Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління юстиції у м. Києві (Відповідач-1), Третьої Київської державної нотаріальної контори (Відповідач-2), треті особи: Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (Третя особа-1), Департамент земельних ресурсів КМДА (Третя особа-2), Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві (Третя особа-3), про визнання права власності в порядку спадкування на 1\\2 частину приватного будинку. Свої позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.114-118), Позивач мотивував тим, що після смерті батька - [PERSON], він 28.05.2013р. та 15.08.2014р. звертався до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частину будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (приватний будинок), проте нотаріус у своїй відмові зазначила, що у заповіті померлого від 17.11.1995р. за реєстровим номером № 2с-1500, вказано прізвище [PERSON], в той час як у паспорті заявника вказано - [PERSON], окрім того, Позивачем не було надано право установчого документу оригіналу з реєстрацією майна. Позивач з усуненням недоліків в прізвищі звернувся до суду з визнанням, що [PERSON] (по паспорту громадянина України) та [PERSON] (по заповіту) одна і та ж сама фізична особа, про що 24.09.2014р. і було підтверджено рішенням суду. Разом з тим, за життя спадкодавця - батька Позивача [PERSON] право установчі документи на спадкове майно, а саме житловий будинок були втрачені та дублікати таких документів можуть бути видані лише власнику, який помер, проте Позивач зазначив, що його батько законно володів та користувався майном, що підтверджується договором на право забудови будинку та право безстрокового користування та використовування земельної ділянки, технічним паспортом БТІ, заключенням Ісполкому РССР Шевченківського району на реєстрацію домоволодіння по [ADDRESS] за спадкодавцем, актом приймання в експлуатацію об'єкта тощо. Враховуючи викладене, Позивач просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом від 17.11.1995р. № 2с1500, за [PERSON] на 1\\2 частину приватного будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 23.10.2014р. було відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.87). Головне управління юстиції у м. Києві надіслало на адресу суду заперечення на позовну заяву (а.с.102-104), в яких зазначило, що Головне управління юстиції у м. Києві прав позивача не порушувало та не оспорювало, майнового інтересу щодо вказаного у позові майна не має, а тому, ураховуючи те, що державний нотаріус при відмові у вчинені нотаріальної дії діяв відповідно до вимог чинного законодавства, позовні вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна надало пояснення до суду (а.с.107), в яких зазначило, що станом на 01.07.2010р. реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться по [ADDRESS] проведена за [PERSON] на підставі договору на право будування будинку та безстрокового користування земельною ділянкою посвідчено 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 29.11.1949 року, р№6448/1, просило суд прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства та розглянути справу без участі представників Бюро. В судовому засіданні 01.12.2014р. за клопотанням представника Позивача - [PERSON] Київську міську раду було залучено в якості відповідача по справі (а.с.109-110). Представником Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано суду пояснення (а.с.121), в яких зазначив, що рішенням Київської міської ради від 23.03.2000р. № 56-1/777 (зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 12.10.2000р. № 33-1/1010) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0406 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель у [ADDRESS]. На момент здійснення Головним управлінням земельних ресурсів повноважень стосовно реєстрації суб'єктів права власності на землю, права користування землею і договорів на оренду землі, на підставі, вказаних рішень Київської міської ради Головним управлінням зареєстровано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку на ім'я [PERSON] від 20.12.2002р. № 91-2-03131. Київською міською радою надано суду пояснення по справі (а.с.180-181), в яких зазначило, що за життя спадкодавцем - [PERSON] не було отримано дублікату правовстановлюючого документу на спірний будинок, а вчинення таких дій не власнику нерухомого майна законодавством не передбачено, разом з тим, [PERSON] володів земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, на праві власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ № 122315, виданим на підставі рішення Київської міської ради від 12.10.2000р. № 33-1/1010 та від 23.03.2000р. № 56-1/777, виданим на земельну ділянку площею 0,0406 га у [ADDRESS]. Третя Київська державна нотаріальна контора на запит суду направив копію спадкової справи № 6 щодо майна померлого [INFO]. [PERSON] (а.с.128-171). В судове засідання Позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідача-1 - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, як зазначалось вище в наданих до суду запереченнях (а.с.102-104) та поясненнях (а.с. 185-186) просив слухати справу за його відсутності. Представник Відповідача-2 - Третьої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив слухати справу у відсутність представника нотаріальної контори (а.с.94). Представник Відповідача-3 - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, як зазначалось вище в наданих до суду поясненнях просив слухати справу за його відсутності (а.с.180-181). Представник Третьої особи-1 - Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, як зазначалось вище в наданих до суду поясненнях просив слухати справу за його відсутності (а.с.107). Представник Третьої особи-2 - Департамент земельних ресурсів КМДА в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, як зазначалось вище в наданих до суду поясненнях просив слухати справу за його відсутності (а.с.121). Представник Третьої особи-3 - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що відповідно до вимог законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України належним відповідачем у справах про спадкування за обставин, які встановлені у даній справі, є саме Київська міська рада, проте оскільки Позивачем не заявлялось клопотань про залишення без розгляду позову в частині інших відповідачів, які ним зазначені, а самостійних вимог до них не заявлено, то по вказаній справі позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 04.12.2006р. зроблено відповідний актовий запис за №22087, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 04.12.2006р. (а.с.13). [PERSON], [INFO] є сином померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим ЗАГС 24.03.1949р. (а.с.7-8) та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2014р. по справі № 761/24624/14-ц, провадження № 2-о/761/329/2014 за заявою [PERSON], заінтересована особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту родинних відносин, яке набрало законної сили 04.11.2014р., яким встановлено, що [PERSON] за свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.1949 року та [PERSON] за паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданим Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 19.12.1996р. є однією і тією особою; [PERSON] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. (а.с.113). 17 листопада 1995 року [PERSON] було складено заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2с1500, згідно якого на випадок смерті належний йому легковий автомобіль фабричної марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску заповідається [PERSON], а жилий будинок, з господарськими будівлями, та спорудженнями, який знаходиться в [ADDRESS], та речі домашньої обстановки, та вжитку, заповідається [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному (а.с.9). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. З копії матеріалів спадкової справи № 6 (номер в Спадковому реєстрі 41468602), заведеної 09.01.2007р. державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори щодо майна померлої [PERSON] (а.с.132), вбачається, що Позивач 09.01.2007р. звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою № 25 про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька - [PERSON] (а.с.128 на звороті). 30.01.2007р. до Третьої Київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою № 232 про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька - [PERSON] (а.с.133 на звороті). В зв'язку з оформленням спадщини, нотаріусом було зроблено запит № 2304/2-15 від 20.06.2007р. до Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (Київське БТІ) у відповідь на який, листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 27.06.2007р. № 17855 зазначено, що згідно з даними книг реєстрації Бюро цілий [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі договору на право забудови в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченої 3-ю Київською держнотконторою 29.11.1949р., Акту прийомки будинку, затвердженого рішенням виконкому Шевченківської райради № 621 від 27.05.1974р. (а.с.34, 144 на звороті). 28 травня 2013 року Позивач звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори з заявою № 288 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер [ADDRESS] (а.с.169 на звороті). Листом № 1138/02-14 від 28.05.2013р. Третьої Київської державної нотаріальної контори Позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що ним не надано правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок, оформлений належним чином, а саме на архівну копію Договору на право забудови і безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Третьою київською державною нотаріальною конторою від 24.11.1949 року, реєстр № 6448/1 - відсутня державна реєстрація (а.с.11,170). Листом № 1504/02-14 від 15.08.2014р. Третя Київська державна нотаріальна контора на його заяву № 288 від 28.05.2013р. вдруге відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвищ, зокрема, у заповіті від імені [PERSON], посвідченого Третьою київською державною нотаріальною конторою від 17.11.1995р. за реєстровим № 2с-1500, вказано прізвище спадкоємця «[PERSON], а у паспорті громадянина [PERSON], серії [NUMBER], виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України від 19 грудня 1996 року, вказано прізвище «[PERSON]» (а.с.10,171 на звороті). Так, згідно Експертного висновку № 056/411-2 від 15.08.2014р. Українського бюро лінгвістичних експертиз визначено, що записи прізвища [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON]), [PERSON] (заповіт від 17.11.1995, записи [PERSON], [PERSON]) та рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON], отец [PERSON]) є ідентичними, а розходження в записах прізвища в документах, наданих для експертизи, пояснюється документальною фіксацією його української субнормативної форми [PERSON], в той час як відповідно до чинних правил нормативним запис є [PERSON] (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок було побудовано померлим [PERSON] на підставі Договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 24 жовтня 1949 року, посвідчений 24.11.1949 року нотаріусом 3-ої Державної нотаріальної контори, за реєстром № 6448/1 (а.с.17-19, 174-175). Актом прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 20.05.1974 року, затвердженим рішенням Виконкому Шевченківської Райради депутатів трудящих № 621 від 27.05.1974р. «Про затвердження акту про прийняття домоволодіння [ADDRESS] в експлуатацію» (а.с.17,176), будинок [ADDRESS], було введено в експлуатацію, що підтверджується копією акту (а.с.27-30,177-178). Окрім того, додатково на підтвердження факту володіння померлим [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] в м. Києві, свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ № 122314 від 20.12.2002р., згідно якого на підставі рішення Київської міської ради від 12.10.2000р. № 33-1/1010, від 23.03.2000р. № 56-1/777 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0406 гектарів в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.31-32) та Довідка-характеристика, видана Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 23.05.2007р. № 1249377, за якою житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 21798 за [PERSON] (а.с.33). На запит суду з приводу реєстрації права власності на спірне домоволодіння за адресою [ADDRESS] отримано відповідь з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (Київське міське БТІ). Так, листом Київського міського БТІ № 368 (И-2015) від 15.01.2015р. (а.с.173) повідомлено, що згідно з даними Бюро за адресою [ADDRESS] на праві власності зареєстрований приватний будинок за [PERSON] на підставі договору про право на забудову, посвідченого 29.11.1949., акту прийому будинку в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Шевченківської райради від 27.05.1974р. ( Таким чином, судом достовірно встановлено, що до складу спадщини після смерті померлого [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд вважає, що Позивач - [PERSON] реалізував своє право на прийняття спадщини за заповітом після померлого батька шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст. 1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч.2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті), та не здійснював відмову від прийняття спадщини. Позивач довів належними та допустимими доказами наявність свого права власності на 1\\2 частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлого батька - [PERSON] Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався Позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, врахувавши пояснення Відповідачів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON], [INFO] права власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] на 1\\2 частину приватного будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. З урахуванням положень ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1236, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved