Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки № 34/13 від 18.12.2013 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 15.02.2012 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] де батьками позивачки вказані [PERSON] та нині померла [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.03.2012 р.; копія свідоцтва про право власності на житло № 382 від 28.12.2000р.; копія домової книги та технічного паспорту на квартиру № 1 в житловому будинку № 15 розташованому по вул. Південна в м. Рені Одеської області; копія постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.04.2014 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері [PERSON] належала: - ? частина квартири № 1 в житловому будинку № 15 розташованому по вул. Південна в м. Рені Одеської області; Факт належності зазначеної частки оспорюваної житлоплощі [PERSON] підтверджується: копією свідоцтва про право власності на житло № 382 від 28.12.2000р., копією довідки КП «Ренійське БТІ» № 34/13 від 18.12.2013р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 15.02.2012р. - померла. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері їй було відмовлено, оформлення спадщини неможливе у звязку із тим, що за життя [PERSON] не було оформлено та видано свідоцтво про право власності на ? частину вищевказаної квартири, про що 28.04.14р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на ? частину вищевказаної квартири, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із нею. Після смерті матері позивачка залишилася проживати в спірній квартирі, сплачує всі належні платежі по її утриманню, отже фактично вступила в управління та володіння спірним майном. Позивачка є спадкоємцем першої черги, вона своєчасно подала до держнотконтори заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] (чоловік спадкодавця) спадщину прийняв відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак не зважаючи на це, він на спадщину не претендує, не заперечує, щоб право на спадкове майно позивачка оформила на себе, надав відповідну заяву в якій визнав позовні вимоги позивачки, не заперечував проти їх задоволення. Інші спадкоємці за законом до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини не звернулися, заперечень щодо позову не надали. Таким чином, позивачка в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було зареєстровано право власності на ? частину вищевказаної оспорюваної квартири, у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на ? частину вказаної квартири з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved