Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

В вересні 2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500310782 від 09.10.2012 року у розмірі 72 312,11 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500310782 від 09.10.2012 року (надалі - Договір). Згідно умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у сумі 38 780,00 грн. а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти не пізніше 12.10.2015 року. Разом з тим, 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу №2013-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує і станом на 23.12.2013 року мав заборгованість в загальному розмірі 72 312,11 грн., позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 13.09.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500310782 від 09.10.2012 року (надалі - Договір). Згідно умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у сумі 38 780,00 грн. а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти не пізніше 12.10.2015 року. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу №2013-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, після отримання кредитних коштів [PERSON] не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 09.10.2012 року позивачем направлено відповідачу лист з вимогою погасити заборгованість по кредиту. Однак, вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідач залишив без уваги. Відтак, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання за Договором станом на 23.12.2013 року сума заборгованості з боку відповідача становила 72 312,11 грн. та складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 66 112,11 грн.; прострочених відсотків за користування кредитом - 6 200,00 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, перевіреними у судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 312,11 грн. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 74 074,11 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 514, 516, 525, 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved