Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В грудні 2018 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та просили визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовують тим, що вони є співвласниками домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 2935061. Згідно довідки № 1486 від 29.08.2018 року виданої Княжицькою селищною радою в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивачі зазначають,\~що відповідач\~не проживає\~у цьому\~будинку з\~2003\~року,\~але залишаєтьсязареєстрованим.\~У 2003\~році він\~забрав всі\~свої речі\~та поїхав\~до Російської\~Федерації.В Україні\~з цього\~часу він\~не був,\~а з\~2016\~року телефонний\~зв`язок\~з ним\~обірвався.\~Де зараз\~конкретно проживає\~відповідач позивачам\~не відомо.Підтвердженням вищевикладеного\~є акт\~обстеження житлового\~приміщення від\~22\~серпня 2018\~року депутатом\~Княжицької селищної\~ради [PERSON] \~в присутності\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] Позивачі вказують на те, що із-за того, що відповідач залишається зареєстрованим в будинку він обмежує можливості власників - позивачів, розпоряджатись своїм нерухомим майном. Крім того маючи намір відчужувати цей будинок, позивачі отримали консультацію у ріелтора по нерухомості, який пояснив, що якщо відповідач не захоче добровільно знятись з реєстраційного обліку це викличе проблеми з продажем будинку. Позивачі зазначили, що ніякої домовленості між ними та відповідачем стосовно користування та проживання у будинку не було. Представника позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Свідок [PERSON] \~та [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснили,\~що дійсно\~ [PERSON] \~в будинку\~за адресою [ADDRESS] не проживає приблизно з 2004 року. Із вказаної дати до будинку не з`являється, зі слів сусід знають, що ніби він виїхав проживати у Російську Федерацію. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, вислухавши представника позивачів, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 2935061.(а.с.14-15) Згідно довідки № 1486 від 13.08.2018 року виданої Княжицькою селищною радою в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно Акту підтвердження фактичного не проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 22 серпня 2018 року складеного депутатом Княжицької сільської ради [PERSON] , громадянин [PERSON] за адресою по [ADDRESS] не проживає з 2003 року, але залишається зареєстрованим, про що також підписалися свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до ст.\~41\~Конституці їУкраїни та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якоїУкраїна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №\~475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року Про\~ратифікаціюКонвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого Протоколу\~та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, іншеприміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника користовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналізнаведенихвище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2\~ст. 71 ЖК України\~якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згіднозіст.ст. 12, 81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачу чиняться будь-які перешкоди у проживанні в спірному будинку, а також відсутні дані про наявність будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом. Відповідач спірному будинку не проживає із 2003 року, тому вимоги позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved