Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений у судове засідання не явився, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав, від нього надійшла заява, згідно якої, позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі. Позивач будучи належним чином сповіщений, у призначене судове засідання не явилась, причини неявки суду не відомі, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження сина [PERSON] - [INFO], згідно якої батьком неповнолітньої дитини записаний [PERSON]; копія свідоцтва про народження сина [PERSON] - [INFO], згідно якої батьком неповнолітньої дитини записаний [PERSON]; довідка про доходи, видана [PERSON] 14.11.2018р., довідка ДНЗ «Ізмаїльський ЦПТО» від 10.10.2018р., копія паспорту гр. України на ім'я [PERSON] та її РНОКПП, копія паспорту гр. України на ім'я [PERSON] та його РНОКПП. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] р. н. та сина [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON], який є батьком дітей, та з яким близько 19 років перебувала у фактичних шлюбних відносинах, зазначивши, що вже тривалий час сторони будь-яких стосунків не підтримують, на теперішній час фактично мешкають окремо. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час діти знаходиться на утриманні позивачки, мешкають разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх синів не надає, тим самим обмежуючи можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дітей, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дітей, розвитку їх обдарувань. Таким чином, неповнолітні діти [PERSON] та Володимир потребують матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання сина [PERSON], [INFO] р. н. та сина [PERSON], [INFO] р. н., у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 21.11.2018 року до [INFO] року, тобто до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] р. н., у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до [INFO] року, тобто до досягнення сином [PERSON] повноліття. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, відповідач є працездатною особою, яка працює, аліменти з його заробітку за виконавчими документами не утримаються, отже має реальну можливість надавати своїм дітям таку допомогу, домовленість про способи надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, таким чином суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітніх дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved