Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог зазначив, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить у цей час на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Раніше основним квартиронаймачем зазначеної квартири була бабуся позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради міста Кіровограда № 42 від 21.05.2013 року особовий рахунок був переоформлений на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Після її смерті відкрилось спадкове майно у вигляді 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] є позивач та відповідач. Зазначає, що є таким, що прийняв спадщину, тому що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого строку не подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідачка, незважаючи на те, що на момент відкриття спадщини була зареєстрована зі спадкодавцем в одній квартирі, спадщину не прийняла, так як протягом більше 15 років у зазначеній квартирі не проживала, постійно живе за межами України та заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подавала. Позивач звернувся в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, тому що в квартирі зареєстрований другий спадкоємець-відповідач. Встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини,тому вимушений був звернутися до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 27 січня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження та витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвої Г.Ф. копію спадкової справи. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 24 травня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. витребувано інформацію від Державної прикордонної служби України чи перетинала кордон України у період з 01.01.2006 по 24.05.2021 [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 23 вересня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда 23 вересня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. вимогу позивача в частині визнання права власності на частину спадкового майна померлої [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Суду пояснили, що відповідач виїхала на постійне місце проживання за межі України, не з`явилась на поховання матері. Просили позов задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить у цей час на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради міста Кіровограда № 42 від 21.05.2013 року особовий рахунок був переоформлений на [PERSON] (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON] , яка згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 9-10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді 1/5 частини квартири [ADDRESS] . На підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. заведена спадкова справа № 29/2020 від 10.11.2020 року (а.с. 59-75). Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті матері, позивачу відмовлено, так як в квартирі зареєстрований другий спадкоємець, який є співвласником квартири, а саме рідна сестра позивача [PERSON] (а.с 12). Відповідно заяви позивача та актами складеними мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , незважаючи на те, що на момент відкриття спадщини була зареєстрована зі спадкодавцем в одній квартирі, спадщину не прийняла, так як протягом більше 15 років у зазначеній квартирі не проживала, постійно живе за межами України (а.с. 23-28). Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, громадянка [PERSON] , [INFO] , двічі перетинала державний кордон України за період з 01.01.2006 по 24.05.2021, а саме 11.06.2017 року (в`їзд в Україну) та 22.06.2017 року (виїзд з України) (а.с. 89). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той с подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач не заявив про відмову від спадщини та звернувся до нотаріальної контори з метою її оформлення. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Суд вважає, що державна реєстрація відповідача у спірній квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Враховуючи практику ВС справа № 355/832/17, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість позову, а тому він підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне, судові витрати залишити по фактично понесеними сторонами.

Outcome: approved