Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу земельних ділянок, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Позивач подав до Вінницького міського суду позов про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину, яка залишилась після смерті його матері. Під час судового засідання, 19.09.13 року представником відповідача [PERSON] було надано копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок по [ADDRESS], які були [INFO] (через 20 днів після смерті [PERSON].) та [INFO] (майже через 4 місяці після смерті [PERSON].) вчинені між [PERSON] від імені померлої [PERSON] та [PERSON] Дані договори посвідчував приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] відчужив майно з метою отримання неправомірної вигоди, яке не мав права відчужувати в зв'язку із смертю власника майна, тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просив суд визнати недійсними два договори купівлі-продажу земельних ділянок по [ADDRESS], які були укладені 22.12.2012 року та 18.04.2013 року між [PERSON], що діяв на підставі довіреності [PERSON] і [PERSON] Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2013 року до участі в даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 49). В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], з участю третьої особи - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на майно, який ухвалою суду від 26.12.2013 року прийнятий до спільного розгляду із позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу земельних ділянок (а.с. 128). Зустрічна позовна заява мотивована тим, що дійсно між [PERSON] і [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] згідно довіреності від 09.11.2012 року, було укладено 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,0177 га і площею 0,0314 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які належали [PERSON] та посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Нотаріусу було надано відповідні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, оригінал довіреності від 09.11.2012 року, оригінал паспорта продавця [PERSON], при цьому про смерть [PERSON] відповідач [PERSON] [PERSON] не повідомляв. Перед укладенням вказаних договорів, а саме 10.11.2012 року [PERSON] передав [PERSON], який вже на той час діяв від імені [PERSON] по довіреності, 25 000,00 грн. в якості авансу за купівлю-продаж вищевказаних земельних ділянок, що підтверджується розпискою [PERSON] від 10.11.2012 року, а в подальшому [PERSON] передав [PERSON] решту коштів в сумі 15 424,00 грн. відповідно до розписки від 18.04.2013 року. Право власності на вищевказані земельні ділянки було зареєстровано за [PERSON] в реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції. [PERSON] не було відомо чи знав [PERSON] про смерть довірителя, проте його особисто він про такий факт не повідомив. Довіреність [PERSON] перевірялася нотаріусом і була чинною, тому у [PERSON] не було сумнівів у тому, що [PERSON] діяв добросовісно виконуючи договір доручення продавця. Оскільки пред'явивши даний позов [PERSON] фактично оспорює право власності [PERSON] на придбані ним як добросовісним набувачем земельні ділянки, тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0177 га, у межах згідно планом, кадастровий номер 0510137000:03:040:0186, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення садівництва і на земельну ділянку площею 0,0314 га, кадастровий номер 0510100000:03:040:0365, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні на обставинах, викладених в позовній заяві, представник позивача [PERSON] підтримала заявлений позов повністю, просила його задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Не заперечили щодо задоволення зустрічного позову, зважаючи на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Крім того, відповідач [PERSON] суду пояснив, що він шукав купити для себе земельну ділянку в м. Вінниці і йому знайомі підказали, що [PERSON] бажає продати свою земельну ділянку. Він познайомився із [PERSON] приблизно у вересні 2012 року. Потім в зв'язку із особистими фінансовими труднощами він не міг купити у [PERSON] земельну ділянку і запропонував їй щоб землю в неї купив [PERSON], на що остання погодилася і видала йому нотаріально посвідчене доручення для представництва її інтересів як продавця і [PERSON] передав їй від [PERSON] завдаток в сумі 25 000,00 грн. В подальшому на підставі довіреності від [PERSON] та від її імені він з [PERSON] уклав 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,0177 га і площею 0,0314 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які належали [PERSON] та посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] На запитання суду [PERSON] пояснив, що про смерть [PERSON] він дізнався на наступний день після її смерті, тобто [INFO], але не дивлячись на це, він не повідомив [PERSON] про смерть продавця [PERSON] та уклав від імені померлої 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два договори купівлі-продажу земельних ділянок, бо вважав, що довіреність [PERSON] є чинною. Оригінал паспорта [PERSON] до цих пір знаходиться у нього, він його зберігає. Також [PERSON] пояснив, що він особисто витратив 4000,00 грн. на поховання [PERSON], а до того привозив їй із [PERSON] гроші, продукти, за власні кошти знімав [PERSON] для проживання квартиру протягом 4-х місяців, купував йому все що він просив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]- [PERSON] первісний позов не визнав. Суду пояснив, що між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] було вчинено два договори купівлі-продажу земельних ділянок. На час укладення та підписання вищевикладених оспорюваних договорів [PERSON] мав повний обсяг повноважень і не повідомляв [PERSON] про смерть довірителя [PERSON] Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в зустрічному позові. Третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на час укладення та підписання оспорюваних договорів купівлі-продажу двох земельних ділянок від 22.12.2012 року та 18.04.2013 року [PERSON] мав повний обсяг повноважень, оскільки чинність довіреності [PERSON] було перевірено за Єдиним реєстром довіреностей, дана довіреність була чинною і не скасованою. На її вимогу [PERSON] надав оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки та інші необхідні документи для посвідчення договорів, а також оригінал паспорта продавця [PERSON] При цьому [PERSON] про смерть довірителя [PERSON] нотаріуса не повідомляв. Нотаріус вважає, що вона діяла в межах закону, оскільки про смерть [PERSON] їй нічого не було відомо і на підставі наданих їй та перевірених документів, інформації з Єдиного реєстру довіреностей, у неї не було сумнівів у тому, що [PERSON] діяв добросовісно виконуючи договір доручення продавця [PERSON] Додала, що дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює з 2009 року в агентстві нерухомості «Твій шанс» у м. Вінниці. Колеги йому сказали, що по [ADDRESS] продається земельна ділянка і він порекомендував [PERSON] самому туди поїхати і домовитись про купівлю даної земельної ділянки. Також суду повідомив, що він був свідком того, як [PERSON] передавав 25 000,00 грн. [PERSON] на Старому місті біля кінотеатра, а потім між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір про наміри в агентстві нерухомості «Твій шанс». Свідок [PERSON] пояснив, що він є близьким знайомим [PERSON], знає його з дитинства, а [PERSON] знає з кінця 2011 року. Також суду пояснив, що він був свідком того, як [PERSON] привозив [PERSON] у найману квартиру продукти харчування, гроші, тощо. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON] (а.с. 4, 158, 159, 200-203). Із матеріалів спадкової справи №120/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що в шестимісячний строк з дня смерті матері [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 10.10.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 47/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], яке зареєстроване в реєстрі за №2-2133 (а.с. 22, 153-199). Вказане свідчить, що [PERSON] є єдиним правонаступником померлої [PERSON] Також судом встановлено, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0177 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 0510137000:03:040:0186 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №268625, виданого Вінницькою міською радою 30.07.2008 року (а.с. 71) і земельна ділянка [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510100000:03:040:0365 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] 12.04.2013 року (а.с. 78). З довіреності, посвідченої 09.11.2012 року [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу вбачається, що [PERSON] на виконання договору доручення, попередньо укладеного з повіреним в усній формі, уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі в органах нотаріату, в органах Держкомзему України, тощо та зокрема, від її імені укладати та підписувати договори купівлі-продажу земельних ділянок, в усіх випадках визначаючи ціни, строки та інші умови договорів на свій власний розсуд, одержати грошові кошти, належні їй за результатами укладених правочинів (а.с. 65). 22.12.2012 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 09 листопада 2012 року та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0177 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 0510137000:03:040:0186 і посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2964. Згідно п. 2.1 договору, продаж цей вчинено за 10 424,00 грн. (а.с. 60-61). 18.04.2013 року між [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 09.11.2012 року та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510100000:03:040:0365 і посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №315. Згідно п. 2.1 договору, продаж цей вчинено за 30 000,00 грн. (а.с. 75-76). Право власності на вказані вище обидві земельні ділянки зареєстровано за покупцем [PERSON] в установленому законом порядку (а.с. 87-88). Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється з її смертю. Оскільки правоздатність припиняється в момент, а не в день смерті, представник від імені померлого може здійснювати правочин тільки до моменту смерті. Частини 1 і 2 ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 237, ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Пунктом 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Оскільки правовими наслідками вчинення правочину представником є створення, зміна, припинення цивільних прав та обов'язків особи, яку він представляє, як зазначено у ст. 239 ЦК України, то у разі її смерті припиняється і її цивільна дієздатність. Тому правочини, укладені після смерті особи, але від її імені, не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч. ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставі встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. При цьому суд також враховує роз'яснення, які дані в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Отже, розглянувши дану справу в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з огляду на обставину смерті [PERSON], яка сталась [INFO], укладені від її імені договори купівлі-продажу від 22.12.2012 року та від 18.04.2013 року земельних ділянок площею 0,0177 га та 0,0314 га відповідно, що розташовані по [ADDRESS] є недійсними. Суд вважає, що надані в судовому засіданні пояснення свідків [PERSON], [PERSON], а також надані відповідачами копії розписок [PERSON] (а.с. 125-126) про отримання ним від [PERSON] грошових коштів за продаж земельних ділянок, а також інші розписки [PERSON], які містяться в матеріалах справи, не спростовують доводів позивача про недійсність договорів купівлі-продажу від 22.12.2012 року та від 18.04.2013 року земельних ділянок площею 0,0177 га та 0,0314 га відповідно, що розташовані по [ADDRESS]. За таких обставин позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], з участю третьої особи - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу підлягає задоволенню. Позивач по зустрічному позову [PERSON], заявивши позовні вимоги про визнання за ним права власності на майно, свої вимоги обґрунтував тим, що він є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок йому не було відомо, що [PERSON] померла. І в зв'язку з тим, що позивачем оспорюється набуття права власності [PERSON] на земельні ділянки на підставі відповідних договорів купівлі-продажу, вважає за необхідне захистити своє право власності шляхом його визнання. Виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема, на судовий захист цивільного права та інтересу, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Обов'язковою (істотною умовою) договору купівлі-продажу житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи державна реєстрація права власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0177 га та 0,0314 га відповідно, що розташовані по [ADDRESS] є чинною і ніким не скасованою. Будь-яких інших підстав для визнання за [PERSON] права власності на дані земельні ділянки судом не встановлено і тому на думку суду зустрічна позовна вимога про визнання права власності на майно не ґрунтується на законі та не доведена [PERSON] в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення з відповідачів [PERSON] і [PERSON] понесений судовий збір в сумі 114,70 грн. Судові витрати позивача за зустрічним позовом слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved