Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до територіальної громади в особі Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що згідно договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності, за № 1 від 04.01.2006 року та додаткової угоди від 24.12.2015 року до договору оренди він є орендарем 13/25 часток нежитлових приміщень загальною площею 587,9 кв.м, у вигляді готелю площею 402,7 кв.м та їдальні площею 185,2 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Вищезазначені нежитлові приміщення належать до комунальної форми власності територіальної громади села Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2004 року. Рішенням п'ятнадцятої сесії Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області п'ятого скликання від 31.01.2008 року «Про надання згоди на продаж приміщення столови-готелю» вирішено продати нежитлове приміщення ПП [PERSON] В даний час позивачу [PERSON] потрібний правовстановлюючий документ на нежитлові приміщення, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі сторони не оформили, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача - Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/403 від 28.12.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на громадський будинок, виданого КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», по [ADDRESS] знаходяться нежитлові приміщення загальною площею 587,9 кв.м, у вигляді готелю площею 402,7 кв.м та їдальні площею 185,2 кв.м, власником 13/25 часток яких є територіальна громада с. Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області(а.с. 7-13). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.06.2004 року 13/25 часток нежитлових приміщень у вигляді готелю площею 402,7 кв.м та їдальні площею 185,2 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] належать до комунальної форми власності територіальної громади с. Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області на підставі рішення виконавчого комітету Малокобелячківської сільської ради від 22.03.2004 року (а.с. 5). Згідно договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності, за № 1 від 04.01.2006 року та додаткової угоди від 24.12.2015 року до вищезазначеного договору оренди [PERSON] орендує приміщення столови-готелю, що розміщені за адресою: [ADDRESS] з 04.01.2006 року по теперішній час (а.с. 17-22). З довідки Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/636 від 27.09.2016 року вбачається, що ПП [PERSON] проводиться в повному обсязі сплата орендної плати за оренду приміщення згідно додаткової угоди до договору оренди № 1 від 04.01.2006 року, на даний час заборгованість по сплаті орендної плати відсутня. Малокобелячківська сільська рада не заперечує щодо подальшого продажу вказаного об'єкта нерухомого майна, яке на даний час орендує ПП [PERSON] (а.с. 16). Рішенням п'ятнадцятої сесії Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області п'ятого скликання від 31.01.2008 року «Про надання згоди на продаж приміщення столови-готелю» вирішено продати нежитлове приміщення столови-готелю загальною площею 549,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] ПП [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до рішення другої сесії Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області сьомого скликання від 20.11.2015 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута згода по всіх істотних умовах: продавцеві передані гроші, покупцеві - об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у зв'язку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.

Outcome: approved