Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] ( далі по тексту приватний нотаріус [PERSON]Ф.), про визнання недійсним договору, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, який в подальшому уточнював. Так, станом на грудень 2013 року [PERSON] остаточно, позиваючись до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], просив суд визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS], укладеного 29 травня 2013 р. між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], № в реєстрі 503; витребувати вказане житлове приміщення із чужого незаконного володіння [PERSON] ; визнати право власності на вказане житлове приміщення в порядку спадкування за законом ( т.1, а.с.150-153). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено . Визнано недійсним договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] від 29.05.2013 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], за реєстровим № 503.Витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом ( т.1 а.с. 205-209). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року заочне рішення суду від 27 лютого 2014 року у цій справі скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку ( т.2, а.с. 62-63). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2015 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Запорізьку міську раду ( т.2, а.с.95-96). 30 березня 2015 року Запорізька міська рада звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа : приватний нотаріус [PERSON], МКП « Основаніє», в якому просила суд : визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS], укладений 29 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Марганецького нотаріального округу Дніпропетровської області ; визнати недійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладений 17 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] ; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради ; витребувати квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику територіальній громаді в особі Запорізької міської ради ; скасувати державну реєстрацію прав власності, № запису 1102225 від 29.05.2013 р. за [PERSON], ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий 25.01.2008 Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, яка зареєстрована за адресою : [INFO] ; скасувати державну реєстрацію прав власності , № запису 987216 від 29.04.2013 р. за [PERSON], ІПН [NUMBER] ; скасувати державну реєстрацію прав власності, № запису 1326269 від 17.06.2013 р. за [PERSON], ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий 29.12.1999 р. Орджонікідзевським РВУ МВС України в Запорізькій області, який зареєстрований за адресою : [INFO] ; зобов»язати реєстраційну службу прийняти документи та зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради; стягнути з [PERSON] на користь МКП « Основаніє» судовий збір в розмірі 243, 60 грн. ( т.2, а.с.113-118). В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що на підставі підробленого рішення суду по справі № 0818/8119/2012 право власності на квартиру [ADDRESS] визнано за [PERSON] 29 травня 2013 року на підставі договору купівлі - продажу вищезазначену квартиру відчужено [PERSON] [PERSON] В подальшому, спірна квартира у такий же спосіб була відчужена [PERSON] [PERSON]І, який на теперішній час за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником квартири [ADDRESS]. Про вищезазначені порушення прав власника - територіальної громади в особі Запорізької міської ради стало відомо в межах кримінального провадження № 12013080020001556. Зустрічний позов Запорізькою міською радою поданий в рамках справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи : Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нього. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він є двоюрідним братом і спадкоємцем [PERSON]. Позивач вважає, що підставами для задоволення його вимог є свідоцтво про право власності на житло № 2284 від 19.03.1996 р., видане Жовтневою районною адміністрацією [PERSON] Проте, на запит управління правового забезпечення Запорізької міської ради, Жовтневою районною адміністрацією було надано інформацію про те, що квартира [ADDRESS] не була приватизована, свідоцтво про право власності на житло № 2284 від 19.03.1996 року не оформлювалось. Отже, оскільки вищезазначена квартира є неприватизованою, то вона знаходилася у комунальній власності, а саме у власності територіальної громади в особі Запорізької міської ради. Виходячи з викладеного, об»єкт нерухомості, який знаходиться у комунальній власності не може бути предметом спору про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вважає, що наведені обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, свідчать про той факт, що підставою виникнення права власності позивача є нікчемний правочин і відсутні інші підстави виникнення права власності, та відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким судом. Враховуючи те, що спірна квартира вибула з володіння територіальної громади м. Запоріжжя незаконним шляхом, Запорізька міська рада має право на витребування майна з чужого незаконного володіння. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб»єктів. Об»єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб»єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може заявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, у зв»язку з чим Запорізька міська рада звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2015 року зустрічний позов Запорізької міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння , визнання права власності, скасування державної реєстрації та зобов»язання вчинити певні дії об»єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Запорізької міської ради, третя особа : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом ( т.2, а.с. 133-134). 18 травня 2015 р. позивач за зустрічним позовом , не змінюючи підстав та предмету позову, а також коло осіб учасників процесу, уточнив позов в частині стягнення з відповідачів на свою користь судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3\~654, 00 грн., який просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь ( т.», а.с. 213-218). Не погоджуючись, як з первісним, так і зустрічним позовом, до початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Запорізької міської ради, треті особи : [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання добросовісним набувачем, визнання угоди дійсною. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], Запорізької міської ради, треті особи : [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання добросовісним набувачем, визнання угоди дійсною об»єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Запорізької міської ради, третя особа : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом Запорізької міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння , визнання права власності, скасування державної реєстрації та зобов»язання вчинити певні дії ( т.3, а.с. 64-65). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Запорізької міської ради, третя особа : приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишений без розгляду ( т.3, а.с.190-191). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], Запорізької міської ради, треті особи : [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання добросовісним набувачем, визнання угоди дійсною, залишений без розгляду ( т.3, а.с. 192-195). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги Запорізької міської ради до [PERSON] про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння , визнання права власності, скасування державної реєстрації , зобов»язання вчинити певні дії, стягнення судових витрат, залишені без розгляду. Отже, на день ухвалення судового рішення по цій справі судом розглянуто справу за позовом Запорізької міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], МКП « Основаніє», про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння , визнання права власності, скасування державної реєстрації та зобов»язання вчинити певні дії. В суді представник позивача позовні вимоги Запорізької міської ради підтримав з підстав , викладених по тексту позову, та просив їх задовольнити. Відповідачі по справі : [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен в окремості в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь- яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, проте надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи МКП « Основаніє» , виступаючи на стороні позивача, повністю підтримав вимоги Запорізької міської ради, просив їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи МКП « Основаніє», перевіривши їх сукупністю наданих суду доказів, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована та проживала по день смерті - 31 липня 2012 року [PERSON] ( т.1, а.с.2). Відповідно до інформації, що міститься в листі районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району № 2236/05-05/02 від 26.11.2014 р., згідно архівних справ та програми « Приватизація житла» квартира [ADDRESS] не приватизована, оскільки будь - якого свідоцтва про право власності на житло не оформлювалось ( т.2, а.с.25). Отже, в суді встановлено, що вищезазначена квартира знаходилась та знаходиться у комунальній власності, а саме у власності територіальної громади в особі Запорізької міської ради. З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру було зареєстровано на ім»я [PERSON], [INFO], мешканки [INFO], на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2013 р. у справі № 0808/8119/2012. 04 червня 2013 р. голова суду листом № 8119/2012 повідомив заявника про те, що за результатами проведеної перевірки судової програми « Д-3» та внесених до бази даних справ, які знаходяться в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, було встановлено наступне : під унікальним номером 0808/8119/2012 перебуває справа про адміністративне правопорушення, по якій винесено постанову 14.11.2012 р. ; за період з 01.01.2011 р. по 14.10.2013 р. справ, стороною в яких приймала участь [PERSON] в провадженні суду не перебувало ( т.2, а.с.122). Саме на підставі підробленого рішення суду, датованого 04 березня 2013 р., [PERSON] в подальшому оформила право власності на спірну квартиру на своє ім.»я. Згідно договору купівлі- продажу від 29 травня 2013 р., за реєстровим № 503, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON] продала [ADDRESS] [PERSON] (т.1, а.с. 13-14). В свою чергу, [PERSON] 17 червня 2013 р. продала вказану квартиру [PERSON], що підтверджується відповідним договором купівлі- продажу майна, за реєстровим № 1426, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] ( т.1, а.с. 15-18). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 24.02.2014 р. власником спірної квартири є [PERSON] З метою поновлення порушеного права Запорізька міська рада звернулася до суду з цим позовом. Виходячи з позиції Верховного Суду України , яка викладена в узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 17.11.2008 р., вимоги про недійсність нікчемного правочину можуть бути заявлені фізичними особами, що мають безпосередній інтерес у результаті розгляду справи, на права й обов»язки яких безпосередньо впливає нікчемний правочин, так і представниками, що виступають в силу наданих законодавством повноважень у захист державних і спільних інтересів. В даному випадку, позивач Запорізька міська рада, в сенсі зазначеної позиції Верховного Суду України , має безпосередній інтерес у результаті розгляду справи , на його права та обов»язки безпосередньо впливають правочини, один із яких, в тому числі, позивач просить суд визнати недійсним у зв»язку з його нікчемністю, а тому він є належним позивачем по справі. Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Законодавець має на увазі те, що сторони такого правочину не зобов»язані виконувати його умови. Проте, потреба в необхідності визнання нікчемного правочину недійсним виникає тоді, якщо сторони виконали певні умови нікчемного правочину; якщо він нотаріально посвідчений ; якщо він порушує права третіх осіб ; якщо він зареєстрований у державних органах тощо. З оглядом на викладене та встановлені обставини справи, сторона позивача правомірно порушує питання щодо визнання вищевказаного правочину договору купівлі- продажу квартири від 29.05.2013 р. недійсним у зв»язку з його нікчемністю. Як на правову підставу заявлених вимог в суді представник позивача посилається на ст. 228 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Частиною 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об»єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом. , та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об»єктів з наступним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Фактичні обставини справи свідчать про те, що спірна квартира вибула з володіння її власника Запорізької міської ради поза її волею, оскільки [PERSON], яка розпорядилася квартирою, не мала права цього робити, не мала повноважень на його відчуження і умисно використала підроблене рішення суду. Природа такого правочину, виходячи із положень ст. 41 Конституції України, ст. 228 ЦК України, безумовно порушує публічний характер, оскільки він спрямований вперш за все на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. На підставі викладеного, суд вважає позовну вимогу щодо визнання недійсним договору купівлі- продажу [ADDRESS], укладеного 29.05.2013 р. між [PERSON] і [PERSON], у зв»язку з його нікчемністю, законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Надалі, наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами, що містяться у ст. 216 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Норма частини 1 ст. 216 ЦК України є загальною. Зокрема, відповідно до ч.3 ст. 216 ЦК України вона застосовується, якщо законом не встановлено особливі умови застосування наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів правочинів. Згідно частин 4,5 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину , які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін ; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред»явлена будь-якою заінтересованою особою ; суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз»яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. , реституція, як спосіб захисту цивільного права ( ч.1 ст. 216 ЦКУ) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв»язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред»явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Отже, виходячи з наведеного, позовна вимога Запорізької міської ради про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS], укладеного 17.06. 2013 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], є такою, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. З огляду на положення ст. 388 ЦК України умовами, за яких власник може витребувати своє майно від добросовісного набувача, є такі : - отримання майна добросовісним набувачем за відплатним договором ; - майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння ( віндикація). Виходячи з фактично встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо витребування майна квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] , і як наслідок, визнання за позивачем права власності на вказане житлове приміщення. Позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації прав власності та зобов»язання провести державну реєстрацію є похідними від позовних вимог про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, які підлягають задоволенню, а отже такими, що також підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial