Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся в суд із позовом до СТОВ «Колосок», третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 травня 2017 року, він надав [PERSON] позику у розмірі 2 635 000 (два мільйони шістсот тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп., що на день передачі грошей еквівалент 100 000 (сто тисяч) доларів США, готівкою, по встановленому курсу, на момент передачі коштів - 1 долар США = 26 (двадцять шість) грн. 35 коп., під 24% ( двадцять чотири відсотки) річних, що підтверджується укладеним між нами договором позики в простій письмовій формі. Відповідно пп.б) п.2 Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 31 жовтня 2017 року, однак в строк визначений договором [PERSON] гроші не повернув. Відповідно до п.7 Договору позики для забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором позичальник зобов'язався передати в заставу позикодавцю рухоме майно, а саме: комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4; комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4. Обладнання для птиці ОКРМ-3/2, належне на праві власності СТОВ «Колосок», яке у подальшому буде виступати Майновим поручителем позичальника. 12 травня 2017 року між позивачем та СТОВ «Колосок» в особі генерального директора Даньшина В.О. було укладено нотаріальний Договір застави, згідно якого СТОВ «Колосок» виступило майновим поручителем [PERSON] Згідно підпункту 1.1. пункту 1 Договору застави цей договір забезпечує виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Договору Позики укладеного в простій формі 12 травня 2017 року між Заставодержателем і Позичальником та додаткових угод, договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, - «Договір позики»), за умовами якого Позичальник зобов'язаний повернути Заставодержателю гроші в сумі 2 635 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2017 року та сплатити нараховані проценти за їх використання з розрахунку 24% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Договором позики, цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченого заставою вимоги. Предметом застави з цим Договором є рухоме майно, а саме: комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4, інвентарний номер 81; комплект обладнання для курей - несучок ОКН-4, інвентарний номер 82; обладнання для птиці ОКРМ-3/2, інвентарний номер 101, яке знаходиться за адресою: Вінницька область Немирівський район село Бугаків вулиця А.Мовчана, 4 (птахофабрика). Предмет застави сторони оцінюють за балансовою вартістю в сумі 1 777 657 ( один мільйон сімсот сімдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 88 коп., що підтверджується Довідкою №87, виданою СТОВ «Колосок» від 11 травня 2017 року. Відповідно до пп.2.1.7 п.2 Договору застави у разі настання випадків, передбачених Договором позики та цим Договором, які дають право звернути стягнення на предмет застави, а саме: повне чи часткове неповернення суми основної заборгованості, повну чи часткову несплату процентів, неустойки та ін., заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави перед іншими кредиторами. Відповідно до пп.б) п.2 Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснено не пізніше 31 жовтня 2017 року. Станом на 17 квітня 2018 року грошові кошти, у визначені Договором позики строк, не повернуті, сума боргу перед позивачем становить 3 224 084грн. 93 коп. з них: 2 635 000 грн. 00 коп., як позика, та 589 084 грн. 93 коп., як 24% річних. З метою вирішення порушеного питання позасудовим шляхом, 12.03.2018 [PERSON] направив на адресу СТОВ «Колосок» Вимогу з пропозицією сплатити суму боргу з відсотками, однак вимога позивача залишилася без задоволення, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок» відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, однак 08.10.2018 року подана зустрічна позовна заява, яка ухвалою від 12.10.2018 року повернута СТОВ «Колосок». Заяви, клопотання позивача, відповідача 23.01.2019 року представником СТОВ «Колосок» подано клопотання про зупинення провадження, однак ухвалою 28.01.2019 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача. Позивачем по справі заяв та клопотань не заявлено. Процесуальні дії у справі. 25.04.2018 року суддею Царапора О.П. винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано час для усунення недоліків. 15.05.2018 року подано заяву на усунення недоліків, однак недоліки вказані в ухвалі від 25.04.2018 року не усунені, а тому ухвалою від 15.05.2018 року повернуто позовну заяву позивачу. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року скасовано ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 15.05.2018 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 16.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 07.11.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. У зв'язку зі смертю [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] та листом з ГТУЮ у Вінницькій області Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 21.11.2018 року №2849-16.18-29 виключено [PERSON] як третю особу зі справи. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON] Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим 28.01.2019 року винесено ухвалу суду про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовільнити повністю. У судовому засіданні встановлено, особу позивача [PERSON], [INFO], (а.с.8-10). 12.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с.20), згідно якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця гроші в сумі 2 635 000,00 гривень, що на день передачі грошей є еквівалентом 100 000,00 доларів США по встановленому сторонами курсу на момент укладення Договору - 1 долар США = 26,35 гривень 35 коп. Зі строком повернення до 31.10.2017 року. 12.05.2017 року між [PERSON] та СТОВ «Колосок» був укладений договір застави, згідно якого СТОВ «Колосок» виступило майновим поручителем [PERSON] Даний договір забезпечує виконання зобов'язання позичальником, що випливають з Договору укладеного в простій письмовій формі 12.05.2017 року (а.с.21-25). У зв'язку з тим, що згідно договору позики кошти в строк до 31.10.2017 року [PERSON] не повернуті, тому 12.03.2018 року [PERSON] звернувся до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок» з вимогою повернути кошти у сумі 3 163 449,25 грн.(а.с.33), однак кошти на вимогу позивача не повернуті. Згідно листа з ГТУЮ у Вінницькій області Немирівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що [PERSON], який являється третьою особою по справі помер [INFO] (а.с.159), що підтверджується і копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.102). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до п.7 Договору позики для забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором Позичальник зобов'язується передати в заставу Позикодавцю рухоме майно, а саме: комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4; комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4; Обладнання для птиці ОКРМ-3/2, належне на праві власності СТОВ «Колосок», яке у подальшому буде виступати Майновим поручителем Позичальника. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, передбачено можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Згідно підпункту 1.1. пункту 1 Договору застави цей договір забезпечує виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Договору Позики укладеного в простій формі 12 травня 2017 року між Заставодержателем і Позичальником та додаткових угод, договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого Позичальник зобов'язаний повернути Заставодержателю гроші в сумі 2 635 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2017 року та сплатити нараховані проценти за їх використання з розрахунку 24% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Договором позики, цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченого заставою вимоги. Предметом застави з цим Договором є рухоме майно, а саме: комплект обладнання для курей-несучок ОКН-4, інвентарний номер 81; комплект обладнання для курей - несучок ОКН-4, інвентарний номер 82; обладнання для птиці ОКРМ-3/2, інвентарний номер 101, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (птахофабрика) . Відповідно до пп.2.1.7 п.2 Договору застави у разі настання випадків, передбачених Договором позики та цим Договором, які дають право звернути стягнення на Предмет застави, а саме: повне чи часткове неповернення суми основної заборгованості, повну чи часткову несплату процентів, неустойки та ін., Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1-2, 4-5 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. Стаття 19 Закону України «Про заставу» передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. В ч.1, 3, 4, 6, статті 20 Закону України «Про заставу» вказано, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України. Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до п.п.5.1. п.5 Договору застави Заставодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави у випадку, якщо сума наданих у борг грошей, проценти за користування ними та можливі неустойки і витрати не будуть погашені у встановлені Договором позики строки та в інших випадках, передбачених Договором позики, цим Договором та чинним законодавством України. Висновки суду Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та такі що підлягають до задоволення, так як встановлено, що 12.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно був укладений договір позики, згідно якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця гроші в сумі 2 635 000,00 гривень, що на день передачі грошей є еквівалентом 100 000,00 доларів США по встановленому сторонами курсу на момент укладення Договору - 1 долар США = 26,35 гривень 35 коп. Зі строком повернення до 31.10.2017 року. Крім того 12.05.2017 року між [PERSON] та СТОВ «Колосок» був укладений договір застави, згідно якого СТОВ «Колосок» виступило майновим поручителем [PERSON] Даний договір забезпечує виконання зобов'язання позичальником, що випливають з Договору укладеного в простій письмовій формі 12.05.2017 року. Відповідно до пп.б) п.2 Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31 жовтня 2017 року. Однак станом на 17 квітня 2018 року грошові кошти, у визначені Договором позики строк, не повернуті, сума боргу перед [PERSON] становить 3 224 084грн. 93 коп. з них: 2 635 000 грн. 00 коп., як позика, та 589 084 грн. 93 коп., як 24% річних. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 коп покласти на відповідача СТОВ «Колосок».

Outcome: approved