Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В вересні 2018 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору купівлі-продажу,нотаріально посвідченого 27.06.2002 р.,вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]у 2014 р.була зареєстрована у вказаній вище квартирі як член сім*ї власника( дочка позивачки). Посилаючись на те,що відповідач фактично ще у 2013 р.переїхала на навчання до Польщі,де у 2018 р.зареєструвала шлюб,постійно там мешкає,особисті речі відповідача в квартирі відсутні,участі в оплаті за квартиру позивач не приймає,реєстрація її проживання порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,однак відповідач не бажає особисто прибути в Україну задля зняття з реєстраційного обліку,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача такою,що втратила право користування вказаною вище квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON]наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача адвокат [PERSON]підтримав позовні вимоги довірителя з наведених вище підстав.Пояснив,що позивач є власником в цілому квартири [ADDRESS],де були зареєстровані члени її сім*ї,в тому числі у 2014 р.відповідач,котра фактично раніше,ще у 2013 р.виїхала за кордон до Польщі,де навчалась,наразі створила власну сім'ю ,мешкає там постійно.З 2013 р.відповідач не користується квартирою позивача для власного проживання,повертатися у неї з-за кордону відповідач не збирається,проте з реєстраційного обліку не знята.На теперішній час вартість комунальних послуг завелика для утримання квартири з урахуванням реєстрації відповідача,через що позивач вирішила оформити субсидію,чому створює перешкоди реєстрація відповідача. Третя особа Шевченківський відділ реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав письмову заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача та представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу квартири,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким О.Д.27.06.2002 р.за р№ 2195 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 04.07.2003 р., на підставі договору купівлі-продажу квартири,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б.29.04.2009 р.за р№ 466 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності 30.04.2009 р.,[PERSON]є власником квартири [ADDRESS]. Відтак,позивач набув право власності на спірний будинок у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. В зазначеній квартирі у 2014 р.була зареєстрована відповідач [PERSON]),що підтверджено довідкою сектору адресно-довідкової роботи,реєстрація відповідача була проведена як члена сім*ї власника. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]показала,що є сусідкою позивача та мешкає у квартирі напроти сім*ї [PERSON],занє її синів та доньку [PERSON],котра щонайменше п'ять років у квартирі не проживає,поїхала на навчання за кордон та там влаштувала своє життя,з матір'ю була у добрих відносинах,перешкод у користуванні житлом їй не чинилося. Свідок [PERSON]суду показала,що знає позивача та її сім*ю,які є її сусідами,пам*ятає доньку позивача,яку за місцем проживання сім*ї позивача дуже тривалий час не бачила,конфліктів з приводу користування відповідачем квартирою ,що належить її матері,між ними не було.Оплату за житло вносить позивач [PERSON],з якою живуть двоє молодших синів. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON],хоча і зареєстрована у квартирі [ADDRESS],проте своє право на користування цим житлом з 2014 р.з часу реєстрації не реалізовує,цього житла не потребує,участі у його утриманні не брала,перешкод для проживання позивач їй не створювала,сімейні зв*язки між відповідачем та іншими членами сім*ї позивача на теперішній час не є міцними,оскільки відповідач створила власну сім'ю,у якій мешкає в іншій країні,не бажає добровільно знянится з реєстраційного обліку,оскільки це потребує певного часу фінансових витрат,у чому відповідач не зацікавлена. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним. Таким чином,суд дійшов до висновку,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування власністю позивача відповідачем на час розгляду справи відсутні,її реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном,ускладнює його утримання, ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved