Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом. Просили визнати договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.07.2008 року недійсним та визнати право власності на спірний жилий будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 2/3 частки указаного жилого будинку №3, за [PERSON] на 1/3 частку указаного жилого будинку [ADDRESS]. Рішенням Краматорського міського суду від 28.04.2016 року,залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року, визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.07.2008 року,реєстр №1-6694,зареєстрований в 1 Краматорській ДНК,укладений від [PERSON],[PERSON] та [PERSON]. В лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині їх позовних вимог про визнання право власності на спірний жилий будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 2/3 частки указаного жилого будинку №3, за [PERSON] на 1/3 частку указаного жилого будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що після ухвалення рішення про визнання договору дарування недійсним,вони звернулися до нотаріуса для отримання оригіналів правовстановлюючих документів на спірний будинок,однак їм було відмовлено. Оскільки вони заявляли вимоги про визнання за ними права власності на спірний жилий будинок і суд не прийняв з цього приводу рішення,то просили ухвалити додаткове рішення. Додатковим рішенням Краматорського міського суду від 20 березня 2017 року доповнено рішення Краматорського міського суду від 28.04.2016 року. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.07.2008 року,реєстр №1-6694,зареєстрований в 1 Краматорській ДНК,укладений від [PERSON],[PERSON] та [PERSON] в частині повернення сторін в первісний стан. Визнано право власності на спірний жилий будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 2/3 частки указаного жилого будинку №3, за [PERSON] на 1/3 частку указаного жилого будинку [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати за сплату судового збору в сумі 460,00 грн.. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом порушені вимоги ст..220 ЦПК України, спірне рішення було ухвалено складом суду, який не приймав рішення по даній справі. Між тим, в п.20 постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» роз'яснено, що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду,що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Позивачі, звертаючись до суду першої інстанції, не заявляли позовні вимоги про визнання за ними права власності на спірний жилий будинок [ADDRESS], за [PERSON] на 2/3 частки указаного жилого будинку №3, за [PERSON] на 1/3 частку указаного жилого будинку. Позовні вимоги були сформульовані про визнання договору недійсним та повернення сторін в попереднє становище. Питання щодо визначення часток у спірному домоволодінні не ставилося,визнання права власності за позивачем також не ставилося. Суд першої інстанції повинен був вирішувати питання щодо доповнення судового рішення виходячи зі змісту позовних вимог,а не виходити за їх межі та приймати рішення з питань,які не ставилися позивачами під час звернення до суду. Додаткове рішення не може вирішувати вимоги,які не досліджувалися в судовому засіданні. В судове засідання сторони не з'явилися, повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою [PERSON], [PERSON], [PERSON] особисто(а.с.231). Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в пункті 20 роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Встановлено,що рішенням Краматорського міського суду від 28 квітня 2016 року,під головуванням судді Склярова В.В., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року, визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.07.2008 року,реєстр №1-6694,зареєстрований в 1 Краматорській ДНК,укладений від [PERSON],[PERSON] та [PERSON]. Додатковим рішенням Краматорського міського суду від 20 березня 2017 року,під головуванням судді Карпенко О.М., доповнено рішення Краматорського міського суду від 28.04.2016 року. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.07.2008 року,реєстр №1-6694,зареєстрований в 1 Краматорській ДНК,укладений від [PERSON],[PERSON] та [PERSON] в частині повернення сторін в первісний стан. Визнано право власності на спірний жилий будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 2/3 частки указаного жилого будинку №3, за [PERSON] на 1/3 частку указаного жилого будинку [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати за сплату судового збору в сумі 460,00 грн.. Ухвалюючи додаткове рішення по справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що справа розглядалася під головуванням судді Склярова В.В., а додаткове рішення ухвалив суд під головуванням судді Карпенко О.М., тобто в даному випадку підстав для ухвалення додаткового рішення не було, позивачам слід було звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Таким чином, при ухваленні судом додаткового рішення допущено порушення норм процесуального права, розгляд і вирішення справи неповноважним судом, яке відповідно до положень ст.309 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed