Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Виконавчий комітет міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення комітету міської ради № 942 від 16.05.2005 року «Про затвердження актів приймання - передачі у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS]» було передано гуртожиток [ADDRESS] до комунальної власності. [PERSON] з сім'єю в складі 5 осіб була зареєстрована та проживала в кімнаті [ADDRESS] в період з 2004 року по 2011 рік. Рішенням Вінницької міської ради 44 сесії 5 скликання від 19.02.2010 року № 2679 надано дозвіл на приватизацію кімнат в даному гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету міської ради від 27.05.2010 року № 1075 [PERSON] та членам її сім'ї передано у власність кімнату [ADDRESS] та видано свідоцтво на право власності. В зв'язку з необхідністю покращення житлових умов за згодою [PERSON] та [PERSON] було розглянуто питання щодо обміну жилих приміщень, а саме кімнати [ADDRESS] на кімнату [ADDRESS], що підтверджується протоколом засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради № 17 від 18.10.2011 року. 15.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] надали зобов'язання щодо звільнення кімнати [ADDRESS] та передачу вказаної кімнати у комунальну власність міста в обмін на кімнату [ADDRESS]. Протоколом засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради № 17 від 18.10.2011 року було видано ордер [PERSON] зі складом сім'ї п'ять осіб на кімнату [ADDRESS] цього ж гуртожитку (житлова площа 22, 0 м 2) в обмін на приватизовану кімнату [ADDRESS]. Основною умовою надання кімнати [ADDRESS] у зазначеному гуртожитку було звільнення відповідачами кімнати [ADDRESS]. В зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету міської ради № 2464 від 13.10.2011 року, було скасовано пункт рішення виконкому, про передачу кімнати [ADDRESS] в приватну власність сім'ї [PERSON] та доручено КП «ВМБТІ» провести скасування реєстрації права власності на кімнату [ADDRESS], яка була зареєстрована за громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, [PERSON] здано до виконавчого комітету міської ради оригінал свідоцтва на право власності на кімнату [ADDRESS] виданого на підставі рішення виконавчого комітету міської ради № 1075. Однак, у супереч домовленості та зобов'язань, які були надані виконавчому комітету міської ради сім»я [PERSON] займає кімнату [ADDRESS]. Просили суд визнати недійсним ордер № 7 на житлове приміщення [ADDRESS], виданого [PERSON] та виселити [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до кімнати [ADDRESS]. Ухвалою суду від 14.11.2014 року залучено до участі в справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради. В судовому засіданні представник позивача Кріпак О.П. позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення, зазначивши, що дії виконкому щодо зобов'язання надання кімнати [ADDRESS] є шахрайським, так як такої кімнати юридично не існувало на день написання зобов'язання, не існує її юридично і по сьогоднішній день. Ця кімната побудована за її власні кошти, на місці комори, яка належить співвласникам приватизованих кімнат і за їх згодою. Крім того, дії посадових осіб виконкому щодо звернення до суду з позовом про визнання ордеру недійсним, суперечить рішенню Вінницького міського суду від 19.02.2014 року, яким задоволений позов Вінницької міської ради до виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Служба у справах дітей Вінницької міської ради про скасування свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду письмові заперечення. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення просила суд врахувати та захистити права дітей сім'ї [PERSON]. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез»явившихся осіб, на підставі наявних у справі матеріалів. Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № 1781,107415, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. По справі встановлено що згідно рішення Виконавчого комітету міської ради № 942 від 16.05.2005 р. «Про затвердження актів приймання - передачі у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS]» було передано гуртожиток [ADDRESS] до комунальної власності. [PERSON] разом з сім'єю у складі п'ять осіб (вона, чоловік та три сина) була зареєстрована та проживала в кімнаті [ADDRESS] в період з 2004 по 2011 рр. Рішенням Вінницької міської ради 44 сесії 5 скликання від 19.02.2010 р. № 2679 надано дозвіл на приватизацію кімнат в даному гуртожитку. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.05.2010 р. №1075 [PERSON] та членам її сім'ї передано у власність кімнату [ADDRESS] та видано свідоцтво на право власності. 15.10.2011 р. [PERSON] та [PERSON] надали зобов'язання щодо звільнення належної їм на праві власності кімнати [ADDRESS] та передачу вказаної кімнати у комунальну власність міста в обмін на кімнату [ADDRESS] цього ж гуртожитку, яка значно більша за площею. Підписи [PERSON] та [PERSON] посвідчені начальником МКП «ЖЕК - 15» Братславським С.Ю. Це питання було розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при Виконкомі Вінницької міської ради, яка прийняла рішення про видачу ордеру та надання дозволу МКП «ЖЕК - 15» на вселення і укладання договору найму на кімнату [ADDRESS] [PERSON] на склад сім'ї п'ять осіб, що оформлено протоколом № 17 від 18.10.2011 р. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги зобов'язання [PERSON] і [PERSON] щодо звільнення кімнати [ADDRESS] і передачу її у комунальну власність міста в обмін на кімнату [ADDRESS] і рішення громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 18.10.2011 р. рішенням Виконавчого комітету міської ради № 2464 від 13.10.2011 р. було скасовано пункт рішення виконкому про передачу кімнати [ADDRESS] в приватну власність сім'ї [PERSON] та доручено КП «ВМБТІ» провести скасування реєстрації права власності на кімнату [ADDRESS], яка була зареєстрована за громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вище вказані обставини зазначені в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2014 року(а.с.115-116). Відповідно до вимог ч.2 ст. 61 ЦПК України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року суд враховує обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно незалежно від того, встановлені вони судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній, господарській або адміністративній справі і вони не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи між тими ж самими сторонами. Основною умовою надання кімнати [ADDRESS] у зазначеному гуртожитку було звільнення відповідачами кімнати [ADDRESS], що підтверджується зобов'язанням від 15.09.2011 року (а.с. 4). Однак, у супереч домовленості та зобов'язань які були надані виконавчому комітету міської ради сім'я [PERSON] займає кімнату [ADDRESS], що підтверджується актом від 30.05.2014 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ОС № 002635 від 31.05.2014 року (а.с. 8, 11). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно з ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшені житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Матеріалами інвентарної справи № 107415 та поясненнями відповідачки [PERSON] було встановлено, що кімната [ADDRESS] не була вільним жилим приміщення, ця кімната була побудована відповідачкою [PERSON] за власні кошти з комори, яка належить співвласникам і за їх згодою. Дана обставина підтверджується також рішенням виконкому Вінницької міської ради №179 від 04.01.2013р. « Про затвердження акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих приміщень загального користування ( комора) в житлову кімнату [ADDRESS]», згідно якому поданий приймальною комісією акт прийняття в експлуатацію реконструйованих приміщень загального користування ( комора) в житлову кімнату [ADDRESS] МПК «ЖЕК№15» ( квартиронаймач [PERSON]) загальною площею 27,4 кв.м., в тому числі площа літніх приміщень 2,1 кв.м. - затвердити. [PERSON] провести реєстрацію права власності в установленому законом порядку ( а.с.114), в той час як ордер на кімнату №156 видавався 18.10.2011р. ( а.с.14). Крім того, умовою надання відповідачам кімнати [ADDRESS] було звільнення кімнати [ADDRESS] в цьому ж гуртожитку та передачі її у комунальну власність, про що сім'єю [PERSON] було надано відповідне зобов'язання. Таким чином, не виконання відповідачами цих умов відповідно до ст. 59 ЖК та не дотримання позивачем вимог ч.ч.1, 2 ст. 58 ЖК України, а саме вимоги надання ордеру лише на житлови приміщення, а не на підсобні чи будь-які інші тощо, є підставою для визнання виданого ордера недійсним з наслідками, передбаченими ст. 117 ЖК. Відповідно до ст. 117 ЖК у разі визнання ордера на жиле приміщення не дійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у ст. 59 ЖК, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими ст. 117 цього Кодексу. У випадку, коли позов пред'явлено особами, права яких порушено видачею ордера і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участі у справі має бути притягнутий виконком або інший відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо не зважаючи на попередження, притягнутий до у часті у справі орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішує позов по суті і при його задоволенні покладає на цей орган обов'язок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше яке за змістом ч. 2 ст. 117 ЖК України має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. На підставі викладеного,

Outcome: approved