Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SM - 00016217 від 04.05.2018 року на суму 52407 грн. 12 коп., з яких: 29370,92 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13685,98 грн. - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); 0,22 грн. - сума заборгованості за процентами; 9350,00 грн. - сума заборгованості за пенею. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 04.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SM - 00016217. 29.05.2019 року між ТОВ «Сімпл Мані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190529, у відповідності до умов якого ТОВ «Сімпл Мані» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (загальна сума кредиту), плату за кредитом (щомісячні та річні проценти), неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, повного та часткового прострочення чергового платежу передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Сімпл Мані». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 20190529 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 52407 грн. 12 коп., з яких: 29370,92 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13685,98 грн. - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); 0,22 грн. - сума заборгованості за процентами; 9350,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Після укладення вказаного договору факторингу на адресу відповідача простою кореспонденцією було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № SM - 00016217 від 04.05.2018 року, та після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, представник позивача зазначив, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, а саме з 29.05.2019 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечував. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2020 року відкрито спрощене провадження у справі. 30.11.2020 року Олександрійським міськрайонним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 04.05.2018 року відповідачем [PERSON] підписано заяву на ім`я ТОВ «Сіпмл Мані» про надання кредиту та укладення договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту на наступних умовах: сума кредиту 22500,00 грн.; сума кредиту на страхування 7265,00 грн.; загальна сума кредиту 31182,50 грн.; річний процент 0,001 % (нараховується на залишок заборгованості по кредиту); щомісячний процент - 3,99%; строк користування кредитом 36 місяців; реальна річна процентна ставка - 49,4%. 04.05.2018 року між ТОВ «Сімпл Мані» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM - 00016217. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальник зобов`язується провернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, у порядку та на умовах, визначених договором. Розділом 2 вказаного договору сторонами погоджено наступне: сума кредиту за договором становить 22 500,00 грн.; плата за оформлення договору складає 1417,50 грн.; загальна сума страхового платежу становить 7265,00 грн.; річний процент (річна відсоткова ставка) становить 0,001 % річних, обчислюється від залишку заборгованості по кредиту, починаючи з дати видачі кредиту, та встановлюється у розмірі , що відповідає періоду часу в один рік, але нараховуються щомісячно; щомісячний процент - 3,99 %, обчислюється від загальної суми наданого кредиту за договором та нараховуються щомісячно. Розділом 3 вказаного договору встановлено, що кредит надається строком на 36 фактичних місяці, дата повернення кредиту 04 травня 2021 року включно. Кредит надається позичальнику згідно заяви позичальника про надання кредиту шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заяві - дорученні. Пунктом 7.4 договору передбачено, що за порушення позичальником строку погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу, позичальник сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу, розмір якого становить 935 грн., за кожний випадок прострочення. Сума штрафу нараховується у розмірі 3% від загальної суми наданого кредиту. Відповідно до п. 9.3 договору кредитодавець має право достроково розірвати цей договір лише в разі настання обставин, визначених п. 5.4.2 цього договору. Пунктом 5.4.2 вказаного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, а також сплати всіх належних процентів за весь фактичний строк користування кредитом за наявності хоча б однієї із зазначених обставин: а) затримання сплати позичальником частини кредиту та/або річних та щомісячних процентів на строк, що перевищує один календарний місяць, б) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; в) несплати позичальником більше одного щомісячного платежу. 04.05.2018 року відповідачем [PERSON] підписано заяву-доручення про перерахування ТОВ «Сіпл Мані» грошових коштів: на отримання кредиту у розмірі 22500,00 грн., на сплату страхового платежу у розмірі 5265,00 грн. та 2000,00 грн. Усі вищеперераховані умови кредитування також зафіксовані у паспорті споживчого кредиту, що підписаний відповідачем та представником ТОВ «Сіпл Мані». Окрім того, у вказаному паспорті споживчого кредиту додатково зазначено, що такі наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язань як пеня відсутні. 29 травня 2018 року між ТОВ «Сіпл Мані» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190529, відповідно до умов якого ТОВ «Сімпл Мані» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (загальна сума кредиту), плату за кредитом (щомісячні та річні проценти), неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, повного та часткового прострочення чергового платежу передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Сімпл Мані». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.2 договору факторингу №20190529, ціна продажу за договором становить 377 374,02 грн. 31.05.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ТОВ «Сімпл мані» сплачено грошові кошти на суму 377 374,02 грн. як оплата за відступлення права грошової вимоги згідно договору факторингу №20190529 від 29.05.2019 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 15311 від 31.05.2019 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 20190529 від 29.05.2019 року встановлено, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № SM - 00016217 в сумі 52407,12 грн., з яких: 29370,92 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13685,98 грн. - сума заборгованості за комісіями; 0,22 грн. - сума заборгованості за процентами; 9350,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до складеного директором ТОВ «Сімпл Мані» Вікановою Т.І. розрахунку заборгованості встановлено, що на дату відступлення права вимоги за договором № SM - 00016217, укладеним з [PERSON] неоплаченою залишилася заборгованість на загальну суму 54207,12 грн.,з яких: заборгованість за тілом кредиту - 29370,92 грн.; щомісячні відсотки - 13685,98 грн.; відсотки - 0,22 грн.; штраф - 9350,00 грн. Про відступлення права вимоги за кредитним договором № SM - 00016217 від 04.05.2018 року в сумі 43057,12 грн. відповідача повідомляла ТОВ «Сімпл Мані» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується, відповідно, копією повідомлення № 003359215 від 07.06.2019 року та № 003359215-1 від 07.06.2019 року. ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № SM - 00016217 від 04.05.2018 року. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував не в повному обсязі, у зв`язку з чим має перед відповідачем заборгованість за основною сумою боргу. Разом з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за комісіями (щомісячний процент) у розмірі 13685,98 грн. та суми заборгованості за пенею у розмірі 9350,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач погодився з такими умовами при підписанні кредитного договору № SM - 00016217 від 04.05.2018 року. Так, кредитний договір № SM - 00016217 від 04.05.2018 року, та паспорт споживчого кредиту, що підписані відповідачем та представником ТОВ «Сіпмл Мані», не містять такого виду відповідальності як комісія та пеня, натомість у паспорті споживчого кредиту чітко зазначено, що такі наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язань як пеня відсутні. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати заборгованості за комісіями (щомісячний процент) та суми заборгованості за пенею. Щодо суми заборгованості за процентами у розмірі 0,22 грн., то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що спірний кредитний договір укладено між сторонами 04.05.2018 року строком на 36 місяців, дата останнього платежу по вказаному договору відповідно до наданих позивачем документів - 04.05.2021 року. Тобто станом на день звернення до суду строк виконання зобов`язань по даному кредитному договору не закінчився. Як вбачається з складеного директором ТОВ «Сімпл Мані» Вікановою Т.І. розрахунку заборгованості, відповідачем порушення виконання зобов`язання почалося з 06.09.2018 року, так як саме із вказаної дати відповідач припинив сплачувати щомісячні платежі. Вказане свідчить про те, що позивачем правомірно нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірах, погоджених сторонами. Тобто, в даному випадку застосуванню підлягають положення статті 1048 ЦК України. Таким чином, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі 912/1120/16, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума заборгованості за процентами у розмірі 0,22 грн., так як строк кредитного договору не закінчився. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Ваказані висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі 912/1120/16. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачу, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконує передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, відповідач в силу положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 29370,92 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 0,22 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1178,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved