Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати на утримання малолітнього сина, розмір яких був визначений рішенням Подільського районного суду м.Києва від 31.05.2013 р. в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, стягнувши їх в твердій грошовій сумі - в розмірі 2 000,0 грн. щомісяця. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільного сина, який проживає разом з позивачем та утримання якого відповідач не забезпечує в добровільному порядку. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2013 р. на користь позивача встановлений розмір аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з відповідача щомісячно. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, не приймає участі по утриманню та вихованню дитини. Потреби та витрати на дитину з часом зросли. Позивач має на меті всебічно розвивати спільну з відповідачем дитину, а тому [PERSON] відвідує секцію в спортивно-оздоровчій організації «Волхв», щомісячна сплата де становить 300 грн., навчається в гімназії № 34 «Либідь» ім. В.Максименка, сплата за харчування становить 450 грн. Для забезпечення здорового розвитку сина необхідні щомісячні витрати на продукти необхідні в раціоні сина складають в середньому 2000 грн., купівля одягу - 1000 грн. щомісяця, оскільки дитина росте та розвивається. Крім того, на щорічне оздоровлення сина позивач, взагальному витрачає 5000 грн. 30 червня 2016 року Подільським районним судом м.Києва у вказаній справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року скасовано вищевказане рішення і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Під час судового розгляду позивач збільшила свої позовні вимоги та просила змінити розмір аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3 000,0 грн., щомісяця, який підлягає індексації, з дна набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Заява про збільшення мотивована тим, що з часу пред'явлення позову в 2015 р. в країні змінилась інфляція, зросли ціни, в зв'язку з чим зросли витрати на дитину і с стали становити 6 000,0 грн. в місяць. Представники позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що відповідач приховує свої доходи, при цьому постійно подорожує за кордон. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згодний виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,0 грн., з лютого 2014 р. офіційно не працює, дохід має нерегулярний. Поїздки за кордон зумовлені видом його роботи, але перебування там оплачує сторона, яка його запрошує для надання консультаційних послуг. Крім сина, має ще на своєму утриманні малолітню дочку, 2014 року народження, від цивільного шлюбу, цивільну дружину, яка не працює, матір-пенсіонерку. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до таких висновків. Сторони по справі - позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 28.08.2008року (актовий запис про народження № 1598 від 28.08.2008 р.). 31 березня 2011 р. шлюб між сторонами розірвано (актовий запис відділу РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві № 89), дитина після розірвання шлюбу мешкає з матір'ю. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2013 р. у цивільній справі № 758/4806/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з відповідача щомісячно, починаючи з 01 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 184 СК України). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143цс13, якою встановлено, що змінювати розмір аліментів можливо шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Наданим в судовому засіданні оригіналом трудової книжки відповідача, довідкою Васильківського відділення Києво-Свяитошинської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.12.2016 р., довідкою форми ОК-5 з ПФУ достеменно встановлено, що з 26.02.2014 р. відповідач не має постійного офіційного доходу. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права та надані документи суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суми, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у відповідача змінився матеріальний стан, що полягає в тому, що він офіційно не працює, має періодичні заробітки. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що, крім малолітнього сина сторін у справі ([PERSON]), відповідач також має на утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO] р.; відповідач [PERSON], [INFO], є особою працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, в новому зареєстрованому шлюбі не перебуває; документів на підтвердження хворобливого стану малолітнього [PERSON] на час розгляду справи суду не представлені, а надані медичні документи станом на 2013-2015 р. не свідчать про хвороби дитини на час розгляду справи. Також суд враховує і матеріальний стан позивача [PERSON], яка, згідно наданої представником позивача довідки, працює директором в ПП «Індустрія ідеальної краси» та щомісяця отримує заробітну плату, яка за період липень-грудень 2016 р. становила по 1 600 грн. щомісяця. Але суд зазначає, що Закон України «Про Державний бюджет на 2017 рік» мінімальна заробітна плата на 2017 рік становить 3 200 грн. Інших дітей, крім малолітнього сина [PERSON], позивач не має. При цьому суд знаходить безпідставними доводи сторони позивача, що малолітній [PERSON] потребує додаткових витрат, тому що відвідує додаткові заняття зі спортивної секції у спортивному клубі «Темп», англійської мови, виходячи з того, що предметом розгляду даної справи не є стягнення додаткових витрат на дитину. Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах регулюються ст.185 СК України. Також недоведеними є доводи сторони позивача в тій частині, що відповідач приховує свій справжній дохід, щоб ухилитися від сплати аліментів, оскільки в обґрунтування цих доводів позивачем не надано належних та допустимих доказів, а надані позивачем фотографії про перебування відповідача за кордоном не підтверджують доводів позивача. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], суд виходить також з того, що Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої відноситься малолітній [PERSON], становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд також не приймає до уваги надані відповідачем копії квитанції про сплату аліментів за рішенням суду від 31.05.2013 р., оскільки це не стосується предмету судового розгляду у цій справі. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з частки від заробітної плати на тверду грошову суму в розмірі 1 500,0 грн. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав малолітніх дітей відповідача, обов'язок по утриманню яких покладений на відповідача. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що необхідно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], аліменти, розмір яких був визначений рішенням Подільського районного суду м.Києва від 31.05.2013 р. в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, стягнувши їх в твердій грошовій сумі - в розмірі 1 500,0 грн. щомісяця, з моменту вирішення справи по суті та до досягнення сином повноліття. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають часткову задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про зміну розміру аліментів, то підлягає поверненню виконавчий лист, який виданий на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2013 р. у цивільній справі № 758/4806/13-ц на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку. Статтею 184 ч.2 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також з відповідача згідно ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі 487,2 грн. (що діяв на час звернення позивача до суду). На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.180-182, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial