Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за тексом - [PERSON]), [PERSON] (надалі за тексом - [PERSON]) в якому просив визнати недійсним фіктивний правочин. При цьому, позивач вказує на те, що 01.06.2012 р. ним було позичено [PERSON] грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.06.2012 р. В тексті розписки особисто [PERSON] було написано: «В качестве залога является моя машина «Hyundai Elantra», государственньй номер [NUMBER]. Таким чином, позивач був впевнений та чітко усвідомлював, що його майнові інтереси є захищені і навіть у випадку того, якщо [PERSON] не зможе чи не захоче повертати йому борг, він стане власником автомобіля марки «Hyundai Elantra». В зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе боргових зобов'язань, позивач був змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. 16.06.2014 р. Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення відповідно до якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про стягнення грошових коштів за договором позики, задоволено в повному обсязі. 17.09.2014 р. Апеляційний суд м. Києва постановив ухвалу, відповідно до якої в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. відмовлено в повному обсязі. Таким чином, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. набрало законної сили. В подальшому, стало відомо про те, що 25.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено оформлений довідкою - рахунком серія ВІА № 336453 від 25.03.2014 р. договір купівлі - продажу автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER]. Розуміючи, що його ошукали і те, що виконати Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р., а саме, стягнути з [PERSON] грошові кошти за рахунок реалізації автомобіля «Hyundai Elantra» не є можливим, позивач звернувся до правоохоронних органів. Відповідно до листа СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15.07.2014 р. за № 59/13781 в провадженні СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 12014100100001829 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 26.06.2014 р. підозрювана [PERSON] оголошена в розшук, в результаті проведених слідчих дій слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] було допитано в якості свідка [PERSON] Під час проведеного допиту [PERSON] показала наступне: «Так, в кінці березня 2014 року здається 25 мені на мобільний телефон зателефонувала [PERSON] та попросила перереєструвати на мене свій автомобіль «Hyundai Elantra». При цьому автомобіль я не купувала та [PERSON] продовжила їм користуватися». Крім того, [PERSON] засвідчила, що продаж був не тільки фіктивним, а й незаконним, оскільки вона особисто до ДАІ не їздила і нічого не підписувала: «При цьому я у МРЕВ не їздила та більше ніяких документів не передавала, [PERSON] займалася перереєстрацією самостійно», а отже, [PERSON] були підроблені не лише документи, а й імовірно підпис [PERSON] Отже, [PERSON], намагаючись уникнути майнової відповідальності щодо боргових зобов'язань перед позивачем, свідомо вчинила шахрайські та незаконні дії направлені на унеможливлення виконання рішення суду щодо стягнення з неї на користь позивача грошових коштів. Таким чином, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу не спричинив реального настання наслідків передбачених для правочинів такого типу. Так, [PERSON] не було виплачено [PERSON] грошові кошти, що становлять ціну договору, а [PERSON] не було передано, [PERSON] транспортний засіб, а саме, автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER]. Посилаючись на викладені обставини та положення ст. ст. 203, 215, 234, 236 ЦК України, позивач просить визнати недійсним фіктивний правочин та скасувати державну реєстрацію транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому. [PERSON] до початку судового засідання поштовим відправленням на адресу суду направила заяву, зі змісту якої вбачається, що вона просить суд розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення на підставі чинного законодавства, крім того вказала, що не заперечує щодо задоволення позову (а.с. 96). [PERSON] в судові засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання. До початку розгляду справи в судовому засіданні 03.02.2015 р. на адресу суду було надіслано заяву від імені [PERSON] про відмову від представника по даній справі - [PERSON] та визнання позову. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.02.2015 р. було відмовлено у визнанні відповідачем [PERSON] позову. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволенню позову, до такого висновку суд прийшов з наступних підстав. Як встановлено судом, 25.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу автомобілю «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER], що було оформлено довідкою-рахунком серія ВІА № 336453 від 25.03.14 р. (а.с. 19). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], суму в розмірі 25 000 доларів США, що в еквіваленті становм на 16.06.2014 р. становить 293 500 гривень (а.с. 9). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2014 р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. залишено без змін (а.с. 10 - 12). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. були встановлені наступні обставини: «як встановлено в судовому засіданні, 01.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність відповідачки грошові кошти у сумі 25 000 доларів США, а відповідачка зобов'язалась повертати кошти в період до 3 числа кожного місяця по 300 доларів США, починаючи з 01.12.2012 року. На підтвердження цього [PERSON] власноручно написала позивачу розписку (а.с.4 - копія розписки).» В силу положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до листа СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15.07.2014 р. за № 59/13781 в провадженні останнього перебуває кримінальне провадження за № 12014100100001829 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 26.06.2014 р. підозрювана [PERSON] оголошена в розшук (а.с. 20). Слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] було допитано в якості свідка [PERSON] (а.с. 21 - 23). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставини допиту ним в межах кримінального провадження № 12014100100001829 свідка [PERSON] та наданих останньою показів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. З урахуванням встановлених судом обставин справи, враховуючи положення ЦК України за яких фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, так, внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, а сторони укладаючи такий правочин заздалегідь розуміють, що він не буде виконаний, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «Hyundai Elantra», державний номерний знак [NUMBER] від 17.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] та скасування державної реєстрації транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак [NUMBER] на власника [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 182 гривні 07 копійок судового збору, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 182 гривні 07 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved