Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В вересні 2020 року позивач приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію, посилаючись на наступні обставини. ПрАТ «Київобленерго» до 01.01.2019 року постачало електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Енергопостачання будинку [ADDRESS] , здійснюється на підставі домовленості\~ з відповідачем. Всупереч п. 5.5.5 ПРРЕЕ та п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач не звертався до позивача з приводу укладення договору про користування електричною енергією будинку [ADDRESS] . Фактично, енергопостачальник надавав можливість користування електроенергією відповідно до ст. 714 ЦК України. Крім того відповідно до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії», з 11 червня 2018 року набрали чинності правила роздрібного ринку електричної енергії та постанова Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 «Про затвердження правил користування електричною енергією» (із змінами) втратила чинність. А згідно до абз. 2 п. 2.1.6 вище зазначених правил фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Тобто енергопостачальник постачає електроенергію відповідачу, а той оплачує її. Пунктами 4.1.- 4.3 ПРРЕЕ встановлено що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць; плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця; знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця, відповідно до умов договору; оплата спожитої електричної енергії між заявником та боржником здійснюється за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником. Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Особовий рахунок на користування електричною енергією будинку [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.02.2020 року став [PERSON] . Згідно п 5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги, відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору. Станом на 31.07.2020 року заборгованість за використану відповідачем електроенергію складає 2234,52 грн., яка виникла в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів, встановлених постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. А тому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість за використану електроенергію, яка виникла в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 2234 грн. 52 коп., а також 2102 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 15 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням\~ (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 12 годину 00 хвилин 13 листопада 2020 року (а.с. 22-23). 12 листопада 2020 року до суду надійшло повідомлення представника позивача Кричевського В.В., який діє на підставі довіреності № 359 від 03.09.2020 року, за вх. № 43576, в якому зазначив, що 21 серпня 2020 року загальними зборами акціонерів приватного акціонерного товариства «Київобленерго» прийнято рішення щодо зміни найменування товариства на приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі». 03 вересня 2020 року було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань. ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «Київобленерго». Код ЄДРПОУ та інші відомості залишилися без змін. 13 листопада 2020 року відкладено розгляд справи до 18 грудня 2020 року о 11 год. 30 хв., в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання представник позивача Кричевський Віталій Володимирович, який діє на підставі довіреності № 359 від 03.09.2020 року (а.с. 28) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серії КС № 5200/10 (а.с. 5) не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 12.11.2020 року вх. № 43576 про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства. Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 35). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повісткаповідомлення завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 18 грудня 2020 року були повідомлені завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».\~\~ Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.\~ Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі»\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що особовий рахунок на користування електричною енергією в будинку [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] . Однак, всупереч ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач не звертаючись до позивача з приводу укладення договору про користування електричною енергією за вказаною адресою, користувався електричною енергією, відповідно до ст. 714 ЦК України. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на\~ нерухоме майно, власником будинку [ADDRESS] , являється [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серії та номер: 1-44, виданий 07.02.2020 року Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Київської області, форма власності: приватна, розмір частки: 1 (а.с. 10-12). Згідно п. 5.5.5 ПРРЕЕ, відповідача зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією, виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги, відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як вбачається з матеріалів справи, що з відповідачем [PERSON] договір про користування електричною енергією між ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» укладений не був. Однак, відсутність договору на користування електричною енергією само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Отже,\~ слід вважати, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, згідно яких\~ позивач ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надає відповідачу послуги з електричної енергії, а відповідач зобов`язався здійснювати своєчасно оплату за надані послуги, які крім зазначеного Закону також регламентуються ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України\~ одностороння відмова\~ від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше\~ не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання\~ має виконуватися належним чином, відповідно до умов\~ договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~ цивільного законодавства, а за відсутності\~ таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог п. 42 Правилами користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електроенергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно п. 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у побутового споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Встановлено, що відповідачем [PERSON] не сплачуються отримані послуги з електропостачання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 2234 грн. 52 коп., згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів, встановлених постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015 року. Зазначена заборгованість підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 13). З наявного в матеріалах справи рахунка за електричну енергію, який направлявся відповідачу про сплату заборгованості за послуги електропостачання у сумі 2234,52 гривень, останній залишився без виконання (а.с. 14). Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. В матеріалах справи відсутні відомості про розірвання укладеного між сторонами вищезазначеного договору. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підлягають стягненню понесених позивачем при звернені до суду судових витрат у сумі 2102,00 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 15). Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved