overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 26212,66 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № NIM3RX16120002 від 28.01.2007 року [PERSON] 28.01.2007 року отримав кредит у розмірі 768,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 30.09.2013 р. виникла заборгованість на суму 26212,66 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без її участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не з'явився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 28.01.2007 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват-банк» з [PERSON] уклало договір № NIM3RX16120002 від 28.01.2007 року. [PERSON] 28.01.2007 року отримав кредит у розмірі 768,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором та станом на 30.09.2013 р. виникла заборгованість на суму 26212,66 грн., яка складається з наступного: 640,62 грн. заборгованість за кредитом; 8269,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 94,10 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 15483,82 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1224,41 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 27440,18 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № NIХRRX01900019 від 17.05.2007 року [PERSON] 17.05.2007 року отримав кредит у розмірі 1320,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 17.07.2013 р. виникла заборгованість на суму 27440,18 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без її участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не з'явився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 17.05.2007 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват-банк» з [PERSON] уклало договір № NIХRRX01900019 від 17.05.2007 року. [PERSON] 17.05.2007 року отримав кредит у розмірі 27440,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 24.09.2013 р. виникла заборгованість на суму 27440,18 грн., яка складається з наступного: 1106,92 грн. заборгованість за кредитом; 9213,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 178,20 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 15158,79 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1282,87 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 46702,10 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № АN4JCC9FCB0533 від 20.06.2011 року [PERSON] 20.06.2011 року отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 01.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 46702,10 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без її участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не з'явився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 20.06.2011 року публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» з [PERSON] уклало договір № АN4JCC9FCB0533 від 20.06.2011 року. [PERSON] 28.01.2007 року отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором та станом на 01.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 46702,10 грн., яка складається з наступного: 4816,62 грн. заборгованість за кредитом; 1,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1114,75 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 38069,24 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2200,10 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення збитків, завданих порушеннями (самовільним підключенням до системи газопостачання), допущеними з боку відповідача, під час користування газом в розмірі - 1933,77 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, відповідач про поважні причини своїй неявки не сповістив, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в заочному порядку. З матеріалів справи вбачаються наступні фактичні обставини: відповідач, [PERSON] є споживачем природного газу, поставником якого є позивач, ПАТ «Миколаївгаз», в зв'язку з чим 26.04.2006 року між ними було укладено договір про надання послуг з газопостачання та відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п.6 вказаного договору постачальник має право припиняти постачання природного газу споживачу у разі самовільного використання газу споживачем. Користуючись вказаним правом, 11.01.2011 року, постачальник припинив постачання відповідачу газу шляхом механічного від'єднання на вводі в будинок системи газопостачання, про що було складено акт №707 від 11.01.2011 року. Відповідач самовільно здійснила підключення до системи газопостачання, та таке порушення (передбачено п. 34 «Правил надання населенню послуг з газопостачання») було зафіксовано працівниками ПАТ «Миколаївгаз» відповідним актом-притензією №00000457. Згідно здійснених позивачем розрахунків завданих відповідачем збитків, що проведено у відповідності до приписів розділу 1, п.1.3 та розділу 2 п. 2.1 Постанови НКРЕ №475 від 29.05.2003 року «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих в наслідок порушення споживачем природного газу Правил надання послуг з газопостачання», сума майнової шкоди становить 1933,77 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з викладеного, та приймаючи до уваги факт надіслання відповідачу досудової вимоги про відшкодування шкоди в добровільному порядку, та те, що відповідачем таку вимогу було проігноровано, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність задоволення позову. У відповідності зі ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витратив сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі Дніпропетровських міських електричних мереж суму вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 7400 грн. 90 коп., а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачки за адресою: [ADDRESS], що проводилась 01.11.2012 року, представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення поза приладом обліку методом накиду, лічильник у відключеному стані. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» суму вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 10772 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], що проводилась 13.04.2011 року, представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення напруги споживача поза приладом обліку шляхом підключення штучного заземлення нульового проводу при зміненій фазировці електролічильника, фаза в третій клемі. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 11 січня 2003 року виконавчим органом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 4. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого у сторін почали виникати постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх в зв'язку з різними поглядами на життя, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, дітей від щлюбу строни не мають, майнового спору теж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання доньки [PERSON], [INFO] - в розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, вказавши що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Донька повністю знаходиться на утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня позачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що з 31.08.2002 року сторони перебували в шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.05.2013 року, копією довідки ЖЕК №6 , наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], - в розмірі ? частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 грн. в рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2013року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2006 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна за актовим записом № 443 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя, сім'ю. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду листа, в якому просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2006 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна за актовим записом № 443 (а.с.3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не підтримують шлюбних відносин з грудня 2012року, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2013року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2010року відділом реєстрації актів цивільного стану печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 644 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя, через що виникали суперечки та сварки. Спільне господарство не ведеться та не підтримуються шлюбні відносини протягом шести місяців. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2010року відділом реєстрації актів цивільного стану печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 644 (а.с.11). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин протягом шести місяців, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2013року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 лютого 2012року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 112 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя, через що виникали суперечки та сварки. Спільне господарство не ведеться та не підтримуються шлюбні відносини з грудня 2012року. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2012року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 112 (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин з грудня 2012року, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved