Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача - Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті сестри; копія заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом матері на користь позивача; копія заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини; копія заповіту [PERSON] від 12.06.2013р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] , [PERSON] ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 27.09.2006р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 03.07.2018р.; копія рішення Ренійської міської ради від 16.02.1994р. про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.1991р.; копія договору дарування від 24.05.1991р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 12.03.1992р. про перепланування житлового будинку; копії свідоцтв про право власності на будівлю від 12.10.1992р. за №№ 419 , 420; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є рідним братом, а відповідачка - донькою та спадкоємцем за заповітом [PERSON] . За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 12.10.1992 р. за №420 належали 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Інші 3/5 частини вищевказаної нерухомості належать [PERSON] На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 12.06.2013р. склала заповіт на ім`я відповідачки, [INFO] . - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, також звернулася до нотаріальної контори із заявою, якою вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері за заповітом на користь [PERSON] Інший спадкоємець першої черги за законом - чоловік померлої від прийняття спадщини відмовився також. Про позиції сторін стосовно прийняття ними спадщини свідчать копії їх заяв, подані до нотаріальної контори. Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем, який виявив бажання прийняти спадщину після смерті своєї сестри. Незважаючи на своєчасне звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, про що 27.07.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на 2/5 частини житлового будинку, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка від неї відмовилася на його користь та на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку,встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, відповідачка у справі є спадкоємицею за заповітом. У передбачений законом строк вона подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини в порядку ст. 1273 ЦК України. Спадкоємець першої черги за законом - чоловік померлої також від прийняття спадщини відмовився. Позивач у справі являється спадкоємцем другої черги за законом, він у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже, прийняв її. Як зазначив позивач, після смерті сестри у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові 2/5 частини житлового будинку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично та фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на нерухомість, мешкання у житловому будинку, розпорядження щодо його цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на 2/5 частини житлового будинку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved