Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - у його користування виділити житлову кімнату площею 11,6 кв. м разом із балконом 1 кв.м; - в користуванні відповідача залишити житлову кімнату площею 16,8 кв.м разом із лоджією 2,4 кв.м; в загальному користуванні залишити кухню, вбиральню, ванну кімнату, передпокій, вбудовану шафу; зобов`язати ТОВ «Житлорембудсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до встановленого порядку користування.. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] . Його частка в праві спільної власності на нерухоме майно становить ѕ. Він та його донька, [PERSON] , якій належить ј частина, не можуть дійти згоди щодо оплати комунальних послуг та користування квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача підтвердив те, що на даний час позивач одноособово користується квартирою і повністю сплачує вартість комунальних послуг. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслала суду відзив в якому зазначила, що в квартирі [ADDRESS] з червня 2019 року вона та її малолітній син не проживають. Зазначила, що внаслідок особистих стосунків, які склались між нею та позивачем, проживати в одній квартирі із ним вона не зможе. Проти виділу їй кімнати площею 16,8 кв.м та лоджії заперечувала, оскільки виділення їй кімнати більшої площі потягне за собою необхідність оплачувати більшу частину квартплати та комунальних послуг, хоча позивач самостійно користується всією квартирою. Погоджувалась на оплату вартості комунальних послуг в межах своєї частки в праві власності в добровільному порядку. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Звертав увагу на те, що відповідач та її син в квартирі не проживають та на даний час позивач є одноособовим користувачем квартири, в зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними. ОБСТВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Частки співвласників у праві спільної часткової власності становлять: [PERSON] - ѕ, [PERSON] - 1/4. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.10.2013 державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №11198108 та копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.05.2002 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В.. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані 3 особи - [PERSON] , [PERSON] , малолітній [PERSON] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» №2235/32 від 02.08.2019. Згідно довідки Приватної організації дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Жива Перлина» за вих.3 від 10.01.2020, малолітній [PERSON] перебуває у дитячому будинку «Жива Перлина» на підстави заяви батьків з 27.08.2019. Хлопчик знаходиться на повному утриманні закладу. Відповідно до акту, затвердженого головою правління ОСББ 53 від 18.01.2020, [PERSON] з 01.06.2019 по 31.07.2019 проживала за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачем не заперечувалось те, що відповідач з червня 2019 і на даний час в квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно відповіді ТОВ «Житлорембудсервіс» від 02.08.2019 №223, позивачу повідомлено про те, що поділ особового рахунку здійснюється після встановлення порядку користування квартирою. НОРМИ ПРАВА Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.355, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. ОЦІНКА СУДУ При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14. На переконання суду встановлення порядку користування квартирою в судовому порядку відбувається в тому випадку, коли співвласники не можуть дійти згоди щодо спільного користування власністю. Разом із тим, в даному випадку сторонами не заперечувалось те, що відповідач по справі квартирою не користується і на даний час позивач проживає в ній сам. Крім того, на думку суду, встановлення порядку користування квартирою в спосіб визначений позивачем, призведе до порушення прав відповідача та до порушення співмірності часток співвласників. Зокрема, в своєму позові позивач просив виділити в користування відповідачу кімнату більшої площі, хоча частка відповідача в праві спільної часткової власності є значно меншою ніж частка позивача. У зв`язку із викладеним, суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою у спосіб, визначений позивачем в даному випадку є неможливим, оскільки матиме місце відступ від величини ідеальних часток у праві власності на квартиру сторін у справі. З огляду на викладене, приймаючи до уваги відсутність між сторонами спору з приводу користування квартирою, суд не вбачає підстав для захисту інтересів позивача шляхом визначення співвласникам порядку користування квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування квартирою. Щодо вимоги про зобов`язання ТОВ «Житлорембудсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до встановленого порядку користування, суд відзначає, шо вказана вимога є похідною від вимоги про встановлення порядку користування нерухомим майном. Враховуючи те, що судом було відмовлено в задоволенні вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням, вимога позивача про зобов`язання розподілити особові рахунки також задоволенню не підлягає. Судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed