Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 607 525 грн., а також судовий збір в сумі 6075,25 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 21 листопада 2013 року він з відповідачем уклали договір позики, за яким він передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 23750 доларів США. Договір було укладено у письмовій формі у вигляді розписки. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув, ухиляється від зустрічі з ним, а тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 607 525 грн., не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.28-29), а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Встановлено, що 21 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, підтверджений розпискою, за яким відповідач зобовязався повернути позивачу грошові кошти у розмірі 23750,00 доларів США, за придбаний ним автомобіль [NUMBER] та причеп державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Вищевказаний договір позики (розписка) підписана відповідачем [PERSON], отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Отже факт знаходження боргового документа оригіналу розписки у [PERSON] свідчить про невиконання із сторони [PERSON] своїх боргових зобов'язань. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по договору позики (розписки) із сторони [PERSON] перед [PERSON] Відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг відповідача складає у розмірі 607 525 грн., необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 6075,25 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved