overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому позивач просить її позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 18 лютого 2009 року серія [NUMBER] Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має, а тому визначає їх розмір в сумі 500 грн. щомісячно. Судові витрати по справі становлять 243 грн.60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, вигнав її з двома дітьми з будинку (старша дитина від першого шлюбу). Діти проживають разом з матір'ю. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про розірвання шлюбу. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 17 грудня 1993 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має повнолітнього сина - [PERSON], який проживає разом з ними. Поряд з цим, протягом останнього часу спільне сімейне життя не складається з причин відсутності взаєморозуміння, поваги в сімейних стосунках, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, спільне господарство та спільний бюджет відсутні. Також Позивачка зазначила, що примирення між нею та Відповідачем не дали результатів. У судовому засіданні Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Судом з'ясовано, що 17 грудня 1993 року між [PERSON], [INFO] (Відповідач), та [PERSON], [INFO] (Позивач), у Носівському райвідділі ЗАГС Чернігівської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17 грудня 1993року здійснено запис за №150 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини визначені як: «[PERSON]». Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 17 грудня 1993року, серії [NUMBER]. (а.с. 4). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Сторони наголосили, що час на примирення їм не потрібен, оскільки вони вважають подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства та бюджету не ведуть, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні судовий збір. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області 04 грудня 2000 року про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за № 10. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Основною причиною розірвання шлюбу називає виникнення непорозумінь та конфліктів. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе, з жовтня 2013 року разом не проживають. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області 04 грудня 2000 року. Неповнолітніх дітей залишити на вихованні відповідача. В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. (а.с.20,23) Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Протягом тривалого часу подружжя не проживає разом. Спроб до відновлення сімейних стосунків ніхто з подружжя не робить. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований з відповідачем 12 серпня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що за час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливе та тому він вирішив звернутись в суд. Позивач в судове засідання не з»явився, однак на адресу суду надійшла його заява, в якій він просить справу слухати без його участі просить шлюб розірвати між сторонами. Відповідач в судове засідання також не з»явилася, однак на адресу суду надійшла заява в якій вона просить справу слухати без її участі з позовними вимогами згідна та не заперечує проти розірвання шлюбу. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON], просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягувати з відповідача по 350 гривень аліментів на кожну дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Він не виконує належним чином свій обов'язок матеріально утримувати дітей. Вона ж тимчасово не працює. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач позов визнав, погоджується сплачувати аліменти на кожну дитину по 350 гривень щомісяця, оскільки в більшому розмірі не в змозі сплачувати через неможливість працевлаштуватися. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 2 та ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 4, 5). Діти проживають з матір'ю ( а.с. 5). Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі в утриманні дітей, а відтак аліменти слід стягувати за рішенням суду. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців. Поряд з тим, відповідач підтвердив, що не має проблем зі здоров'ям, не має інших утриманців, не працює, має незначні тимчасові заробітки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати, суд зважає на ту обставину, що відповідач погодився сплачувати аліменти в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 229 гривень 40 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В грудні 2013 року виконком Миколаївської міської ради (далі - виконком) , третя особа на стороні позивача - спеціалізоване комунальне підприємство (далі - СКП «Гуртожиток») звернулося з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO], про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідач та його неповнолітня дочка є наймачами кімнат [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] З 22 жовтня 2010 р. вони зареєстровані у цьому жилому приміщенні. З 2012 року відповідач з донькою у гуртожитку не проживають без поважних причин. Посилаючись на наведене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

В грудні 2013 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO], Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №104451, оскільки в документі її по батькові вказано невірно як «[PERSON]», в той час як правильно було «[PERSON]». Вказаний факт необхідно встановити для оформлення спадщини за заповітом. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 24 грудня 2013 року, підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що її батько [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON], однак, через розбіжність у написанні по батькові неможливо зареєструвати право власності на земельну ділянку. Представник заінтересованої особи - Петрашівської сільської ради - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях підтвердив, що [PERSON] проживала в с.Петрашівка в одному господарстві з сином [PERSON]. По батькові її було правильно [PERSON], а не [PERSON]. [PERSON] мала у власності земельну ділнку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №104451 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] в с.Петрашівка Теплицького району Вінницької області. 30 березня 2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрашівської сільської ради, яким заповіла своєму синові [PERSON] все своє майно. 20 листопада 2007 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розташованої на території Петрашівської сільської ради Теплицького району, розміром 2,9155 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №104451, виданого 16 березня 2005 року. Відповідно інформації, наданої Теплицькою районною державною адміністрацією за №01-25-6044 від 18 грудня 2013 року, внести виправлення у державний акт на право приватної власності на землю неможливо. Факт належності [PERSON] державного акту на земельну ділянку підтверджується показаннями свідка [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В грудні 2013 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 01 вересня 2007 року сторони уклали шлюб в Центральному відділі державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ , актовий запис 804. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Шлюб видався не вдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між ними постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася. Просила шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2007 року в Центральному відділі державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ , актовий запис № 804 розірвати. Місце проживання доньки визначити з нею. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Позивач просила позов розглядати без її участі. Відповідача просив позов розглядати без його участі, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 01 вересня 2007 року сторони уклали шлюб в Центральному відділі державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ , актовий запис 804. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Шлюб видався не вдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між ними постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 02 червня 2012 року сторони уклали шлюб в Центральному відділі державної реєстрації цивільного стану Кременчуцького МУЮ , актовий запис 277. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Шлюб видався не вдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між ними постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася. Просила розірвати шлюб, укладений 02 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у центральному відділі реєстрації актів громадського стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №277. Місце проживання доньки [PERSON] 2012 р.н. визначити з нею. Після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON]. Позивач просила справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач просив справу розглянути без його участі, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В грудні 2013 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 09 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області було видано свідоцтво про одруження, і проживали однією сім'єю до квітня 2013 року, після чого проживання однією сім'єю було фактично припинено. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на правила сімейного життя, фактичну відсутність взаємо порозуміння, через обопільне небажання поступатись один одному у вирішенні життєвих проблем. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, які мають істотне значення, а саме бажання жити окремо та вести окремі господарства. Просила розірвати шлюб між нею- [PERSON], та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 09 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 449. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначити з матір'ю - [PERSON]. Позивач подала заяву про розгляд справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце проведення розгляду повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 09 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області було видано свідоцтво про одруження, і проживали однією сім'єю до квітня 2013 року, після чого проживання однією сім'єю було фактично припинено. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на правила сімейного життя, фактичну відсутність взаємо порозуміння, через обопільне небажання поступатись один одному у вирішенні життєвих проблем. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved