Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду в совїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] із позовом до відповідача з подальшою зміною предмету позовних вимог про встановлення порядку користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що вона та її неповнолітній син [PERSON] , 2005 р.н., зареєстровані в спірній квартирі з моменту її отримання з квітня 2007 року . Між нею й відповідачем після розірвання шлюбу виникли неприязні відносини, що перешкоджають нормальному користуванню спірною квартирою, виникають скандали на грунті оплати за квартиру. А сам відповідач уже тривалий час в квартирі не проживає. Н підставі наведеного просила виділити їй у користування окрему житлову кімнату площею 18 кв.м., а коридор , кухню, ванну та вбиральню залишити у загальному користуванні. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідач та представник третьої особи БУ № 1КЕВ не зявилися в судове засідання, судом повідомлялися неодноразово належним чином причини неявки суду не повідомили. Третя особа - служба у справах дітей Центрального району виконкому Миколаївської міської ради прсила слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суд. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача та третіх осіб, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 06.08.2004 року по 23 лютого 2011 року. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На підставі ордеру на житлове приміщення №100 від 24 квітня 2007 двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 50,2 кв.м., видана ст.. лейтенанту [PERSON] на сімю з трьох осіб - дружина та син. На теперішній час квартира відносить до державного житлового фонду МО України. За Довідкою БУ № 1 КЕВ, на теперішній час в квартирі з 29.05.2007 року зареєстровані відповідач , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Згідно Акту про не проживання від 29.12.2023 року, складеного сусідами сторін , [PERSON] в зазначеній квартирі фактично не проживає більше двох років, спальне місце та особисті його речі в квартирі відсутні. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , нерухомого майна на праві власності за позивачкою не зареєстровано. Відповідно до технічного плану, житлова площа спірної квартири становить 27 кв.м. Квартира складається із двох житлових кімнат, площею ,16,00 кв.м. та площею 10,75 кв.м., всі кімнати є відокремленими. Жодних заперечень проти запропонованого позивачем визначення порядку користування житлом, а саме проти саме цієї кімнати, відповідач не надав. У відповідності зі ст. ст. 63, 64 ЖК України, вирішуючи питання про встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням, суд враховує відсутність у позивача іншого житла, тривале проживання позивачки з сином у спірній квартирі саме за таким порядком користування , майже достатню площу кімнати для належного проживання позивачки з дитиною, ізольованість двох житлових кімнат, відсутність заперечень відповідача проти такого порядку користування. Так, в силу ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, що відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Зі змісту наведеної норми вбачається, що при вирішенні питання щодо поділу жилого приміщення в судовому порядку до участі у справі мають бути залучені наймач та всі інші особи, які проживають разом з ним. Судом встановлено, що в спірній квартирі проживають троє осіб: позивачка, відповідач, та малолітній син позивачки , 2005 року народження, які набули в установленому законом порядку право користування зазначеною квартирою нарівні з основним квартиронаймачем [PERSON] Як роз'яснено в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак, поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. В силу пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. № 470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати). Ураховуючи, що син позивачки молодший за 9 років, надання їм з позивачкою однієї кімнати не призведе до виникнення у них права постановки на облік в якості осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тому, поданий позов підлягає задоволенню в частині вимог про визначення порядку користування спірною квартирою. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати, які сплачені позивачем при подачі позову підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved