Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем з 07 грудня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. Діти після припинення шлюбних відносин між сторонами проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Крім того, позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачку відповідач також не утримує та матеріально не допомагає. При цьому, відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їхнє утримання відповідач не надає. Згідно положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому, з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає можливим встановити розмір аліментів в частині від заробітку відповідача та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 05 жовтня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь матері дітей - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, судом встановлено, що відповідач також не надає матеріальну допомогу на утримання позивачки, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за їхньою спільною дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом під час розгляду даної справи не було встановлено умов, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживають їхні спільні діти. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дружини: [PERSON], [INFO], до досягнення їхнім сином: [PERSON], [INFO], трирічного віку, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 974 грн. 40 коп., з яких судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей в сумі 487 грн. 20 коп. та судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину в сумі 487 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved