Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Доброславська селищна рада Одеського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачка по справі зареєстрована в його житловому будинку, але фактично не проживає в ньому. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник третьої особи Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч.1, 5, 6\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 23.12.2013 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі продажу від 23.12.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Фадєєвою Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 4901. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 року за № 15220169, житловий будинок за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 251771551227 зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) Кремидівського старостинського округу Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області від 19.07.2021 року №650, [PERSON] належить житловий будинок на праві приватної власності, розташований за адресою: [ADDRESS] . На цій житловій площі зареєстровані 2 особи: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації: [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації: [INFO] . Актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 19.07.2021 року, складеним комісією в складі депутата Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області Семещенко В.О., старости Кремидівського старостинського округу Реконвальд Є.П. та сусідів, підтверджується факт не проживанні [PERSON] у вказаному житловому будинку. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/2718/20 від 05.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ч.1\~ст.383 Цивільного кодексу України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.\~ 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,391 Цивільного кодексу України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 Цивільного кодексу України). Права власника житлового будинку квартири визначені\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~та\~ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку(квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.\~15,16,\~386,\~391 ЦК\~гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. У відповідності до положень норм статей\~16,391,386 ЦК України\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. (\~ст.391 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої\~ст.89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Доброславська селищна рада Одеського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано достатньо доказів, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідачка дійсно без поважних причин не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved