Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії, в обґрунтування якого вказала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2014 року за нею визнано право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), розмір 3,3328га в умовних кадастрових гектарах у землях колективної власності Агрофірми «Проскурів» Хмельницького району Хмельницької області, право на яку належало її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Виділення землі із земель колективної власності за життя [PERSON] було неможливим у зв»язку з відсутністю вільної землі на землях колективної власності агрофірми «Проскурів». Звернувшись до Хмельницької районної адміністрації із заявою щодо виділення в натурі земельної частки (паю), позивач отримала відмову, оскільки виділення земельної частки (паю) в натурі не належить до компетенції районної державної адміністрації. Після чого позивач також звернулась з заявою щодо виділення їй в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) до Управління Держземагенства у Хмельницькому районі, однак листом від 07 жовтня 2014 року №05-18/11831, також отримала відмову, у зв'язку з чим просить виділити у власність в натурі (га місцевості) земельну частку (пай), розміром 3,3328 в умовних кадастрових гектарах, із земель державної власності на території Хмельницького району Хмельницької області. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про слухання справи за відсутності представника. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2014 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), розмір 3,3328га в умовних кадастрових гектарах у землях колективної власності Агрофірми «Проскурів» Хмельницького району Хмельницької області, право на яку належало її матері [PERSON], яка померла 07 вересня 2012року та зобов»язано Хмельницьку райдержадміністрацію Хмельницької області виділити, [PERSON], земельну частку (пай), розміром 3,3328га в умовах кадастрових гектарах із земель запасу або резерву Хмельницького району Хмельницької області. З метою виконання рішення суду, [PERSON] 06.07.2014 року звернулася до Хмельницької районної адміністрації із заявою щодо виділення їй в натурі земельної частки (паю). Листом від 22 липня 2014 року №я/368-017/08 Хмельницька районна державна адміністрація відмовила [PERSON] у виділенні земельної частки (паю), оскільки згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часто (паїв) колишньої АФ «Проскурів», розробленого ДП «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» усі землі колективної власності, які згідно законодавства підлягали розпаюванню, розділені на кількість осіб, які увійшли до додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю, та осіб, які в судовому порядку визнали за собою право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності АФ «Проскурів» та звернулись до Хмельницької РДА із відповідною заявою про виділення в натурі на місцевості належної їм земельної частки (паю) станом на 27.04.2014 року. Позивач також звернулась з заявою щодо виділення їй в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) до Управління Держземагенства у Хмельницькому районі, однак листом від 07 жовтня 2014року №05-18/11831 їй відмовлено. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. У п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року № 122, передбачено, що у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про, зокрема, надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Разом з тим громадянам земельні ділянки в натурі (на місцевості) можуть виділятися із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, але за рахунок земель резервного фонду саме колишнього колективного сільськогосподарського підприємства. Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельні частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, їх надання здійснюється за рішенням відповідних сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, з урахуванням їх місця розташування. Так, у преамбулі зазначеного Закону передбачено, що виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області законодавчо не наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, оскільки це суперечить вимогам ч. 4 ст. 122 ЗК України. Як роз'ясено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Лист Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 11 серпня 2015 року №31-2204-0.4-9821/2-15 про те, що розпорядження землями сільськогосподарського призначення державною власністі здійснює Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не може братися до уваги, оскільки для огляду не було надано ані графічних матеріалів, ані відповідних викопіювань. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] про виділення у власність в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), розміром 3,3328 в умовних кадастрових гектарах, із земель державної власності на території Хмельницького району Хмельницької області задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed