Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом. У позові посилалась на те, що 05 липня 2010 року вона дізналась про те, що квартиру [ADDRESS], де вона проживала разом з чоловіком та доньками, було продано. Квартиру відчужила її дочка [PERSON], яка була її єдиною власницею. Так, угодою від 04 червня 2003 року «Про визначення часток» її (позивачки) чоловік [PERSON] та доньки [PERSON]., [PERSON] визначили за собою по 1/3 частки в квартирі [ADDRESS]. На підставі даної угоди було оформлено договір дарування 2/3 часток квартири, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] подарували свої частки [PERSON]. 05 липня 1999 року квартиру [ADDRESS] було приватизовано. Вказані правовідносини відбувалися без її відома та участі, незважаючи на те, що вона хоч не була зареєстрована у спірній квартирі, але там фактично проживала та перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вважає, що було порушено її право взяти участь у приватизації, а тому розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на житло, на її думку, слід визнати недійсними. Крім того, свідоцтво про право власності на квартиру посвідчене ОСББ «Дорошенко», незважаючи на те, що на звернення її представника із запитом до УМВС України в Чернівецькій області їй було повідомлено про те, що в липні 1999 року приватизацією будинку [ADDRESS] здійснювало УМВС України в Чернівецькій області. Просила визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації від 05.07.1999 року; свідоцтво про право власності на квартиру; визнати за нею право на користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили позов задовольнити. При цьому [PERSON] пояснила, що про те, що квартира була приватизована їй ніхто із членів сім'ї не повідомляв, незважаючи на те, що з рідними вона була у хороших довірливих відносинах. Про те, що її донька оформляла договір кредиту та договір іпотеки їй було відомо, але чому вона одноособово розпоряджалася майном, не знає. Представник відповідача УМВС України в Чернівецькій області - Бурлака Д.В. позов не визнав та пояснив, що приватизація відбувалася з дотриманням вимог законодавства, яке діяло на момент приватизації. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ОСББ «Дорошенко» - Кушнір М.Т. позов не визнав. Зазначив, що [PERSON] проживала разом з чоловіком та доньками у спірному житлі на момент приватизації, а тому її посилання на те, що їй не було відомо про приватизацію є безпідставними. З приводу того, чому свідоцтво посвідчене печаткою ОСББ «Дорошенко», нічого пояснити не може, так як на той час не був керівником ОСББ, а будь-яких документів, які б свідчили про делегування повноважень УМВС до ОСББ не збереглося. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради - Зимовець А.О. позов не визнала. Пояснила, що приватизація проводилася в рамках закону за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї [PERSON], які були зареєстровані в квартирі на момент приватизації. При цьому законом не передбачено обов'язку органу приватизації перевіряти факт перебування учасників приватизації у шлюбних відносинах. З приводу видачі свідоцтва про право власності на квартиру зазначила, що Департамент ЖКГ виступив лише як виконавець робіт за договором з УМВС України в Чернівецькій області на здійснення послуг по приватизації відомчого житла від 26.08.1998 року. Зокрема, Департаментом було виконано комплекс робіт по наданню консультаційних послуг, забезпеченню друкованою продукцією, оформленню своєї частини приватизаційних документів. Оскільки всі дії були виконані в межах укладеного договору та в рамках закону, просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Вважає, що його довірителька є власником спірної квартири на законних підставах, а позивачка [PERSON], пред'являючи цей позов, бажає таким чином повернути собі у власність житло, яке вона втратила через несплачені кредитні зобов'язання. Справа слухалась у відсутність третіх осіб [PERSON]., [PERSON] та [PERSON], які в судове засідання не з'явилися, хоча належним повідомлялися судом про місце та час слухання справи. Надали заяви про підтримання позовних вимог позивачки та слухання справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступних підстав: Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Так, судом встановлено, що 02 червня 1999 року [PERSON] звернувся із заявою до органу приватизації про передачу в особисту спільну сумісну власність квартири [ADDRESS]. Вказана заява була підписана [PERSON] особисто, а також всіма повнолітніми членами його сім'ї, які на той момент були зареєстровані у вказаній квартирі, а саме [PERSON]. та [PERSON] (а.с.107, 108). Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] станом на 1999 рік вона фактично проживала в квартирі [ADDRESS], однак не була там зареєстрована. В подальшому, 05 липня 1999 року було видано наказ органу приватизації №35 про задоволення заяви [PERSON] та передачу йому у спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] (а.с.106). 26 серпня 1998 року УМВС України в Чернівецькій області уклав з Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради договір на здійснення послуг по приватизації відомчого житла. За умовами вказаного договору Департамент зобов'язувався за дорученням УМВС здійснити комплекс робіт по наданню консультаційних послуг, забезпеченню друкованою продукцією, оформленню своєю частиною приватизаційних документів (а.с.109-110). Угодою від 04 червня 2003 року «Про визначення часток» [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] визначили за собою по 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] (а.с.7). На підставі вказаної угоди було оформлено договір дарування 2/3 часток вказаної квартири, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] подарували свої частки [PERSON]. (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 05.07.2010 року квартира [ADDRESS] була відчужена [PERSON] [PERSON] (а.с.4). Дослідивши та проаналізувавши наведені вище обставини справи та письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що приватизація квартири [ADDRESS] відбувалася з додержанням вимог законодавства, адже приватизація відбувалася за участю та згодою усіх повнолітніх членів сім'ї [PERSON], які були зареєстровані в квартирі. При цьому посилання позивачки [PERSON] на те, що її права були порушені, оскільки на момент приватизації житла вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком є безпідставними. Так, нині діючим законодавством та й законодавством 1999 року (період коли відбувалася приватизація) не було передбачено обов'язку органу приватизації перевіряти факт перебування учасників приватизації у зареєстрованому шлюбі, розшукувати їх, встановлювати їх думку з приводу приватизації, якщо вони не були зареєстровані в житлі. До цього ж варто зазначити, що зі слів позивачки [PERSON], станом на 1999 рік вона була зареєстрована в гуртожитку по вул.Каштановій в м.Чернівці, з заявою про приватизацію спірної квартири вона не зверталася. Крім того, враховуючи те, що права позивачки на приватизацію квартири не були порушені, суд вважає й безпідставними вимоги [PERSON] про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло. Більше того, на думку суду, з наведених вище підстав вона не може звертатися до суду із такими позовними вимогами.

Outcome: dismissed