Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В позові позивач [PERSON] зазначив, що крадіжкою йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 800 грн., яка відповідачем не відшкодована. Крім того, навмисними діями відповідача, йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок здійснення відносно нього злочинних дій, він переніс сильний стрес і продовжує знаходитися під його впливом, оскільки крадіжку скоїв сусід, який доглядав за його подвір'ям за його відсутності. Глибина його моральних страждань невимірна, він став нервовим та дратівливим. Все що трапилось, істотно впливає на його психологічний стан, що відображається на моральній обстановці в сім'ї та на стосунках з оточуючими. Дотепер він знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінюю в 10000 грн. За вказаних обставин, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 800 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позов необґрунтованим, до того ж на теперішній час у нього відсутні кошти. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, враховуючи таке: Як встановлено в ході судового розгляду справи, в першій декаді червня 2015 року приблизно о 17 год., 00 хв. [PERSON], знаходячись на території власного домоволодіння [ADDRESS], під час демонтажу власної, старої господарської будівлі, а саме задньої стіни, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON], де діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрав один один металевий диск розміром R-38 задньої осі трактору МТЗ-80, вартістю 800 грн., який належить [PERSON], після чого зник з місця події, чим отримав можливість распоряджатися викраденим майном на свій розсуд. За даним фактом вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 4) Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як вказано в ст.1166 ЦК України, майнова шкода, скоєна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою , яка його скоїла. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже висновки, викладені у вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року, якими встановлено протиправність дій [PERSON], що призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди в сумі 800 грн., є обов'язковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню. З наданих доказів, судом встановлено, що позивачем [PERSON] повністю підтверджено наданими доказами, а саме: вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року понесення ним матеріальних витрат у зв'язку з скоєнням [PERSON] злочину. Крім того, частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року, № 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В даному випадку позивач [PERSON] поніс і моральну шкоду, яка полягає в перенесенні сильного стресу і продовженні знаходженні під його впливом, оскільки крадіжку скоїв сусід який доглядав за його подвір'ям за його відсутності. Все що трапилось істотно впливає на його психологічний стан, що відображається на моральній обстановці в сім'ї та на стосунках з оточуючими. Дотепер позивач знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту. Судом також враховується, що під час розгляду кримінальної справи [PERSON] визнав свою вину. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, що настали та з урахуванням суті позовних вимог, доказів, що подані на підтвердження, характеру діяння, глибину душевних страждань, які заподіяні позивачу,

Outcome: partial