Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, (який в подальшому був замінений його правонаступником ТОВ «Фінанс Проперті Групп») звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачем було зазначено, що 25 травня 2007 року між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] укладено Кредитний договір № 210. У зв`язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». 18.05.2010 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридично особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Відповідно до умов Кредитного договору ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк надало [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100 000, 00 (сто тисяч) доларів США 00 центів, з терміном користування до 25 травня 2010 року (згідно додаткового договору № 3 від 15.05.2009 року строк користування кредитними коштами подовжений до 25.05.2017 року). Процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 13% (тринадцять) річних (згідно додаткової угоди № 1 від 18.07.2008 року плата за користування кредитом збільшена до 17% річних). Позивач виконав всі свої зобов`язання за Кредитним договором, проте Відповідачем у справі зобов`язання за визначеним договором виконані не були. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між [PERSON] та Позивачем було укладено договір застави від 25 травня 2007 року. Відповідно до умов Договору застави [PERSON] передав в заставу Позивачеві рухоме майно: Транспортний засіб марки CHRYSLER 300 TOURING, рік випуску 2007, колір білий, об`єм двигуна 3430, номер шасі [NUMBER] , тип легковий лімузин - В, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить Відповідачеві. З огляду на ті обставини, що Відповідач у справі свої зобов`язання належним чином не виконував, це призвело до утворення заборгованості, яка станом на 04.05.2017 року становила 4 422 669, 61 гривня, з яких: -Кредит - 72191,70 доларів США; -Відсотки - 90229,65 доларів США; -Комісія за РО - 00,00 гривень; -Штраф/пеня (неустойка) - 114699,11 гривень. В подальшому Новим кредитором за визначеними договорами стало ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на підставі договору про відступлення права вимоги № 42053 від 25.04.2019 року, яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року залучено до участі у справі, як правонаступника Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ІНВЕСТ ХАУС». В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» було укладено: Договір факторингу № 31-24-10/2019 від 24.10.2019 року; Договір про відступлення прав за договорами застави від 24.10.2019 року та ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 13.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» залучено до участі у справі, як правонаступника Позивача. Представник Позивача ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», адвокат, Баценюк Наталія Миколаївна, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дорохова І.М. в судовому засіданні позов визнала та проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі наявні докази у справі, та враховуючи, що відповідач визнає позов в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] укладено Кредитний договір № 210. У зв`язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між [PERSON] та Позивачем було укладено договір застави від 25 травня 2007 року (далі - Договір застави) та передано в заставу Транспортний засіб марки CHRYSLER 300 TOURING, рік випуску 2007, колір білий, об`єм двигуна 3430, номер шасі [NUMBER] , тип легковий лімузин - В, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить Відповідачеві. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ст. 1050 Цивільного кодексу України визначає, що якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо Позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення Позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має прав вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 15 травня 2009 року було укладено Договір про внесення змін і доповнень до Договору застави від 25.05.2007 року, відповідно до якого сторони внесли зміни до п.п. 1.1, 6.3, Договору застави. Згідно п. 3.4.1. Договору застави заставодержатель набуває право у випадку невиконання Позичальником Договору застави заставодержатель набуває право у випадку невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета застави шляхом його реалізації за ліквідаційною вартістю. Згідно п. 3.4.2. Договору застави заставодержатель має право задовольнити за рахунок Предмета застави всі свої вимоги у повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення, зокрема - суму заборгованості по Кредитному договору, включаючи проценти по кредиту, неустойці, комісії, інші платежі та витрати на утримання заставленого майна, а також витрати, пов`язані із зверненням стягнення на заставлене майно. Статтею 1 Закону України «Про заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. П. 3.4.2 Договору застави передбачено право Позивача звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності на майно не припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання , необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Аналогічні за змістом норми містяться в ст. 7 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Аналогічна умова міститься в договорі застави. Зокрема такої правової позиції дотримується Господарський суд Донецької області у своєму рішенні від 16 лютого 2017 року у справі № 905/399/15. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем прав власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved