Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

В грудні 2015 року ТзОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договором, в обґрунтування якого вказало, що 12.03.2012р. ТзОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] уклали договір про фінансовий лізинг №00004533, відповідно до умов якого позивач зобов»язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 1 benzin 2012 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], а відповідач зобов'язалася прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 14150,00доларів США. Відповідач з березня 2014 року систематично відхиляється від графіку, а з серпня 2014 року припинила виконувати свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 8.3.1. умов договору, вимогу про дострокове розірвання договору та повернення об'єкту лізингу. У зв'язку з тим що відповідач не виконав вимогу про повернення об'єкту лізингу не сплачує лізингові платежі, позивач просить стягнути з відповідача плату за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 60629,36грн. та збитки в розмірі 45114,07грн., а також понесені судові витрати. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання договору про фінансовий лізинг недійсним, в обґрунтування якого вказала, що договір лізингу транспортного засобу повинен відповідати вимогам статті 808 ЦК України, має укладатись особою, яка має відповідні дозвільні документи для надання фінансових послуг, а сам договір за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Крім цього,відповідно до пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Проте у ТзОВ «Порше Лізинг Україна» відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства, просить визнати недійсним договір про фінансовий лізинг № 00004533 від 12.03.2012 року. Ухвалою від 18.04.2016 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з'явився, подав клопотання за яким позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу слухати за відсутності представника. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просить відмовити, зустрічний позов підтримав та задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справив становив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. ТзОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] 12.03.2012р. уклали договір про фінансовий лізинг №00004533, відповідно до умов якого позивач передав у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 1 benzin 2012 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], а відповідач зобов'язалася прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 14150,00доларів США. Відповідач відповідно до положень п.6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становить невід»ємну частину договору, зобов»язався здійснити щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п.6.5. Умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го календарного дня з дати направлення рахунку відповідачу. Також відповідач зобов»язувався відповідно дог п.4.4. Умов лізингу відшкодувати всі витрати, понесені в результаті експлуатації об'єкта лізингу, включаючи, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог позивача щодо експлуатації та/або передачі об'єкта лізингу. Відповідно до п.12.6.1. Умов договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо Відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов»язання із сплати перевищує 30 днів. Відповідно до п. 8.3.1. умов договору, у зв'язку із систематичним невиконання умов договору позивач направив відповідачу вимогу про дострокове розірвання договору та повернення об'єкту лізингу. Вимогу про сплату заборгованості та про відмову від договору вих. №00004533 від 19.05.2015 року Відповідачем було отримано особисто 05.06.2015року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 04.09.2015року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. був вчинений виконавчий напис №1560 про повернення об'єкта фінансового лізингу. 11.09.2015року державним виконавцем ВДВС Бучанського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Заборгованість за щомісячними лізинговими платежами станом на 17.03.2016 року становить 60629,36грн., а також збитки в розмірі 4514,07грн. Для супроводження процесу стягнення заборгованості, розшуку та повернення об'єкту лізингу, представництва інтересів позивача у виконавчому проваджені, зважаючи на характер господарської діяльності позивача та економічну спеціалізацію на ринку, позивач звернувся до спеціалізованих організацій: ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер». Загальна вартість послуг наданих ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» становить 7230,71 грн. з ПДВ та ТзОВ «Юридична фірма «Вернер» - 12000грн. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 16.12.2015 року № 6-2766цс15, і є обов'язковою для судів. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 2 роз'яснив, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п.8 зазначеної постанови оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним на підставах, що передбачені законом. Таким чином, зі змісту статей 203-204 ЦК України випливає, що підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені виключно законами. Судом встановлено, що договір про фінансовий лізингу від 12 березня 2012 року, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Порше Лізинг Україна», нотаріально посвідчено не було. Враховуючи вищевикладене, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а договір про фінансовий лізинг від 12.03.2012 року № 00004533, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] визнанню недійсним. В задоволенні первісного позову ТзОВ «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків - відмовити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позову ТзОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати в розмірі 551,20грн.

Outcome: approved