Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачам на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], які є дітьми [PERSON] та онуками [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] з 2013 року не проживають у спірній квартирі, участі в оплаті комунальних платежів не приймають. Реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі порушує права позивачів як власників, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема погіршує порядок оформлення та отримання субсидії, тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. До судового засідання представник позивачів - адвокат [PERSON]не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу у його відсутність. До судового засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, однак надали суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали, просили розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1993 року [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 01.11.2018 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-20). Крім того, довідкою, виданою ДП «ЖЕК 26» ТОВ «Вінниця Комфорт Сервіс» підтверджено факт, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], однак двоє останніх не проживають (а.с. 11). Відповідно до акта від 24.10.2018 року складеного сусідами позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, однак не проживають з 2013 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачі надали суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин більше року, не сплачують за комунальні послуги. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідачі за вказаною адресою не проживають з 2013 року без поважних причин, а наявність реєстрації [PERSON], [PERSON] порушує права та інтереси позивачів щодо володіння та розпорядження належною їм власністю. За клопотанням позивачів судові витрати залишити за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved