Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

В грудні 2017р. позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-9 т. 1) до відповідачів: ТОВ «Інформаційне агентство «УНН», ПрАТ «Бліц-Інформ», в якому просили суд: 1. Визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації наступну інформацію, яка поширена [INFO]. в мережі «Інтернет» на веб-сайті Інформаційного агентства «УНН»( «http://www.unn.com.ua» ) за адресами: - http:[INFO] ; - http:[INFO]; - http:[INFO]; - http:[INFO] ; - http:[INFO]; «Досудебным следствием установлено, что [PERSON] и подконтрольные ему лица [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (номинальный директор «Агрейна»), действующие по предварительному сговору, злоупотребляя своим служебным положением завладели имуществом холдинга путем изменения структуры его управления. Таким образом, [PERSON] и [PERSON], получив полноту власти в компании, фактически осуществили ее рейдерский захват…», «…Более того группой указанных лиц все имущество украинских фермерских хозяйств (входящих в состав «Агрейна») было передано под обеспечение кредитов, полученных у ПАО «Южный» - 40 млн долл. США, и ПАО «Альфабанк» - 32 млн долл. США. Эти средства в дальнейшем были присвоены указанной организованной группой…». 2. Зобов'язати відповідача ТОВ «Інформаційне агентство «УНН» спростувати зазначену поширену ним недостовірну та таку, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації інформацію шляхом опублікування в мережі «Інтернет» на веб-сайті Інформаційного агентства «УНН» ( «http://www.unn.com.ua») в розділі «Новости» резолютивної частини судового рішення протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. 3. Визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації наступну інформацію, яка поширена [INFO]. в мережі «Інтернет» на веб-сайті газети «Бізнес» («https://www.business.ua») за адресою: [INFO] «…Досудовим слідством встановлено, що [PERSON] та підконтрольні йому особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (номінальний директор «Агрейну»), діючі за попередньою змовою, зловживаючи своїм службовим становищем здійснили заволодіння майном холдингу шляхом зміни структури його управління. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], отримавши повноту влади в компанії, фактично здійснили її рейдерське захоплення. Більше того групою вказаних осіб все майно українських фермерських господарств (які входять до складу «Агрейну») було передано в забезпечення кредитів, отриманих у ПАТ «Південний» - 40 млн. дол.. США, та ПАТ «Альфабанк» - 32 млн. дол. США. Ці кошти в подальшому були привласнені вказаною організованою групою…» 4. Зобов'язати відповідача ПрАТ «Бліц-Інформ» спростувати зазначену поширену ним недостовірну та таку, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації інформацію шляхом опублікування в мережі «Інтернет» на веб-сайті газети «Бізнес» («https://www.business.ua») в розділі «Новости» резолютивної частини судового рішення протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що зазначена вище інформація про вчинення ними протиправних дій, які полягають у протиправному заволодінні майном інших осіб, є недостовірною, такою що порушує немайнові права позивачів, порушує їх честь, гідність та ділову репутацію, оскільки створює враження їх причетності до протиправної діяльності, створює помилкове уявлення у необмеженої кількості осіб, як злочинців, спроможних до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, жодним судовим рішенням, прийнятим на території України, що набрало законної сили, не встановлено та не доведено вчинення ними або будь - якими особами, які на думку відповідачів є «менеджментом», кримінального правопорушення. На думку сторони позивачів вказані дії відповідачів призвели до порушення передбачених ст. ст. 297, 299 ЦК України особистих немайнових прав позивачів, які підлягають захисту в судовому порядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. києва від 13 грудня 2017р. відкрито провадження по справі. 12 липня 2018р. відповідачем ПрАТ «Бліц-Інформ» було подано до суду відзив на позов (а.с. 77), в якому відповідач зазначав, що інформація за Інтернет адресами, які наведенні стороною позивачів в тексті позовної заяви вже не містяться, а також те, що відповідачем 12 вересня 2017р. було відчужено тижневик газету «Бізнес». В судовому засіданні представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, які зазначені в позові, просив суд позов задовольнити, з урахуванням наданих суду письмових доказів. Звертав увагу суду, що відповідальність за порушення прав позивачів повинні нести саме відповідачі, оскільки на момент поширення недостовірної інформації власником сайту «http://www.unn.com.ua» є ТОВ «Інформаційне агентство «УНН», а власником сайту «https://www.business.ua» є ПрАТ «Бліц-Інформ». Відповідачі, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, своїх повноважних представників до суду не направили, при цьому в судове засідання 22 січня 2019р. з'явилась представник відповідача ПрАТ «Бліц-Інформ» [PERSON]. без належно оформлених документів на підтвердження своїх повноважень, в якості представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, розглянувши подані докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO]. в мережі «Інтернет» на веб-сайті Інформаційного агентства «УНН» («http://www.unn.com.ua») власником якого є ТОВ «Інформаційне агенство «УНН» у розділі «Новості» було поширено інформацію щодо позивачів: - за адресою: http:[INFO]) під назвою: «[INFO]»; - за адресою: http:[INFO] розміщено наступне повідомлення під назвою: «[INFO]»: - за адресою: http:[INFO] розміщено наступне повідомлення під назвою: «[INFO]»; - за адресою: http:[INFO], розміщено наступне повідомлення під назвою: «[INFO]»; - за адресою http:[INFO] розміщено наступне повідомлення під назвою: «[INFO]», а саме: «…Досудебным следствием установлено, что [PERSON] и подконтрольные ему лица [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (номинальный директор «Агрейна»), действующие по предварительному сговору, злоупотребляя своим служебным положением завладели имуществом холдинга путем изменения структуры его управления. Таким образом, [PERSON] и [PERSON], получив полноту власти в компании, фактически осуществили ее рейдерский захват...»; «…Более того группой указанных лиц все имущество украинских фермерских хозяйств (входящих в состав «Агрейна») было передано под обеспечение кредитов, полученных у ПАО «Южный» - 40 млн долл. США, и ПАО «Альфабанк» - 32 млн долл. США. Эти средства в дальнейшем были присвоены указанной организованной группой…». Крім того, судом встановлено, що [INFO]. в мережі «Інтернет» на веб-сайті газети «Бізнес» («https://www.business.ua») власником якого є ПрАТ «Бліц-Інформ» у розділі «Новости» за адресою: [INFO]) було поширено інформацію щодо позивачів, а саме під назвою «[INFO]» розміщено повідомлення наступного змісту: «…Досудовим слідством встановлено, що [PERSON] та підконтрольні йому особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] (номінальний директор «Агрейну»), діючі за попередньою змовою, зловживаючи своїм службовим становищем здійснили заволодіння майном холдингу шляхом зміни структури його управління. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], отримавши повноту влади в компанії, фактично здійснили її рейдерське захоплення. Більше того групою вказаних осіб все майно українських фермерських господарств (які входять до складу «Агрейну») було передано в забезпечення кредитів, отриманих у ПАТ «Південний» - 40 млн. дол.. США, та ПАТ «Альфабанк» - 32 млн. дол. США. Ці кошти в подальшому були привласнені вказаною організованою групою…». Так, суд вважає, що поширена відповідачами вищенаведена інформація, стосовно позивачів є недостовірною, виходячи з наступного. Зазначена інформація за своїм змістом є інформацією про вчинення позивачами кримінальних правопорушень, які полягають у протиправному заволодінні майном інших осіб. Станом на час поширення інформації позивачам було оголошено про підозри у кримінальному провадженні №42015000000001716, яке в подальшому було закрито, що підтверджується наданими представником позивачів та дослідженими судом доказами: копіями повідомлень про підозри від [INFO]. позивачам у кримінальному провадження №42015000000001716; копією постанови старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні Жили О.Б. від 20 жовтня 2017р., якою кримінальне провадження відносно позивачів було закрито в зв'язку з відсутністю в їх діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; копією ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківця О.А. від 03 листопада 2017р. у справі №757/63827/17-к; копією ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2018р. у справі №11-сс/796/5957/2017; копією постанови слідчого від 27 листопада 2017р. про закриття кримінального провадження №42015000000001716 від 12 серпня 2015р. у зв'язку з встановленням відсутності у діяннях складу кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.4 ст. 190, ст. 356 КК України; копією ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В. від 02 лютого 2018р. у справі №757/74902/17-к; копією ухвали Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2018р. у справі №757/74902/17-к; копією витягу з кримінального провадження №42015000000001716. Таким чином, станом час поширення вказаної в позовній заяві інформації позивачам було повідомлено про підозри у кримінальному провадженні №42015000000001716, але жодним обвинувальним вироком, прийнятим на території України, що набрав законної сили, не встановлено та не доведено вчинення позивачами за зазначених у повідомленнях про підозру обставинах, злочинів які полягають у заволодінні за попередньою змовою шляхом зловживання своїм службовим становищем майном інших осіб або привласненні майна інших фізичних або юридичних осіб, а відтак зазначена інформація є недостовірною. Поширення відповідачами зазначеної недостовірної інформації призвело до порушення передбачених ст. ст. 297, 299 ЦК України особистих немайнових прав позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації, які підлягають захисту в судовому порядку. Згідно з ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду Укрїани в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до частин 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Поширена відповідачем інформація не є оціночним судженням в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію», оскільки містить фактичні дані про дії позивачів та є можливість перевірити його висловлювання на предмет відповідності їх дійсності. У повідомленнях відповідачів йде мова про протиправні діяння позивачів, а також вживається фактичне твердження про те, що позивачі скоїли злочини (кримінальне правопорушення) у вигляді протиправного заволодіння майном інших осіб. Разом з цим відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою вчиненні злочину не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У ч. 1, 2, 5 ст. 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - це вимога закону, що звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Тобто, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Відповідно до ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно ч. 1, 2, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Положеннями ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948р. встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966р. встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Враховуючи роз'яснення наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 6, 9, 15, 25 Постанови від 27 лютого 2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд вважає, що поширена відповідачами недостовірна інформація порушує права позивачів на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації, оскільки порушує усвідомлення позивачами свого суспільного значення й визнання цього значення з боку суспільства, позитивну соціальну оцінку позивачів в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності їх діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, набуту ними суспільну оцінку їх ділових і професійних якостей при виконанні ними трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Оскільки на момент поширення недостовірної інформації власником сайту «http://www.unn.com.ua» є відповідач ТОВ «Інформаційне агентство «УНН», а власником сайту «https://www.business.ua» є відповідач ПрАТ «Бліц-Інформ», саме зазначені юридичні особи є належними відповідачами за позовом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що порушені відповідачами права позивачів підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідачів протягом 10-днів з дня набрання судовим рішенням законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1280,0 грн.

Outcome: approved