Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття на користь закладу чи особи, куди її буде влаштовано. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина народилася у шлюбі. У 2012 році шлюб між батьками дитини було розірвано. Батько хлопчика - [PERSON] - помер [INFO] . [PERSON] перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей як такий, що опинився у життєвих обставинах (виховується у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків). Відповідачка з 2015 року самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] . З 2015 року дитина постійно проживала з батьком та бабусею по лінії батька за адресою: [ADDRESS] , а після смерті батька - [INFO] - проживає разом з бабусею на повному її утриманні. Бабуся [PERSON] вимушена на свою пенсію забезпечувати онука всім необхідним для нормальної життєдіяльності. Мати не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням сина, не відвідує батьківські збори, не вітає сина з днем народження, не забезпечує необхідним канцелярським приладдям, одягом, взуттям, не цікавиться успіхами у житті дитини, колом його друзів, захопленнями, не проходить з ним диспансеризацію у медичному закладі тощо. Крім того, мати з червня 2020 по теперішній час без поважних причин не оформила на дитину пенсію по втраті годувальника, чим порушила право дитини на отримання відповідної фінансової допомоги. Житлово-побутові умови за місцем фактичного проживання хлопчика: [ADDRESS] - задовільні. Завдяки зусиллям бабусі, він має окрему кімнату, індивідуальне місце для сну, стіл для підготовки до уроків, сезонний одяг та взуття, канцелярське приладдя тощо. Крім того, згідно інформації КЗО «СЗШ № 15», [PERSON] є учнем 8 класу, навчається у даному навчальному закладі з 5 класу. Батько та бабуся систематично відвідували школу, підтримували зв`язок із класним керівником і вчителями, цікавилися його навчанням та поведінкою, відповідально ставилися до виховання. Також ними заохочувалися схильність [PERSON] до творчої діяльності: хлопець відвідує гурток танців. Він активний учасник концертів, фестивалів. Бабуся [PERSON] піклується про онука, забезпечує його необхідними речами, шкільним приладдям, створює умови для навчання. Між онуком і бабусею склалися теплі, приязні стосунки. [PERSON] та бабуся емоційно близькі між собою. Малолітній [PERSON] з 7 років займається професійно одними танцями. Всім необхідним для занять та конкурсів його також забезпечує бабуся. Мати [PERSON] [PERSON] - за всі роки занять жодного разу не приходила особисто та не приводила [PERSON] на репетиції тощо. Питання стану виконання матір`ю батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей. Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2020, гр. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.184 ч.1 КУпАП, до неї застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Малолітній [PERSON] неодноразово звертався з письмовими заявами до управління-служби, у яких просив позбавити його маму, [PERSON] , батьківських прав. Причиною називає те, що мати не цікавиться його життям, здоров`ям, не купує ліки, предмети особистої гігієни, одяг, взуття, канцелярські приналежності тощо. До того ж, після смерті батька вона не оформила пенсію по втраті годувальника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві і зазначила, що матір дитині не приділяє будь-якої уваги та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодних перешкод для матері належним чином виконувати свої батьківські обов`язки під час перевірок встановлено не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зауважувала на тому, що їй, з часу розірвання шлюбу з колишнім чоловіком та припинення подружніх стосунків, з боку останнього та його матері ( [PERSON] ) усіляко чинилися перешкоди у спілкуванні з сином. До школи, де навчається син, вона не ходила оскільки їй не подобався класний керівник, не хотіла травмувати сина. Спочатку вона боролася за сина, але ставлення до неї колишнього чоловіка, його матері та в подальшому і дитини призвело до самоусунення від виконання батьківських обов`язків. З дитиною спілкувалася після смерті батька дитини декілька раз. Третя особа [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. [PERSON] пояснила, що фактично з 2011 року [PERSON] проживає з нею. Проживання онука з нею та її сином було зумовлене неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Вона не забирала дитину з навчать у школі, не надавала допомоги, не придбавала йому одяг та за потреби ліки. Через таке ставлення відповідачки до дитини, її нині покійний син [PERSON] вимушений був забрати дитину до себе, при цьому матері ніхто ніколи не чинив перешкод у спілкуванні з дитиною. [PERSON] неодноразово намагався налагодити зв`язок із матір`ю, однак остання уникала спілкування із дитиною. Усі функції щодо утримання дитини, забезпечення його усім необхідним для життя і навчання вона виконує самостійно. Відповідачка за всі роки жодного разу їй у цьому не допомагала. Знаючи, що [PERSON] займається танцями, жодного разу не поцікавилася про його успіхи, так само як і ніколи не прийшла підтримати його на виступах та концертах. Замість батьків [PERSON] допомагає його хрещений батько, який частково взяв на себе батьківські обов`язки, дуже часто навідує [PERSON] , допомагає йому з харчуванням, допомагає оплачувати гурток. Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , виданим 09.10.2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про народження № 268 від 28.03.2007 року (а.с.8). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . (актовий запис № 1694 від 22.06.2020 року) (а.с.9) Неповнолітній [PERSON] проживає разом із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах.(а.с. 19) У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] займає окрему кімнату, забезпечений сезонним одягом, канцелярським приладдям. Матеріальний рівень сім`ї низький, складається з пенсії бабусі.(а.с.12) Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: ухиляється від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний стан дитини, матеріально її не забезпечує, живе окремо та взагалі сином не цікавиться. Під час розгляду справи в суді зі слів відповідачки, остання оформила пенсію по втраті годувальника. Третя особа, [PERSON] дізналася про це в судовому засіданні. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2020 року відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за те, що [PERSON] не надає фінансової допомоги, не забезпечує необхідним приладдям, одягом, взуттям, тим самим неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 23). Вищевказані обставини, зокрема щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо власної дитини, також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: Свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] . Підтвердила, що мати [PERSON] жодного разу, за весь час навчання останнього, не відвідувала школу, не цікавилася процесом і результатами навчання. Ці функції виконував батько [PERSON] та його бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] , що за життя [PERSON] товаришував з ним, показав що йому відомо, що [PERSON] постійно мешкав з [PERSON] та [PERSON] , які дбали про його долю, виховання, утримання. Після смерті [PERSON] він доволі часто навідує [PERSON] та [PERSON] , допомагає їм продуктами харчування. Також він відводить і забирає [PERSON] з танцювального гуртка, а також оплачує уроки з танців. Свідок [PERSON] підтвердила, що вона проживає по сусідству із [PERSON] та [PERSON] , є головою ОСББ будинку № 172 . Жодного разу вона не бачила, щоб відповідачка [PERSON] навідувала свою дитину. Зі слів [PERSON] та [PERSON] їй відомо, що [PERSON] самоусунулася від життя дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] вже більше 10 років. Є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Вона жодного разу не бачила, що відповідачка навідувала свого сина за місцем проживання. В судовому засіданні був допитаний у присутності шкільного дитячого психолога [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що після того, як його мати перестала забирати його зі школи, в якій він навчався раніше, він переїхав до батька та бабусі. Мати не цікавилася його життям, за місцем навчання та проживання не навідувала, йому ніколи не телефонувала. Жодної допомоги мати йому не надавала, коштами та усім необхідним для навчання не забезпечувала. Жодного разу мати не приходила на концерти та виступи в яких він приймав участь. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї мати не створила дитині повноцінні і достойні умови життя. Мати не забезпечила її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби своєї дитини, неодноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорувала ці попередження. Для набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування й отримання, у зв`язку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах малолітньої дитини, просив припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні її малолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 06.10.2020 року за № 656, долученого до матеріалів даної справи, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка матері [PERSON] є винною, вона злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, виходячи із інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Однак, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує сина і не намагається дбати про потреби дитини. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] Відповідно же до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, утримання відповідачем [PERSON] своєї дитини є не її правом, а її обов`язком. При цьому, судом також встановлено, що відповідач не забезпечує свою дитину і добровільно допомогу на її утримання не надає. Так, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також слід зазначити, що інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Зокрема згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У зв`язку з вищевказаними положеннями чинного законодавства, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просив суд встановити аліменти на малолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а судом, під час розгляду даної справи, не було встановлено обставин, за яких відповідач не може надавати матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) своїй малолітній дитині саме в такому розмірі, який (розмір) буде достатнім для її утримання і сприятиме нормальній життєдіяльності дитини, та гарантуватиме їй належний рівень життя, що повністю узгоджується з положеннями статті 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року. Зокрема нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно же з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами 06 жовтня 2020 року. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу чи особи, куди дитину буде влаштовано. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 4204 грн. 00 коп., з яких: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 2102 грн. 00 коп. (в частині стягнення аліментів) і судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 2102 грн. 00 коп. (в частині позбавлення батьківських прав), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved