overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 12 квітня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 142, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 17 листопада 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри один до одного. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 листопада 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1776, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між ними не склалось через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри один до одного. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що до 2 вересня 2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснивши суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2009 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

В грудня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання у ? частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 22 листопада 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З жовтня 2014 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку- [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. В даний час позивач доглядає дитину і не має змоги працювати, щоб забезпечити себе та дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач позов не визнав частково, надав письмові заперечення. Вказував на тяжкий матеріальний стан та на те, що він надає допомогу для утримання спільної дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.75;77;80;81 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і за рішенням суду кошти на утримання дружини (аліменти) присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сторін, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інших обставин, що мають істотне значення. В зв'язку з всім вищевикладеним, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1\\4 частини заробітної плати позивача щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

В грудня 2014 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони є власниками вказаної квартири, відповідач [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] та яка з червня 2013 року не проживає у спірній квартирі через припинення стосунків із позивачем. На даний час місце перебування [PERSON] не відоме. В судовому засіданні [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками по ? частини квартири [ADDRESS], яка їм належить на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2004 року за № 3756, що посвідчений приватним нотаріусом ММНО [PERSON] 27 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який 24 лютого 2014 року розірвано. Згідно довідки КП ДЄЗ «Корабел» № 4114 від 28.08.2014 року відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні доведено, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, а тому на підставі ст. 405 ЦК України визнається таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі з 06 червня 2013 року підтверджується актом про непроживання, який завірений КП ДЄЗ «Корабел». На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги позивачів щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 серпня 2010 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Також зазначила, що спільне життя не склалося. Шлюбно сімейні стосунки припиненні, з відповідачем спільного господарства не ведуть, спір про поділ майна відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 194, між [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 2010 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 20.12.2013 року, [PERSON] народилась [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 січня 2006 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Також зазначила, що спільне життя не склалося. Поступового між ними стосунки погіршились, а згодом стало зрозуміло,що за поглядом на життя вони зовсім різні люди, мають різні життєві інтереси, характери та різне ставлення до подружнього життя, що призвело до втрати почуття любові й поваги один до одного. В вересні 2015 року відповідач пішов з сімї, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки припиненні, та спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.01.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 71, між [PERSON] та [PERSON] 21 січня 2006 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 06 березня 2012 року, [PERSON] народилась [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В грудня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачі вказали, що відповідач раніше перебував в шлюбі з донькою позивачів [PERSON] та [PERSON] і такий шлюб рішенням суду від 9 липня 2015 року розірвано. Відповідач зареєстрований в будинку по вул. Незалежності, 30 в с.Росохач Чортківського району, проте за вказаною адресою з грудня 2014 року не проживає, житлом не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з мотивів зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява по розгляд справи у його відсутності, так як він перебуває на роботі за межами України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 30 в с. Росохач Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 серпня 2007 року. Згідно даних будинокової книги відповідач зареєстрований в вищезазначеному будинку з 24 лютого 2011 року. Актами про встановлення факту непроживання від 18 червня 2015 року, 10 серпня 2015 року та 15 жовтня 2015 року підтверджується, що відповідач [PERSON] по місцю реєстрації не проживає з грудня 2014 року, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. Згідно рішення Чортківського районного суду від 9 липня 2015 року розірвано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.П.. Факт непроживання відповідача без поважних причин в будинку позивачів понад один рік підтверджується і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач працює, отримує дохід, про сімю не піклується, матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, позивачка, не має можливості самостійно утримувати дітей. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 19 серпня 2005 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матірю дітей є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Діти проживають з матірю, яка не має можливості утримувати дітей самостійно, коштів на утримання дітей не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки діти, що потребують матеріальної допомоги, проживають з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дітей аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, отримує дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), кожній дитині. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 551,20 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В грудня 2016 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 09.08.2008 перебувають у шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. (а.с.16-18) В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просила провести розгляд справи за її відсутності. (а.с.20) Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі. (а.с.19) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 09.08.2008 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції, актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5) Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 551 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved