Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачок про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після його смерті вона своєчасно прийняла як спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців не має. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав та пояснив, що вважає складений спадкодавцем [PERSON] заповіт на користь позивачки недійсним, у зв'язку із чим оспорює його в суді. Тому, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Відповідачки [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися без поважних для суду причин. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідно до довідки Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 214 від 27 березня 2013 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1990 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Костичанівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 23 серпня 2005 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли в рівних долях по 1/6 частці домоволодіння як спадкоємці за законом 1 черги його дружина [PERSON] та син [PERSON], який постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 215 від 27 березня 2013 року. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, яка складається з її 1/3 частки у колгоспному дворі та 1/6 частки домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її син [PERSON], який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 217 від 27 березня 2013 року. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, яка складається з його 1/3 частки у колгоспному дворі, 1/6 частки домоволодіння, яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] та 1/2 частки домоволодіння, яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. З заповіту складеного 15 лютого 2010 року та посвідченого секретарем Костичанівської сільської ради Новоселицького району вбачається, що спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів позивачці [PERSON]. Позивачка своєчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця [PERSON] та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачкою права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування. Заперечення представника відповідачки [PERSON] проти позову з підстав недійсності заповіту від 15 лютого 2010 року складеного на користь позивачки, суд вважає безпідставним, оскільки на час розгляду справи даний заповіт не змінений, не скасований та не визнаний судом недійсним. Визнання в майбутньому заповіту судом недійсним, може бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами в порядку п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1247, 1251, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved