Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в період з квітня 2003 року по [INFO], та про визнання права власності на 27/100 ч. житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS], та складається в цілому з : одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 103,4 кв.м., та господарчих споруд : сараїв - «Г, Д, Е», літніх кухонь - «Б, Ж», огорожі - № 1-4, мощіння - І, ІV, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0605 га, та на ? ч. земельної ділянки площею 0,0605 га, що знаходяться в [ADDRESS], - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, на підставі виданих державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Калінюком Р.Б. свідоцтва про право на власності від 26.08.2005 р. за р. № 6-1355 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2005 р. за р. № 6-1600, а також на підставі посвідченого державним нотаріусом Калінюком Р.Б. договору від 14.12.2005 р. за р. № 6-2223, є власником 73/100 ч. вищевказаного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, а власником 27/100 ч. цього об'єкта нерухомого майна, на підставі виданого держаним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2003 р. за р. № 2-3589, є [PERSON], який помер [INFO], залишивши заповіт на користь відповідача [PERSON], посвідчений 27.07.2010 р. державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Сєдовою Ф.А. за р. № 9-198, що охоплює все спадкове майно. Також позивач вказує, що оскільки померлий [INFO] [PERSON] є двоюрідним братом її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а також в зв'язку з тим, що померлий [PERSON] страждав на хронічне психічне захворювання та перебував на диспансерному обліку в ООПНД, тому з квітня 2003 року, тобто після смерті [PERSON], яка є матір'ю померлого [PERSON], вона, її чоловік [PERSON] і [PERSON] спільно проживали однією сім'єю у житловому будинку за адресою : [ADDRESS], а після смерті її чоловіка [PERSON], вона продовжувала спільно проживати однією сім'єю з померлим [PERSON], так як він потребував постійного стороннього догляду. Крім того, позивач вказує, що, на підставі її відповідної заяви, була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON], але отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом є неможливим у зв'язку з існуванням вищевказаного заповіту померлого [PERSON] від 27.07.2010 р. за р. № 9-198 на користь відповідача [PERSON], тому нотаріус їй роз'яснив, що для отримання права на спадкування після смерті [PERSON] їй необхідно звернутися до суду. Водночас позивач вказує, що, по-перше, на протязі тривалого часу відповідач не цікавився долею померлого [PERSON], хоча знав про те, що останній, в силу стану свого здоров'я, потребує постійного стороннього догляду; і, по-друге, до теперішнього часу відповідач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON], місце проживання якого позивачеві невідоме і в установленому законом порядку не зареєстроване, був викликаний до суду через оголошення у пресі. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 9 ст. 76 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 73/100 ч. житлового будинку [ADDRESS], на підставі : свідоцтва про право власності від 26.08.2005 р., виданого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Калінюком Р.Б., за р. № 6-1355, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 29.08.2005 р. (номер запису : 4337 в книзі : 89дод-195); свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.09.2005 р., виданого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Калінюком Р.Б. за р. № 6-1600, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 26.12.2005 р. (номер запису : 4337 в книзі 89дод-195); та договору про розподіл між спадкоємцями спадкового майна від 14.12.2005р., посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Калінюком Р.Б. за р. № 6-2223, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 26.12.2005 р. (номер запису : 4337 в книзі 89дод-195). Власником 27/100 ч. житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS], та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. - «А», житловою площею 103,4 кв.м., та господарчих споруд : сараїв - «Г, Д, Е», літніх кухонь - «Б, Ж», огорожі № 1-4, мощіння - І, ІУ, розташованих на земельній ділянці розміром 600 кв.м., є [PERSON] на підставі виданого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2003 р. за р. № 2-3589, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 17.11.2003 р. (номер запису : 4337 в книзі : 89дод-194). Крім того, позивач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0605 га, що розташована у [ADDRESS], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.10.2009 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950500765. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2015 р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Померлий [INFO] [PERSON] залишив заповіт на користь відповідача [PERSON], посвідчений 27 липня 2010 р. державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Сєдовою Ф.А. за р. № 9-198, - який охоплює усю спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 і ч. 1ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте відповідач [PERSON] станом на дату судового розгляду даної справи не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до майна [PERSON], який помер [INFO] У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину за заповітом [PERSON], який помер [INFO] За приписами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як слідує з довідки № 100 від 15.10.2015 р., виданої Органом самоорганізації населення комітету «Приморський» в м. Одесі, померлий [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] - з 15.11.1968 р. по день смерті - [INFO] З листа КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» № 793 від 29.04.2015 р. вбачається, що померлий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 18 цього медичного закладу з 06.08.2014 р. по [INFO] з приводу хронічного психічного захворювання. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.01.1978 р. по [INFO], тобто по день смерті [PERSON], та вони разом проживали в житловому будинку [ADDRESS], 73/100 ч. якого належали померлому [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Жилкомунвідділом виконкому Приморської районної Ради народних депутатів 18.10.1996 р., зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 25.10.1996 р. (номер запису : 4337 в книзі : 89дод-194). При цьому, 09.01.1998 року позивач у встановленому законом порядку прописалась за вказаною адресою, що підтверджується її паспортом громадянина України [NUMBER]. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та є матір'ю померлого [INFO] [PERSON], вона та її чоловік [PERSON] стали жити однією сім'єю з [PERSON] за вищевказаною адресою, що було пов'язано з тим, що її чоловік доводився двоюрідним братом [PERSON], який, будучи самотньою людиною, в силу стану свого здоров'я та свого психічного стану, потребував постійного стороннього догляду, та після смерті свого чоловіка ([INFO]) вона продовжувала спільно жити однією сім'єю з [PERSON] до дня його смерті. При цьому, вони вели спільне господарство, вона готувала їжу, купувала ліки для [PERSON], прибирала в належній йому частині будинку, несла усі витрати по утриманню належних йому частини будинку та земельної ділянки, навідувала його у лікарнях, тощо, а після його смерті, організувала його поховання за власний рахунок. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З огляду на наведене, суд вважає доведеними доводи позивача стосовно того, що вона спільно проживала однією сім'єю з померлим [INFO] [PERSON] в період з квітня 2003 р. по [INFO] Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в другому абзаці п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Отже, позивач має право на спадкування у четверту чергу за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовуються у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. 23 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., за заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 28/2015 до майна [PERSON], який помер [INFO] Проте позивач до теперішнього часу не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з існуванням заповіту померлого [PERSON] від 27.07.2010 р. за р. № 9-198 на користь відповідача [PERSON] Відповідно до роз'яснень, які містяться в третьому абзаці п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позивач вважається таким спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] На підставі викладеного і

Outcome: approved