Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

В вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20961 грн. 84 коп. за кредитним договором №б/н від 29 січня 2010 року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та відповідачкою було укладено договір за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідачка належним чином умови договору не виконувала внаслідок чого станом на 30 серпня 2016 року виникла заборгованість в сумі 20961 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 10241 грн. 29 коп. тіло кредиту; 3437 грн. 78 коп. нараховано відсотків за користуванням кредитом; 5489 грн. 90 коп. нараховано пені за прострочення зобовязання, 800 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 974 грн. 37 коп. штраф (процентна складова), з них 481 грн. 50 коп. внесено коштів на погашення заборгованості з 01 листопада 2015 року (дата зміни облікових правил банка). Також позивач просив стягнути понесені судові витрати. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду першої інстанції про неотримання відповідачем кредиту (картки з лімітом) не відповідають дійсності, оскільки є фото відповідача з кредитною карткою, зроблене в приміщенні відділення ПриватБанку під час отримання картки. Також відповідачкою частково вносились кошти на сплату заборгованості, але не в повному обсязі, що і призвело до виникнення простроченої заборгованості, що також є підтвердженням наявності кредитних правовідносин, визнанням умов договору, а тому посилання суду на недоведеність правовідносин відповідача з банком за даним кредитним договором є безпідставними. На переконання апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо часткового виконання відповідачем обовязку по сплаті кредитної заборгованості, прийняття його умов до виконання. Апелянт зазначає, що враховуючи наявність між сторонами договірних кредитних правовідносин та передбачений розмір відсотків за користування позикою, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Також апелянт вважає, що судом проігноровано вимоги норм цивільного законодавства, зокрема ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього кодексу та інших актів цивільного законодавства. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням доказів, які надав позивач, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 січня 2010 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про бажання оформити на своє імя кредитку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 1000 грн. Банком було надано кредитний ліміт у сумі 500 грн. зі сплатою 2,5% на місяць на залишок заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписуючи вказану Анкету-заяву, заявник погоджувалась, що вказана Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифів, становить договір про надання банківських послуг, сама заява підписана відповідачем (а.с.19). Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.39). Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 20 грудня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідач змінила прізвище на [PERSON] та надала ПриватБанку копію паспорту (а.с.54, 104). Заперечуючи проти позову, [PERSON] вказала, що кредитних коштів не знімала, просила витребувати у позивача інформацію про те, коли знімались кошти нею з картки і в якій сумі, а також на якій підставі був змінений ліміт картки і було проведено переведення боргу в процентах у тіло кредиту. Просила витребували докази про повідомлення відповідача про зміну умов договору та про наявність боргу (а.с.74). Апеляційним судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка отримала позику, використовувала її за призначенням, але зобовязання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30 серпня 2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20961 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 10241 грн. 29 коп. тіло кредиту; 3437 грн. 78 коп. нараховані відсотки за користуванням кредитом; 5489 грн. 90 коп. нарахованої пені за прострочене зобовязання, 800 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 974 грн. 37 коп. штраф (процентна складова), з них 481 грн. 50 коп. внесено коштів на погашення заборгованості 01 листопада 2015 року (дата зміни облікових правил банку). Дана заборгованість підтверджуються наданим банком розрахунком (а.с.17) та випискою з рахунку (а.с.125-130) . Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В п.2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов на боргові зобовязання за Кредитом і [PERSON] нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (пункт не застосовується для Преміальних карток Platinum, MC World Elite і VISA Infinite). Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі ,зробленої до винесення ним рішення. На підтвердження укладення кредитного договору до апеляційного суду позивач надав скріншот з зображенням відповідачки з отриманою нею карткою в 2010 році (а.с.121, 142), копію виписки за основною карткою 5577.....8404 (126-130). Також вбачається, що [PERSON] ще двічі отримувала кредитні картки в ПриватБанку. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. З детального розрахунку по кредитній карті, отриманій [PERSON] 29 січня 2010 року вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитною карткою, знімала готівку, розраховувалась в магазинах, частково поповнювала картку в терміналах самообслуговування та у відділеннях банку. Тобто, апеляційним судом достовірно встановлено, що [PERSON] підписуючи Анкету-заяву про отримання кредиту погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що складає між нею та банком договір, отримала кошти на кредитну картку та користувалася ними, проте не виконувала своїх зобовязань за кредитним договором належним чином, та саме тому виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження та, враховуючи викладене, колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Між тим, колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги банку щодо стягнення пені за прострочене зобовязання та пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Так, згідно розрахунку заборгованість [PERSON] складається з тіла кредиту 10241 грн. 29 коп., відсотків за користуванням кредитом 3437 грн. 78 коп., пені за прострочене зобовязання 5489 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн., а також штрафів: 500 грн. штраф (фіксована частина), 974 грн. 37 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, у розмірі 14863 грн. 02 коп., що складається з тіла кредиту 10241 грн. 29 коп., відсотків за користуванням кредитом 3437 грн. 78 коп., штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 683 грн. 95 коп. (процентна складова). У задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки 5489 грн. 90 коп. пені за прострочення зобовязання та 800 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. колегія судів, враховуючи викладене, а також ту обставину, що на утриманні у відповідачки є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатило 1378 грн., а при зверненні з апеляційною скаргою 1515 грн. 80 коп., тобто загалом сплачено 2893 грн. 80 коп. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 71% (14863 грн. 02 коп. х 100 : 20961 грн. 84 коп.). З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у відшкодування судових витрат пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню 2054 грн. 60 коп. (2893 грн. 80 коп. х 71%).

Outcome: partial