Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, в якому просив визначити, що йому та [PERSON], яка померла [INFO], належить кожному праві власності по Ѕ ідеальній частці у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Відповідно до договору міни від 15.12.1999 йому та його матері, [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Як спадкоємець першої черги він звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. 21.05.2018 постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що частки співвласників квартири не були визначені. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судове засідання не з'явився надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно\~В.М., 15 грудня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №4523, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Вказане підтверджується копією договору міни від 15.12.1999, копією технічного паспорту на квартиру, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 02.02.2018 №61/359. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Автозаводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, актовий запис №341. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. від 21.05.2018 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю [PERSON] частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із тим, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності не виділена. НОРМИ ПРАВА Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. З роз'яснень постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. ОЦІНКА СУДУ Приймаючи до уваги положення ст.370 ЦК України та те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що участь когось із співвласників квартири [ADDRESS] у надбанні майна була більшою або меншою, суд вважає, що частки померлої [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності є рівними та становлять 1/2 частину. З огляду на те, що не визначення часток співвласників квартири перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і вважає за можливе визнати, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М., 15 грудня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №4523, належить по 1/2 частині у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. Відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача..

Outcome: approved