Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В вересні місяці 2016 року, позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами зазначивши, що 17.09.2015 року, на підставі рішення Чорнобаївського районного суду, відповідача було засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу. Позивач по справі, тобто ТОВ ,,Дніпро,, являється потерпілим по справі так ,як внаслідок противоправних дій відповідача, товариству були заподіяні збитки в розмірі- 1780 гр., які останній до цього часу не відшкодував, що і спонукало товариство з вернутись до суду з даними позовними вимогами. В судове засідання представник позивача подав клопотання яким підтримав заявлені позовні вимоги , просить їх задовольнити в повному обсязі та провести судове засідання без його участі . Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про визнання позову та проведення розгляду справи без його участі тому суд, враховуючи наявні клопотання, проводив судовий розгляд у відповідності до ч.2 ст.197 КПК України, тобто без участі сторін та здійснення звукозапису судового засідання. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП України, матеріальна відповідальність на працівника підприємства чи установи може бути покладено тільки за пряму дійсну шкоду. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» дає роз'яснення, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність проведення затрат на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. У відповідності до положень ст. 1353 Кодексу законів про працю розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей з урахуванням ступеня зносу. Вартість майна визначається на день виявлення шкоди, а в разі зміни цін застосовуються ціни, які діяли в день прийняття рішення про відшкодування. Згідно зі ст. 136 КЗпП стягнення шкоди, завданої працівниками, в розмірі, що не перевищує середньомісячного заробітку має провадиться за розпорядженням власника або уповноваженим ним органом, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Таке розпорядження має бути зроблено не пізніше 2 тижнів від дня виявлення шкоди і звернено до виконання не раніше 7 днів від дня повідомлення про це працівника. Якщо працівник не згодний з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в КТС, а у разі незгоди з рішенням КТС у суді. В інших випадках відшкодування шкоди провадиться шляхом подання, власником позову до районного (міського) суду. Суд, визначаючи розмір відшкодування, враховує форму вини і конкретні обставини, за яких було заподіяно шкоду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р №14 передбачено, що зменшення розміру шкоди допустиме лише у виняткових випадках, коли підтверджено наявність конкретних обставин, які перешкоджали працівникові належним чином виконувати покладені на нього обов'язки (наприклад, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці тощо ). Зниження розміру відшкодування не допускається, якщо шкоду заподіяно злочинними діями працівника, скоєними з корисливою метою. В пункті № 3, абз.-1 постанови Пленуму ВСУ № 14 визначено, що відповідно зі статтею 130 КЗпП, відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації, а отже згідно з частиною третьою статті 130 КЗпП, одночасне притягнення до матеріальної та інших видів відповідальності цілком допустиме, якщо тільки є підстави для притягнення працівника не тільки до матеріальної, а й до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Це правило узгоджується зі статтею 61 Конституції України, яка забороняє двічі притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В даному ж випадку, згідно до наявного в матеріалах справи вироку ,відповідач перебуваючи з позивачем у трудових відносинах, в червні місяці 2014 року знаходячись на обробітку поля № 1 , що перебуває у користуванні позивача, при внесенні гербіцидів не використав весь виданий йому гербіцид та викрав з загальної кількості препарату 15 флаконів гербіциду ,,Тітус,, який мав намір продати вартістю по 310 гр. за кожен флакон. Дії відповідача судом було кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України ,а сам він на підставі вироку суду був засуджений до штрафу у розмірі - 850 гр.00 коп. На час розгляду справи в суді, позивачем цивільний позов не заявлявся . У відповідності до довідки № 234 від 12 вересня 2016 року, противоправними діями відповідача, сільськогосподарському товариству ,,Дніпро,, с.Васютинці Чорнобаївського р-ну Черкаської області заподіяну шкоду у розмірі - 1780 гр.21 коп., що і спонукало позивача звернутись до суду з наявними позовними вимогами які суд вважає правомірними, оскільки діями відповідача дійсно заподіяно товариству збитки визначені за фактичними втратами та на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з фактичної балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей і робіт, розмір яких перевищує середній розмір заробітку останнього. Таким чином суд вважає, що право позивача порушено відповідачем та підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи, що у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ ,,Про судовий збір,, позивач, при зверненні до суду з позовом щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином, звільняється від сплати судового збору суд вважає за необхідне покласти відшкодування судових витрат на користь держави, за рахунок відповідача.

Outcome: approved