Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 жовтня 2000 року. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей, коштів на утримання не надає, вони протягом шести місяців проживають окремо. Вона знімає житло для себе і дітей, оскільки квартира, в якій вони проживали, належить відповідачу. Після оплати житла та всіх необхідних витрат їй складно дати матеріальне забезпечення дітям в частині одягу для них, забезпечення відвідування гуртків, секцій, тобто необхідні кошти для їх розвитку та відпочинку. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочне рішення. В разі неявки відповідача просить повідомити його через веб-оголошення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 жовтня 2000 року, який зареєстрували в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №24, про що свідчить свідоцтво про одруження. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Відповідач [PERSON] як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, ним не доведено неможливість несплати аліментів в зазначеному розмірі, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Зважаючи на ці обставини, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини в залежності від віку на дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 гривень судового збору.

Outcome: approved