Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просить, з урахуванням уточнених в ході судового розгляду справи вимог, надати тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за кордон у період з 1.06.2017 року по 31.08.2017 року, Республіка Кіпр, без згоди та супроводу батька [PERSON], а також дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнім [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за межі України до досягнення ними шістнадцятирічного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач самоусунувся від участі у вихованні їхніх з позивачем дітей [PERSON] та [PERSON], тоді як матір має намір оздоровити їх за кордоном - в Республіці Кіпр, де у її власності є нерухоме житлове майно. Виїзд з дітьми до вказаної країни без дозволу відповідача позивач не може здійснити, тому звернулася з цією метою до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, йому неодноразово надсилалися судові повістки в установленому законом порядку, жодних заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотиві. Встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Позивач набула у власність за договором купівлі-продажу від 25.08.2016 року, копія котрого наявна у справі, квартиру в [ADDRESS]. Позивач бажає влітку 2017 року відвезти дітей до Республіки Кіпр з метою оздоровлення, однак через ненадання відповідачем нотаріально засвідченого дозволу на виїзд дітей за кордон не може цього зробити. Частиною 3 п. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, позов в частині надання дозволу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з України в Республіку Кіпр в період з 1.06.2017 року по 31.08.2017 року з метою оздоровлення без згоди батька [PERSON], слід задовольнити. Позовні вимоги про надання позивачу дозволу без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнім [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за межі України до досягнення ними шістнадцятирічного віку задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з підп. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Судові витрати у справі понесені позивачем на суму судового збору 551,20 грн. і підлягають компенсації на її користь з відповідача. Оскільки друга із заявлених позовних вимог помилково не була оплачена під час подання позовної заяви і в задоволенні позову в цій частині відмовлено, тому судовий збір за другу з позовних вимог в сумі 551,20 грн. слід стягнути з позивача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial