Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

В вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач вказала, що 10.09.2018року між нею (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, який оформлено письмовою розпискою, що особисто складена відповідачем. За умовами Договору відповідач взяв у неї в борг 2150 доларів США терміном на 6 місяців, з дня написання даної розписки. За користування коштами відповідач зобов`язався сплатити відсотки з розрахунку 6% від суми позики за кожен місяць користування коштами, щомісячно до 10 числа, до повного погашення боргу. 10.03.2019 року закінчився шестимісячний строк, але відповідач до цього часу навіть частково не повернув їй ні коштів, ні процентів за користування ними. На її прохання повернути кошти відповідач борг визнає, але своїх обіцянок повернути кошти не дотримується, що змушує звертатися до суду. Розрахунок 6% місячних за користування коштами: 2150 дол США х 6% = 129дол. США - за кожен місяць користування коштами; період користування коштами - з 10.09.2018 року по 10.09.2021року становить 36 календарних місяців: 129 х 36 = 4622 дол. США - загальний розмір процентів, а ціна позову складає - 2150 + 4622 = 6794 дол. США. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики від 10.09.2018 року в розмірі 6794 доларів США та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що відповідач борг не повернув. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що коштів він не брав, написав розписку на прохання чоловіка позивачки, щоб спасти їх сім`ю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2150 доларів США на строк шість місяців. Також за користування коштами зобов`язався сплатити [PERSON] 6% від суми позики за кожен місяць користування коштами щомісячно 10-го числа, поки не сплатить всю суму. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується письмовою розпискою останнього від 10.09.2018 року. На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договором позики від 10.09.2018 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] позивачу кошти не повернув. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за договором позики від 10.09.2018 року становить 6794 доларів США, з яких: 2150 доларів США - сума позики; 4622 доларів США - проценти за користування позикою за період з 10.09.2018р. по 10.09.2021. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з боржника процентів за користування отриманими в борг коштами за період з 10.09.2018р. по 10.09.2021р., слід задоволити частково в межах строку, на який було надано позику - 6 місяців в розмірі 774 (6х129) доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2150 доларів США заборгованості за договором позики від 10.09.2018 року, 774 доларів США відсотків за користування грошовими коштами, а всього - 2924 доларів США. В задоволенні решти вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 781,33 грн. (6794/100=67,94; 2924/67,94=43,04; 1815,35/100х43,04=781,33). На підставі викладеного та

Outcome: approved