Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «СКАЙД», згідно якого просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь: 61 554,77 грн. витрат, які мусить зробити позивач для відновлення свого транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП; 3 000,00 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою позивачем правової допомоги; 615,55 грн. сплаченого судого збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер [NUMBER], яким належить на праві власності [PERSON]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2016 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], - [PERSON]. Разом з тим, внаслідок вказаної ДТП автомобілю позивача заподіяно матеріальних збитків, розмір яких згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1891/15 від 25.04.2016 року, становить 32 457,80 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ - 61 554,77 грн. На підставі зазначеного та враховуючи те, що на час ДТП цивільна-правова відповідальність водія автомобіля марки ««TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД» згідно з Полісом №АІ/8981068, позивач звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про страховий випадок. Однак, як зауважує позивач, страхове відшкодування йому виплачено не було, а згідно інформації МТСБУ - ПАТ «СК «СКАЙД» припинило своє членство в Бюро. За вказаних обставин, позивач вважає, що відповідач, як особа, винна в ДТП, зобов'язана відшкодувати йому 61 554,77 грн. витрат, які мусить зробити позивач для відновлення свого транспортного засобу, пошкодженого в ДТП. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19.01.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. В той же час, у зв'язку зі звільненням судді Гуменюк А.І. у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 24.11.2017 року за № 01-08-1253 цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою від 28.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.01.2018 року. Ухвалою від 18.01.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у загальному позовному порядку, а проведення підготовчого засідання призначено на 22.02.2018 року. Ухвалою від 22.02.2018 року закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: ПАТ «СК «СКАЙД», про відшкодування шкоди, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 04.05.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача, згідно якого представник просив розгляд справи проводити в заочному порядку без його участі. Також, представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.03.2016 року приблизно о 09 год. 45 хв. по вул. Чорновола в м.Києві [PERSON], керуючи автомобілем марки «TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «FORD Fiesta», реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року [PERSON] було визнано винною у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.12). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії СХТ 898627, (а.с. 13), були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1891/15, складеного 25.04.2016 року, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ становить 61 554,77 грн., (а.с. 15-18). Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, відповідач, як особа, винна в ДТП, зобов'язана відшкодувати йому 61 554,77 грн. витрат, які мусить зробити позивач для відновлення свого транспортного засобу, пошкодженого в ДТП. Крім того, в обґрунтування свого звернення з даним позовом саме до [PERSON], позивач вказує, що незважаючи на ту обставину, що на час вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність водія автомобіля марки ««TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД» згідно з Полісом №АІ/8981068, страхова компанія, отримавши від позивача всі необхідні документи, жодних дій на врегулювання страхового випадку та виплати страхового відшкодування не вчинило, а згідно інформації з МТСБУ - взагалі припинило своє членство в Бюро. Так, ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до вимог ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тобто, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Разом з тим, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду скористався наданим йому чинними законодавством правом вимоги про відшкодування завданої шкоди виключно до особи, яка завдала цю шкоду, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 61 554,77 грн. витрат, які позивач мусить зробить для відновлення свого транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 615,55 грн., а також понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного та

Outcome: approved