Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

В жовтні\~ 2020 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно. Померлий є первісним співвласником на праві спільної часткової власності земельної ділянки загальною площею 42,50 га, кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010, що розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, частка померлого становить 2,3923%. Позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на вказане майно, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю у померлого оригінала правовстановлюючого документа. Згідно державного акта на право власності не земельну ділянку, загальна кількість співвласників становить 43 особи відносно 43 часток. Позивач визнає право власності на 1 частку 1 співвласника. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 25.10.2018 року по справі № 647/2101/18 виділено 34 частки співвласників зазначеної земельної ділянки. 2 співвласника земельної ділянки є відповідачами по справі. Співвласники 6 часток померли, відомості про спадкоємців відсутні, тому у якості відповідача залучено орган місцевого самоврядування. Позивачка має намір реально виділити належну їй частку спадкового майна із спільної земельної ділянки. Зазначає, що для виділення в натурі часток необхідна згода всіх співвласників, проте деякі співвласники померли, їх спадщина залишається неоформленою, тому провести загальні збори не вдається. Зазначена обставина і стала підставою для звернення до суду. У зв`язку із наведеним позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на частку, розміром 2,3923% від земельної ділянки загальною площею 42,50 га, кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ХС №021343 від 15.02.2005 року та виділити їй в натурі 2,3923% зазначеної земельної ділянки. Ухвалою суду від 02.11.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання у справі у загальному позовному провадженні з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 30.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання\~ від\~ представника позивачки - адвоката Ковальчук І.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки, підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача Новокаховської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої просить розгляд справи проводити без участі представника ради, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Відповідачі\~ [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися двічі, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення про виклик, відзиву заяв та клопотань не подавали, тому справа розглянута у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Судом\~ встановлено та підтверджується матеріалами справи, що: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.01.1963 року Карасуським райбюро ЗАГС Костанайської області Республіки Казахстан, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.01.1963 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ХС №021343 від 15.02.2005 року, 43 особи є співвласниками на праві спільної часткової власності земельної ділянки загальною площею 42,50 га (кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010), що розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 9-10). В тому числі, співвласниками за даним державним актом є померлий [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.06.2018 року виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Веселе Бериславського району Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис №21 (а.с. 7). Згідно листа приватного нотаріуса Литовченко І.А. №303/02-14 від 16.05.2019 року вказаним нотаріусом заведена спадкова справа №136/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1938 року народження. Спадкоємцем, який прийняв спадщину є дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки видача такого свідоцтва за поданими спадкоємцем документами, нотаріусом неможлива, земельна ділянка не виділена, рекомендовано звернутись до суду (а.с. 11). Згідно довідки Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області №06/02-35-485/18 від 12.07.2018 року, померли 17 осіб-співвласників земельної ділянки загальною площею 42,50 га, кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010 (а.с. 16). Згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 25.10.2018 року у справі № 647/2101/18, 27 позивачам виділено в натурі частки від земельної ділянки загальною площею 42,50 га, кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010, що розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 12-15). Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №264 від 20.10.2020 року, запропоновано можливий варіант виділення частки із земельної ділянки загальною площею 42,50 га (кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010), яка знаходиться на території Веселіської сільської ради Бериславського району (а.с.17-27). Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача як спадкоємця щодо визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 2 даної статті, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 2 даної статті, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 вказаної статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 367 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №264 від 20.10.2020 року запропоновано можливий варіант виділення частки із земельної ділянки загальною площею 42,50 га (кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010), яка знаходиться на території Веселіської сільської ради Бериславського району. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України вбачається, що позивач є співвласником земельної ділянки загальною площею 42,50 га, яка знаходиться на території Веселіської сільської ради Бериславського району (кадастровий номер 6520680400:02:039:0001-0010), власність є спільною частковою. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між позивачем та відповідачами не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не визначений. Оскільки, виділити належні позивчу частки земельної ділянки без рішення суду неможливо, так як відсутні згоди співвласників земельної ділянки, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а частка позивача підлягає виділенню в натурі за рішенням суду.

Outcome: approved