Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла - [INFO] р.; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копії свідоцтва про народження [PERSON]., батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія заповіту [PERSON] від 14.12.1994 р., згідно якого все своє майно заповіла донці [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], власники - [PERSON], [PERSON], самочинних споруд не має; копія свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] від 15.05.1956 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.05.1956 р. житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], про що проведено реєстрацію в кадастровій книзі під № 1334. В лютому 1956 р. помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не склав. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON]. Оскільки [PERSON] та [PERSON], яка на момент відкриття спадщини, була неповнолітньою, були присутні на місці відкриття спадщини на протязі трьох місяців з дня її відкриття, не заявляли належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, відповідно до вимог ст. 429 ЦК УРСР в редакції 1922 р., вважаються такими що прийняли спадщину, однак не оформили її належним чином. Інший спадкоємець [PERSON] на момент відкриття спадщини був повнолітнім та проходив службу у збройних лавах СРСР, у зв'язку з чим спадщину після смерті батька не прийняв. [INFO] р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? житлового будинку по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] 14.12.1994 р. склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON], позивачці по справі. Таким чином спадкоємство здійснюється за заповітом. Відповідач по справі [PERSON], який є сином спадкодавця, обов'язкової долі у спадщині не має. У шестимісячний строк після смерті матері [PERSON] позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті матері залишилась проживати у спадковому житловому будинку, утримувала його, сплачувала відповідні комунальні платежі. 15.10.2015 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлих батьків і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов'язкову долю у спадщині, не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Так як спадщина на майно [PERSON] відкрилась у лютому 1956 р., зазначені правовідносини регулюються ЦК УРСР 1922 р. Згідно ст. 418 ЦК УРСР в редакції 1922 р., спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо хто - небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а в разі їх смерті - до їх дітей (правнуків спадкодавця). В разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого. Відповідно до ст. 429 ЦК УРСР в редакції 1922 р., якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з'явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна. Як було встановлено судом, дружина спадкодавця [PERSON] та донька [PERSON] є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину в порядку ст. 418 ЦК УРСР в редакції 1922 р., оскільки вони були присутні в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття та не заявили належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, спадщину відповідно до вимог діючого законодавства не оформили. [INFO] р. померла [PERSON], та оскільки спадщина на її майно відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р. Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину, оскільки після смерті матері [PERSON] залишилась проживати у спадковому житловому будинку, утримувала його, здійснювала сплату комунальних платежів. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 429 ЦК УРСР 1922 р. після смерті батька [PERSON] та ст. 549 ЦК України (1963 р.), після смерті матері [PERSON], однак не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 429 ЦК УРСР 1922 р. та заповітом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved