Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без його участі. Позивачка, діюча від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа - Служба у справах дітей Ренійської РДА Одеської області в судове засідання свого представника не направила, заперечень, додаткових заяв щодо позову не надала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду від 10.01.2012р. про встановлення юридичного факту; копія рішення апеляційного суду Одеської області від 04.09.2013р.; копія рішення Ренійського районного суду від 25.06.2012р. про внесення змін до актового запису про народження; копія рішення апеляційного суду від 04.11.2013р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.04.2013р.; копія заповіту [PERSON] від 19.09.2011р., складеного на ім'я [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія розпорядження Ренійської РДА від 21.10.2011р. про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]; копія розпорядження Ренійської РДА від 21.10.2011р. про надання [PERSON] статусу дитини-сироти. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася із позовними вимогами до [PERSON], зазначивши, що [PERSON] є сиротою, позивачка у справі - його опікуном. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] він народився [INFO], його батьками записані: матір - [PERSON], батько - [PERSON] Матір хлопчика перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], він вважав себе батьком дитини, приймав участь у вихованні та утриманні сина [PERSON], ходив до школи за викликами вчителів хлопчика, цікавився його справами та успіхами. Всі вони разом мешкали за адресою: [ADDRESS]. У звязку із тим, що матір хлопчика не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], то у свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька були записані за заявою матері на підставі ст. 135 СК України. У [INFO] померла [PERSON] - бабуся неповнолітнього [PERSON], [INFO] померла матір хлопчика, [INFO] помер [PERSON], який на час своєї смерті був невизнаним юридично батьком [PERSON] Після смерті вищевказаних осіб відкрилася спадщина на належне їм майно, неповнолітній [PERSON] є їхнім спадкоємцем. Для можливості безперешкодної реалізації спадкового права [PERSON], [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього, звернулася до Ренійського районного суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме того, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого [INFO] Позовні вимоги [PERSON] були судом задоволені в повному обсязі, про що 10.01.2012р. винесено судом відповідне рішення. 25.06.2012р. Ренійський районний суд виніс заочне рішення у справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до Відділу РАЦС Ренійського райуправління юстиції про внесення змін до актового запису про народження, яким позовні вимоги були задоволенні: зобов'язано відповідача до внесення змін до актового запису №135 від 30.08.2000р. про народження [PERSON] та запису його батьком [PERSON] На підставі вищевказаного рішення суду на ім'я [PERSON] 23.08.2012р. було повторно видано свідоцтво про народження, де його батьком був записаний [PERSON] [INFO] помер дідусь [PERSON] - [PERSON] За життя він розпорядився належним йому майном, 19.09.2011р. залишив заповіт на ім'я [PERSON] У зв'язку із тим, що за судовими рішеннями було встановлено факт батьківства та внесено зміни в актовий запис про народження [PERSON] щодо його батька, [PERSON] є спадкоємцем і на майно після смерті свого діда. Після подачі [PERSON] чергового позову із вимогами про визнання права власності на спадкове майно, [PERSON], будучи незгодним із винесеними судовими рішеннями від 10.01.2012р. та від 25.06.2012р., на які позивачка посилалася в якості доказів, подав апеляційні скарги на них. За результатами розгляду апеляційних скарг судом апеляційної інстанції винесені рішення Ренійського районного суду були скасовані, позови [PERSON], діючої в інтересах неповнолітнього [PERSON], були залишені без розгляду та без задоволення. В якості причин скасування рішень суду першої інстанції апеляційним судом було зазначено, що позивачкою була обрана неправильна правова позиція щодо захисту прав малолітнього [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, виникає необхідність у встановленні батьківства [PERSON] щодо [PERSON] у зв'язку із тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька записані в порядку ст. 135 СК України. Встановлення батьківства необхідне для можливості реалізації [PERSON] його спадкового права. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, [PERSON] (вже нині померла) перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], у період яких [INFO] народився хлопчик - [PERSON]. Діюче на момент народження [PERSON] законодавство (ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969р.) встановлювало, що на момент народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, і якщо відсутня спільна заява батьків та відсутнє рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народження записується за прізвищем матері, ім'я та по-батькові записується за її вказівкою. У зв'язку з тим, що на момент народження [PERSON], шлюб між його батьками офіційно не був зареєстрований, то і на момент реєстрації його народження не були внесені справжні дані про його батька, а тому він отримав прізвище матері, а по-батькові записано зі слів матері. Після народження сина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] продовжувати мешкати разом, вести спільне господарство, виховувати хлопчика та піклуватися про його здоров'я та розвиток. [PERSON] завжди вважав [PERSON] своїм сином, їхні відношення були сімейні (як між батьком та сином), цікавився справами [PERSON] у школі та матеріально забезпечував дитину. Матір [PERSON] [INFO] померла, [INFO] помер і [PERSON] На підставі розпорядження Ренійської районної держадміністрації від 21.10.2011р. [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON] Після смерті батьків хлопчика (а також батьків [PERSON]) відкрилася спадщина, на яку має право претендувати і [PERSON], але у зв'язку із тим, що [PERSON] не є записаним у свідоцтві про його народження батьком (а судові рішення відносно цього питання були скасовані судом апеляційної інстанції), - це є неможливим. За таких обставин, представник позивача, діюча від імені та в інтересах неповнолітнього, звернулася до суду для вирішення питання щодо визнання [PERSON] батьком [PERSON] [PERSON] народився у [INFO], на момент його народження діяли положення Кодексу про шлюб та сім'ю 1969р., з 2004 р. набрав чинності Сімейний кодекс України, норми якого поширюються на так звані триваючі відносини, тобто ті, які, виникнувши до набрання ним чинності, існували на час початку його дії. Згідно Пленуму Верховного суду України, в п. 3 постанови від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» під час розгляду справ про встановлення батьківства суд повинен враховувати роз'яснення при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, де зазначено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Таким чином, в даному випадку при вирішення справи слід керуватися нормами КпШС України. Відповідно до ст. 53 КпШС України 1969 р. походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно мешкали разом як родина як до народження [PERSON], так і після його народження. Сім'я мешкала разом по [ADDRESS], вели спільне господарство. [PERSON] завжди відносився до хлопчика як до рідного сина, виховував його та матеріально утримував. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги представника позивача, діючого від імені неповнолітнього, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved