Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 10.11.2015р., 01.12.2015р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-15197-211011 від 21.10.2011 р. станом на 12.06.2015 р.; копія договору № 001-15197-211011 від 21.10.2011 р. на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки; копія паспорту громадянки України [PERSON], серії КК № 473396; копія наказу ПАТ «Дельта Банк» Тимчасова адміністрація № 1 від 03.03.2015р.; копія рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015р.; копія рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015р.; копія тарифів на обслуговування платіжних карток. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним зобовязанням в розмірі 24947 грн. 19 коп., зазначивши, що 21.10.2011 р. із відповідачкою [PERSON] був укладений договір № 001-15197-211011 на відкриття поточного рахунку з використання та обслуговування платіжної картки, згідно із яким позичальнику було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 3900 грн. Внаслідок цього відповідачка отримала у своє розпорядження кредитну картку та повинна була, згідно умов договору, повернути кредит та плату за його користування (відсотками). Таким чином, відповідачка прийняла на себе зобовязання в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки ті інші передбачені платежі у встановлених розмірах, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором належним чином виконав, надав кредит відповідачці, перерахувавши на картковий рахунок кошти в розмірі 3900 грн. (кредитний ліміт, встановлений Банком на день підписання кредитного договору), надані на підставі заяви відповідачки про надання кредиту шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, а відповідачка (Боржник), тим самим, отримала можливість використовувати кошти на свій розсуд. В той же час, у порушення умов кредитного договору, відповідачка (Боржник) не виконала належним чином свої зобовязання, в результаті чого станом на 12.06.2015р. має прострочену заборгованість на загальну суму 24947 грн. 19 коп., яка складається з: тіла кредиту 11926 грн. 40 коп.; простроченого тіла кредиту 4215 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками 8805 грн. 72 коп.; заборгованості за комісіями 0 грн. 00 коп. Заподіяння відповідачкою матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність банківської установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Між позивачем та [PERSON] 21.10.2011 р. був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту (п.п. 2, 3 Договору), які позичальник порушив. Загальна сума заборгованості, з урахуванням заборгованості за відсотками та комісіями, тіла кредиту складає 24947 грн. 19 коп. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельтабанк»» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельтабанк» згідно з яким з\~\~03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельтабанк». \~\~Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача, звертаючись до суду із вказаним позовом,

Outcome: approved