Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 16.02.2021р., 01.03.2021р., 17.03.2021р., 31.03.2021р., 20.04.2021р., 18.05.2021р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, зі слів дільничного інспектора с. Лиманське Ренійського району Барган В.С. просила повідомити суду про те, що вона позовні вимоги не визнає, перебуває на лікуванні у лікарні Біляївської міської ради Одеської області. Також суду була передана довідка з місця лікування відповідачки. Яких - небудь заяв про зупинення провадження у справі від відповідачки на адресу суду не надходило, обов`язку суду самостійно зупинити провадження у даній справі за вищевказаною причиною за положеннями ст. 252 ЦПК України немає. Протягом неодноразового відкладення судового розгляду справи відповідачка відзиву на позов не надала, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник позивачки - [PERSON] , діюча від імені та в інтересах позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Не заперечувала щодо винесення судом заочного рішення у справі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія розрахунку нормативної грошової оцінки земель с/г призначення; копія акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 15.05.2002р.; копія державного акту серії І-ОД №051116 від 20.06.2006р. на право приватної власності на землю - земельні ділянки загальною площею 3,72 га, розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (мас. № 7 , 10 , діл. № [NUMBER] ; масив № 26 , діл. № [NUMBER] ), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 01.04.2011р. № 605 про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копії витягів із Поземельної книги Державного реєстру земель; копія витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 23.01.2014р.; копії кадастрових планів земельних ділянок; копії довідок Відділу Держземагенства у Ренійському районі Одеської області ГУ ДЗА в Одеській області; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 01.04.2011р. №604 про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія витягу №579 від 12.04.2011р. з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки; копія запиту державного нотаріуса Ренійської РДНК від 20.02.2014р.; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 17.01.2014р. № 118 про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 17.01.2014р. № 119 про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія довідки начальника відділу Держкомзему у Ренійському районі від 12.04.2011р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.01.2014р. (дата заведення спадкової справи - 07.10.2010р.); копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2020р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються доньками [PERSON] . За життя [PERSON] належало майно: на підставі державного акту серії І-ОД №051116 від 20.06.2006р. на право приватної власності на землю - земельні ділянки загальною площею 3,72 га, розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (мас. № 7 , 10 , діл. № [NUMBER] ; масив № 26 , діл. № [NUMBER] ), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 17.01.2014р. (дата заведення спадкової справи - 07.10.2010р.). Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка відзиву на позов не надала, свою позицію щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачкою не висловила, в судові засідання не явилась. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 23.05.2020р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікат державного акту про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка будь-яких доказів того, що і вона прийняла спадщину стосовно цього майна - не надала. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved