Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Відповідач [PERSON] свого обов`язку щодо утримання та виховання дітей не оспорював, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання синів в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі. Позивачка до підготовчого судового засідання надала заяву про зміну позовних вимог, зменшивши розмір аліментів на дітей з Ѕ частини заробітку відповідача щомісячно на 1/3 їх частину. На задоволенні змінених позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про народження дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; довідки про реєстрацію місця проживання дітей. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходів з відповідача щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON] , далі - в розмірі ј частини заробітку (доходу) - до досягнення повноліття сином [PERSON] . Як зазначила позивачка, відповідач є батьком дітей, після розпаду сім`ї сторони близьких стосунків не підтримують, мешкають разом, однак не ведуть спільного господарства. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов`язаний це робити. В даний час діти знаходяться на утриманні позивачки, мешкають разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому виникла необхідність у стягненні їх у примусовому порядку. Позивачка займається вихованням дітей, їхнім утриманням, вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки він працює (пожежником) та отримує заробітну плату. Сама позивачка працює також (учитель у школі). Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народилися в період шлюбу сторін, їхнім батьком зареєстрований [PERSON] , відповідач у справі. Після розпаду сім`ї неповнолітні діти проживають разом з обома батьками. Як стверджує позивачка, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча офіційно працює, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачена можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, участь в утриманні своїх дітей у примусовому порядку за ним не закріплена, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно у примусовому порядку стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вищевказаних вимог позивачка звернулася до суду і просила остаточно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно - до досягнення повноліття сином [PERSON] , далі по ј частині - до досягнення повноліття сином [PERSON] . Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За таких обставин, оцінюючи матеріальний стан сторін ( і позивачка і відповідач працюють), їх сімейний стан (сторони мешкають разом із дітьми, відповідач дітей від іншого шлюбу не має; позивачка самостійно займається утриманням дітей, які потребують догляду, опіки, являються дітьми шкільного віку), суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, - до досягнення повноліття сином [PERSON] , далі - в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно - до досягнення повноліття сином [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 21 серпня 2020 року. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд стягує з нього в порядку ст. 141 ЦК України судовий збір.

Outcome: approved