Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що 16.07.2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 287. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалося,відносини та спільне господарство між сторонами припинені у 2012 році, сторони проживають окремо. Відповідачка не згодна на розірвання шлюбу та не бажає з*являтися в органи РАЦС в зв*язку з чим позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Посилаючись на те,що через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, він не має бажання поновлювати шлюбні відносини з відповідачкою, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з*явилася з невідомих причин,викликалася шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення. На підставі ст. 224,225 ЦПК України суд розглянув справу без участі позивача та відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 16.11.2011 року р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб,зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,актовий запис № 287,після одруження прізвища чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON],про що надана копія свідоцтва про укладення шлюбу. Сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу взаємини подружжя не підтримують,спільного господарства не ведуть,взаємних прав та обов*язків не виконують. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними за такий тривалий час не відбулося. В позовній заяві позивач вказав про відсутність намірів поновлювати спільне проживання з відповідачкою та не бажає зберігати сім*ю,разом з тим,відповідачка заяв про надання сторонам строку на примирення не вчиняла. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,що шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї неможливе,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та відповідачки,порушує особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218,224-226 ЦПК України,суд-

Outcome: approved