Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Вишняківський будинок - інтернат для громадян похилого віку та інвалідів , за участю заінтересованих осіб: Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, мотивуючи її тим, що у Вишняківському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів Хорольського району Полтавської області на списковому обліку підопічних з 07 березня 2002 року і до сьогодні рахується підопічна [PERSON] , [INFO] , уродженка села Вишняки Хорольського району Полтавської області, пенсіонерка. Зазначене доводиться документально: 1) Копією путівки № 67, виданої Управлінням соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, дійсна до 25 березня 2002 року, про направлення [PERSON] на державне утримання до Вишняківського будинку-інтернату Хорольського району Полтавської області; 2) Випискою з наказу Вишняківського будинку-інтернату від 07 березня 2002 року № 66 про зарахування [PERSON] на всі види утримання і державного забезпечення до Вишняківського будинку-інтернату з 07 березня 2002 року; 3) Копією паспорта серія [NUMBER] від 06 квітня 1998 року; 4) Копією пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] , виданого Управлінням соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації 06 липня 2005 року; 5) Копією довідки № 629, виданої 26 червня 2019 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про те, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , згідно запису в домовій книзі, з 16 липня 2002 року зареєстровано в Вишняківському будинку-інтернаті за адресою: [ADDRESS] ; 6) Витягом із домової книги Вишняківського будинку-інтернату за адресою: [ADDRESS] . 23 листопада 2005 року [PERSON] самовільно вибула з будинку-інтернату, що доводиться копією наказу Вишняківського будинку-інтернату від 23 листопада 2005 року № 327. Із вказаної дати [PERSON] не поверталася до зареєстрованого місця проживання. З метою встановлення місця перебування підопічної адміністрація Вишняківського будинку-інтернату звернулася із запитами до Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області, до Хорольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та до органу місцевого самоврядування. Заявник належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, в заяві зазначили, що просить розглядати справу у відсутність їх представника. Заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб - Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, які про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представників. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, дійшов до наступного. Як слідує з листа Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області від 13 травня 2019 року № 3450/115/114/01-2019, наданого у відповідь на запит Заявника від 21 березня 2019 року № 01-237, гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка [ADDRESS] Вишняки [ADDRESS] , дійсно була зареєстрована в Хорольському ВП як особа, яка пішла із місця проживання та до цього часу не повернулася, із вказанням, що [PERSON] зникла 23 листопада 2005 року, згідно чого 29 січня 2007 року було заведено відповідну справу та проведено ряд заходів направлених на встановлення місця знаходження останньої. Далі 14 лютого 2007 року дану справу було закрито, у зв`язку з тим, що при виявленні невпізнаного трупа і проведенні впізнання встановлено, що ним є [PERSON] Інших даних згідно перевірки по базі УІТ не мається. Відповідно до листа Хорольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 24 травня 2019 року № 590/16.27-04-30, наданого у відповідь на запит Заявника від 22 травня 2019 року № 01-398, по Хорольському району Полтавської області не виявлено актового запису про смерть на гр. [PERSON] , [INFO] . Перевірку проведено по первинних актових записах про смерть за період з 2007 року по теперішній час. Як слідує з довідки Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 03 червня 2019 року № 257, наданої у відповідь на запит Заявника від 22 травня 2019 року № 01-399, сільська рада не видавала свідоцтво про смерть на [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 629 виданої 26 червня 2019 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області на даний час сільська рада не має інформації щодо місця проживання [PERSON] . Таким чином, за місцем свого постійного мешкання [PERSON] не проживає більше одного року, а саме з 23 листопада 2005 року, і Заявник немає відомостей про його місце перебування. Статтею 43 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. При цьому під останніми відомостями про фізичну особу, яка визнана безвісно відсутньою, слід розуміти відомості, які надала сама про себе така особа, відомості, отримані від інших осіб. Статтею 305 ЦПК України встановлено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тривала відсутність фізичної особи у місці її постійного проживання у тому випадку, коли місце її перебування невідоме, може порушувати інтереси осіб, пов`язаних із відсутньою особою певними матеріальними правовідносинами. Для захисту зазначених інтересів закон передбачає можливість визнання фізичної особи, місце перебування якої невідоме, безвісно відсутньою. Положеннями ст.ст.3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 4, ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем її реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] , більше року підтверджується зазначеними вище доказами. Встановлення факту безвісної відсутності [PERSON] необхідне Заявнику для того, щоб мати можливість відрахувати [PERSON] з будинку-інтернату. Враховуючи те, що відомості про встановлення часу отримання останніх відомостей про [PERSON] в загальному порядку ніким не спростовані, останній за місцем свого останнього мешкання( перебування) не з`являлася понад один рік, враховуючи неможливість встановити місяць одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] , суд вважає, що зібраними по справі письмовими доказами доведений факт того, що вона з 23 листопада 2005 року є безвісно відсутньою. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та залишає їх за рахунок заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved