Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, кожен з них живе окремим життям. На цей час сторони спільно не проживають. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому бажає розірвати шлюб з відповідачем. За вказаною позовною заявою відкрите провадження у цивільній справі № 521/18286/18. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня відкриття провадження у справі. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності. Відповідач будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надавав. Причини неявки у підготовче засідання суду не повідомив. Справу призначено до розгляду по суті ухвалою суду від 11.03.2019 року. В судове засідання сторони також не з`явилися. З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи суд встановив, що шлюб між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 13 травня 2000 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за відповідним актовим записом № 150 (повторне свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER] ). Дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». В жовтні 2018 року [PERSON] подав позов про розірвання шлюбу з [PERSON] та наполягає на його розірванні. Станом на червень 2019 року позивач заяву не відізвав, що свідчить про незміну намірів позивача. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved