні колишнього колгоспного двору, слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 17 Закону України «Про власність», суд

Outcome: partial