Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не працювала, зловживала спиртними напоями, проживала з хворим на туберкульоз співмешканцем, який становив загрозу дітям на інфікування. Діти не відвідували дошкільний заклад, обстеження не проходили та у них були відсутні умови проживання. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відповідача було відібрано та дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Апостоловської райдержадміністрації від 11 лютого 2020 року діти були влаштовані на спільне проживання та виховання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , де перебувають по цей час. 23 грудня 2020 року [PERSON] з`явилась до Криворізького центру соціальних служб у нетверезому стані та виявила бажання повернути дітей, проте на теперішній час вона не працює, доходу не має та її безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків унеможливлюють повернення дітей. Протягом року після відібрання дітей відповідач жодного разу не зверталась із заявою про їх повернення, не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню дітей. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, де просить розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування, винести заочне рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, де просить розглянути справу без її участі, вимоги підтримує. На підставі наявних у справі доказів та оскільки заперечень проти заочного розгляду справи від позивача не надходило, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 02 лютого 2021 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали суду від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народились [PERSON] та [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , що видно із копії свідоцтва про народження (а.с. 6, 7). Як видно і свідоцтва про смерть, [INFO] помер батько дітей [PERSON] (а.с.9). Місце проживання дітей зареєстровано разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відповідача було відібрано та з останньої стягнуто аліменти на їх утримання (а.с.11-12). Рішеннями Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 15 січня 2020 року за №№9,10 малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.13-14). Відповідно до розпорядження Апостоловської райдержадміністрації від 11 лютого 2020 року діти були влаштовані на спільне проживання та виховання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Листом Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконкому Криворізької міської ради від 05 січня 2021 року начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради було повідомлено про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, мешкала з чоловіком хворим на туберкульоз, відмовляється пройти діагностику у лікаря-фтізіатра, не працює, ігнорує всі рекомендації фахівця із соціальної роботи, відмовляється від співпраці (а.с.17). Стан житла відповідача задовільний, що видно із Акту обстеження умов проживання від 15 січня 2021 року (а.с.18). Виконкомом Інгулецької районної у місті ради 17 лютого 2021 року прийнято рішення №55 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки її ставлення до дітей та виконання своїх батьківських обов`язків не змінилось, що слідує з рішення виконкому №55 від 17 лютого 2021 року (а.с. 53). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані ст.ст. 164- 166 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Так, відповідачу, як матері малолітніх дітей в провину ставиться систематичне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не піклується про навчання та виховання дітей, не працює, веде аморальний спосіб життя. Наведене в своїй сукупності на думку суду може свідчити про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи видно, що виконкомом Інгулецької районної у місті ради 17 лютого 2021 року прийнято рішення №55 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки її ставлення до дітей та виконання своїх батьківських обов`язків не змінилось. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач свідомоухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. При цьому, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачу надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, такий час у неї був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, мати дітей таких заходів не вжила та не бажає їх вживати. Згідно з положеннями ст. 167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. В даній справі встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишилися без батьківського піклування, відомостей про родичів дитини, які мають бажання і можливість взяти їх на виховання немає. Законодавчо не встановлено обов`язок суду здійснювати розшук таких осіб, тому суд приходить до висновку, що дітей слід передати органу опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved