Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 19.10.2011 року у виконкому Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області , актовий запис №31. На даний час в Кіцманському районному суді на розгляді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Від спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом та просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до повноліття сина. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Разом з тим, позивач вказувала, що вона з сином проживають без реєстрації в будинку її батьків за адресою [ADDRESS], після того як в жовтні 2018 року припинила спільне проживання із відповідачем за адресою [ADDRESS]. Син [PERSON] на сьогоднішній день продовжує бути зареєстрованим за місцем проживання відповідача. Представник позивача [PERSON] в обґрунтування позовних вимог вказував, що дитина сторін має право на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримати свою дитину , а також враховуючи, що відповідач інших утриманців не має, являється працездатною, фізично здоровою особою, не має інших утриманців , а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття сина, який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що син [PERSON] періодично проживає як із позивачем, так і з ним в [ADDRESS], згідно домовленості між ними. В ті дні, що син проживає з ним в с.Брусниця, він повністю несе витрати по утриманню дитини. На підтвердження надав суду Акт обстеження матеріально-побутових умов см`ї від 27.12.2018 року. Зазначав, що коли позивачка виїжджала з його житла, то забрала всі дитячі речі сина. В даний час він працює неофіційно таксистом, має можливість брати замовлення в будь-який момент. Він не відмовляється утримувати сина, але тільки в ті дні коли син перебуває в нього. На уточнюючі запитання пояснив, що на день розгляду справи в суді він не звертався до служби в справах дітей чи з позовом до суду щодо встановлення порядку участі батька у вихованні сина або визначення місця його проживання. Суд, заслухавши вступне слово сторін, представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За клопотанням сторони позивача, судом допитувався в якості свідка батько позивача - [PERSON], який пояснив, що дочка [PERSON] із внуком [PERSON] проживають в його господарстві за адресою [ADDRESS], він з дружиною також там проживають. Дочка перебуває в декретній відпустці по догляду за сином до досягнення ним 6 річного віку, а працює вона майстром в Чернівецькому училищі №5. Відповідач сина матеріально не утримує, допомоги не надає. Підтвердив, що дійсно 03.01.2019 року складався Акт житлово-побутових умов проживання в його сім`ї комісією, який повністю відповідає дійсності, оскільки внук [PERSON] проживає з ним в с.Брусенки, в будинку в дитини є власна кімната, дитячі речі по сезону. Він працює у воєнізованій охороні та допомагає матеріально дочці утримувати внука , зокрема в місяць виділяє на потреби внука від 2 до 5 тисяч грн. Іноді внук кілька днів проводить із батьком в с.Брусниця , але постійне його місце проживання біля матері. Крім того, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2011 року, що зареєстрований у виконкомі Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області , актовий запис №31, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.4) Із свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], вбачається, що його батьком є [PERSON], мати [PERSON]. Свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 5) Відповідно до довідки №3702 від 16.10.2018 року, виданої виконкомом Брусницької сільської ради [PERSON] про те, що на утриманні матері перебуває син [PERSON], [INFO] та проживає біля матері в с.Брусниця. (а.с.6) Як вбачається із довідки, наданої відповідачем, виданої виконкомом Брусницької сільської ради №4436 від 12.12.2018 року [PERSON], жителю [ADDRESS], про те, що до складу сім`ї зареєстрованих осіб входить в тому числі і син [PERSON], 2013 р.н. (а.с.28) Та обставина , що малолітній син сторін зареєстрований за адресою місця реєстрації батька в [ADDRESS], сторонами не заперечується. Суд не вважає, що наданий відповідачем Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 27.12.2018 року, є належним та допустимим доказом по справі , оскільки такий складений та підписаний секретарем [PERSON], за участі [PERSON] та невідомої особи [PERSON] В той же час Акт обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] за адресою [ADDRESS], складений 03.01.2019 року комісією Нижньостановецької сільської ради в складі: секретаря Савкевич В.М., соц. працівника Матіяш М.М. та рахівника [PERSON] Згідно висновку, [PERSON] та її син [PERSON] проживають в будинку батьків без реєстрації зі всіма зручностями. В будинку є дитяча кімната, де знаходяться речі дитини. Мати перебуває в декретній відпустці та здійснює догляд за сином. Умови проживання задовільні. Відповідач також не заперечував ту обставину, що позивачка виїжджаючи з його житла, забрала всі дитячі речі сина. Судом також встановлено, що малолітній [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад в с.Брусниця до жовтня 2018 року, а з часу переїзду матері в с.Брусенки, припинив відвідування. З наведених підстав суд не бере до уваги довідку №4496 від 12.12.2018 року Брусницької сільської рада про місце проживання дитини з батьком, оскільки встановлені судом обставини справи свідчать про протилежне. А тому, суд дійшов висновку, що малолітній син сторін [PERSON], 2013\~р.н. на час розгляду справи в суді фактично проживає з матір`ю без реєстрації за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, хоча й іноді навідує батька за його місцем проживання в [ADDRESS], де і зареєстрований. Матеріальна допомога батька на утримання сина носить не систематичний характер. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачка посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною молодою та фізично здоровою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн., яка проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. В той же час відповідач не заперечував, що являється працездатною та працевлаштованою особою, так як працює таксистом неофіційно та має можливість брати замовлення в будь-який момент , а відтак є особою спроможною сплачувати аліменти на утримання сина в сумі заявленій позивачем. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатною, здоровою особою, неофіційно працевлаштований, отримує мінливий дохід, на утриманні інших осіб не має, враховуючи право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свого сина, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 17.10.2018 року. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. Враховуючи наведене,

Outcome: approved