Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання; відповідач та її представник не подали відзив, а позивача та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. В зв'язку з цим суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, вирішив розгляд справи провести заочно та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] пояснила, що її покійний батько подарував їй будинок [ADDRESS] і вона бажає проживати сама в даному будинку. Відповідачка вивезла з будинку всю техніку та нагороди батька. Через реєстрацію відповідачки в даному будинку вона не може там проживати, так як відповідач має велику пенсію і при таких умовах їй не оформлять субсидію. Тому, оскільки відповідач не має права проживати в її будинку, то вона просить визнати її такою, що втратила право користування ним. Представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, зл підстав, зазначених в позовній заяві та пояснила, що через реєстрацію відповідача в будинку, належному позивачу остання не може та проживати та використовувати дане житло з отриманням відповідних соціальних пільг. Позивач як власник має право вимагати усунення будь яких перешкод у користуванні своєю власністю. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказана обставина стверджується договором дарування житлового будинку від 07.03.2012 року, ( а.с.5) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №118240487 від 23.03.2018 року ( а.с.22). У вищевказаному житловому будинку з 19.05.2006 року зареєстрована [PERSON], що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 19.03.2018 року № 364 ( а.с.6). Відповідач не проживає в даному будинку з серпня 2016 року, що стверджується довідкою Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 19.03.2018 року ( а.с.9) та показами свідка [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні 02.05.2018 року. Позивач [PERSON] бажає використовувати вказаний вище житловий будинок для власного проживання і не бажає, щоб право користування на дане майно мала відповідач. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу права власності на житло. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно о ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] та у зв'язку з цим належність їй права користування даним житловим будинком, власником якого є позивач [PERSON], створює перешкоди останній в праві власності даним нерухомим майном, оскільки відповідач [PERSON] не знялася з реєстраційного обліку в даному житловому будинку і фактично не проживає у вказаному вище будинку з 2016 року, проте наявність її реєстрації перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні вказаним вище житловим будинком. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.41 Конституції України, ст. 16, 316,317,319,383 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу УРСР,

Outcome: approved