Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: довідка навчального закладу від 27.07.2017 р.; копія повідомлення від 05.08.2016 р.; копія угоди на проживання в гуртожитку; копія паспорту на імя [PERSON] та його іпн; копія паспорту на імя [PERSON] та його іпн; копія паспорту на імя [PERSON] та її іпн; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про зміну імені; копія рішення суду від 07.06.2011 р.; копія рішення суду від 25.02.2011 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь в розмірі ? частини заробітку (з усіх доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, на утримання сина [PERSON], 11.08.1999 р. н., як повнолітньої особи, що продовжує навчання, з 18.08.2017 р. і до закінчення повнолітнім сином [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2020 року. Так, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25.02.2011 р. шлюб між позивачкою [PERSON] (шлюбне прізвище «Ботя») та відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.11.1997 р. відділом РАГС Ренійського району Одеської області, актовий запис № 131, було розірвано. На підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 07.06.2011 р. на користь позивачки з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 11.08.1999 р. н. у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2011 р. до 11 серпня 2017 р., тобто до досягнення сином повноліття. 06 листопада 2012 року на підставі свідоцтва про зміну імені, прізвище позивачка було змінено на дівоче «Чебанова». З 01.09.2016 р. син [PERSON] навчається в Національному Університеті Харчових Технологій м. Київ на денній формі навчання, знаходиться на державному утриманні (бюджетна форма навчання), стипендію не отримує, мешкає у гуртожитку, ніде не працює, оскільки ще не отримав спеціальність, таким чином потребує коштів для свого забезпечення в період навчання, а тому йому необхідна матеріальна допомога. Позивачка працює, однак її зарплатня не дозволяє самостійно у достатній мірі забезпечити матеріально сина на період його навчання, сплатити додаткові витрати повязані з його утриманням в місті де він навчається, оплатити гуртожиток тощо. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, таким чином має реальну можливість надавати сину матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання останнім. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України прирозгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з матеріалів справи, наданих доказів, у відповідача є можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], який на даний момент продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки від батька. Позивачка отримує зарплатню, однак вона не може самостійно у достатній мірі забезпечити матеріально сина на період його навчання, сплатити додаткові витрати повязані з його утриманням у м. Київ, оплатити гуртожиток тощо. З урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи матеріальне положення сторін, стан здоровя відповідача, який знаходиться у працездатному віці і інтереси дитини,суд вважає, що відповідач має реальну змогу надавати матеріальну допомогу синові, з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов, суд задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved