Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 04.10.1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В органах ДРАЦС розірвати шлюб відповідач не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них виникають різні непорозуміння, сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, а також застосовує насильство щодо неї. Весь цей час їхній шлюб існує тільки формально. За таких обставин вона не має наміру більше проживати з відповідачем, примирення між ними є неможливим і недоцільним. Просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, не подав відзиву на позовну заяву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 14.01.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 04 жовтня 1986 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.1986 року (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В органах ДРАЦС шлюб розірвати відповідач не бажає. Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Шлюбних відносин сторони не підтримують, разом не проживають, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908, 00 грн, квитанція № ПН 1862078 від 13.01.2021 року (а.с. 5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved