Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В грудні 2014 року орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому звернувся в суд із позовом в інтересах неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], до [PERSON] про стягнення аліментів на користь опікуна [PERSON] на вказаних двох неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що відповідач, будучи позбавленою батьківських прав щодо дітей, не надає матеріальну допомогу, аліменти не стягнуті при вирішенні позову про позбавлення батьківськиї прав, а рішення суду позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримання дітей, відповідно ст. 166 СК України. Оскільки питання стягнення аліментів із відповідача не вирішене, діти позбавлені права на отримання державної допомоги у розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Постанови КМ України від 27.12.2001 року №1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям із дітьми» /зі змінами і доповненнями/. Письмових заперечень відповідача суду не надано. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей повністю. Вказуючи, що діти є круглими сиротами, стягнення аліментів із позбавленого батьківських прав відповідача є обов'язковим, в тому числі у разі їх не сплати - для призначення їм соціальної допомоги стягнення аліментів із позбавленого батьківських прав відповідача є обов'язковим. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу у відсутність повідомленої у встановленому порядку відповідачки, яка може не знаходитись по місцю постійного проживання, зловживати спртними та блукати, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, будучи повідомленою судовою повісткою за зареєстрованим постійним місцем проживання, яку не отримала, повістка повернута по закінченню терміну зберігання, та в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка є біологічною матір»ю неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], щодо яких за рішенням Рівненського міського суду від 23 вересня 2014 року в справі № 569/10200/14ц позбавлена батьківських прав, рішення вступило в законну силу. Дослідженням вищевказаного судового рішення встановлено, що аліменти на утримання дітей із відповідачки за рішенням суду не стягувались. За змістом рішення суду вбачається, що [PERSON], вона ж [PERSON], [INFO], уродженка міста Рівне, є біологічною матір»ю обох неповнолітніх дітей, відповідно актового запису відділу РАГС м. Рівне №44 від 20.01.2000 року про народження [PERSON], та актового запису відділу РАЦС Рівненського міського управління юстиції №2747 від 30.12.2005 року про народження [PERSON]. Встановлений на підставі доказу ідентифікаційний номер відповідача - [NUMBER]. Встановлено на підставі доводів позовної заяви, Розпоряджень Рівненського міського голови №928-р від 26.11.2014 року, 915-р від 25.11.2014 року про надання дітям статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та розпорядження Рівненського міського голови №970-р від 10.12.2014 року про призначення опікуна, що неповнолітні діти проживають із опікуном [PERSON], якій доводяться онуками, у зв'язку із позбавленням батьківських прав обох батьків в судовому порядку. На утримання дітей відповідачка, в порушення положень ст.ст.180,164 СК України, не надавала та не надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє її від утримання дітей. Згідно положень ч.2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачем правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідачка не працює та не встановлено регулярних стабільних її доходів для забезпечення сплати аліментів у частковому розмірі від заробіткі /прибутку/. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоров'я, сімейного і матеріального стану дітей і платника аліментів, відсутності доказів поважних причин, які унеможливлюють забезпечення відповідного заробітку, із урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд прийшов до висновку, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в розмірі по 450 грн. щомісячно не будуть порушені права та інтереси сторін. Такий розмір стягнення вважається обгрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст.180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: approved