Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Виконавчий комітет Бережанської міської ради, діючи як орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді звернувся до суду із позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначено, що на первинному обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради перебуває дитина [PERSON] , [INFO] . Матір`ю малолітнього [PERSON] є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, оскільки відмовились від лікування дитини в УДСЛ «Охмадит» у м.Київ. У листопаді 2013 року Бережанською РДА зібрано кошти для лікування дитини. Мати кошти отримала, проте на лікування дитини їх не використала. Батьки неодноразово відмовлялися від лікування дитини, самовільно покидали лікувальні заклади. 12 лютого 2016 року батьки звернулися в службу у справах дітей Бережанської РДА з проханням влаштувати малолітнього [PERSON] у Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини, потім відкликали заяву. У грудні 2016 р. після народження третьої дочки в [PERSON] було виявлено активний туберкульоз легень з бактеріовиділенням. Від лікування вона відмовилась. Після проведеної службою у справах дітей роз`яснювальної роботи [PERSON] поїхала на лікування. Батько [PERSON] звернувся в службу у справах дітей з письмовою заявою про влаштування малолітнього [PERSON] у спеціалізований інтернатний заклад. Розпорядженням міського голови №152 від 23 березня 2017 року влаштовано малолітнього [PERSON] у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». У 2018 році комісією з питань захисту дитини розглядалось питання повернення дитини у сім`ю, однак встановлено, що за місцем проживання батьків умов для дитини з особливими потребами не створено. Згідно листа КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» дитина [PERSON] потребувала спеціального догляду, який забезпечити у домашніх умовах було не можливо. Тому рішенням комісії з питань захисту прав дитини продовжено термін перебування дитини в закладі. За весь час перебування в закладі батьки лише двічі відвідували дитину. У 2020 році батьки малолітнього [PERSON] розлучилися. Починаючи з лютого 2020 року працівники служби у справах дітей, надання соціальної допомоги багаторазово телефонували матері, бабусі та родичам батька з питання подальшого влаштування дитини або повернення її у сім`ю. Мати обіцяла відвідувати дитину у закладі, забирати на вихідні. Проте відвідала дитину лише, коли постало питання про позбавлення її батьківських прав, вдруге за весь час перебування у закладі. Батько з службою у справах дітей на контакт не йде. На даний час дитина тимчасово влаштована в сім`ю гр. [PERSON] . Питання «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] , щодо малолітнього [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради 25.09.2020 року та засіданні виконавчого комітету. Про час проведення комісії було повідомлено гр. [PERSON] , яка на засідання комісії не з`явилась, подавши заяву про розгляд питання без її участі. Оскільки батьки фактично не бажають займатися доглядом, вихованням та реабілітацією дитини, комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] , щодо малолітнього [PERSON] , як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. У судове засідання представник позивача не з`явився, подано заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності та заочний розгляд справи у випадку належним чином повідомлених відповідачів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином; відзив на позов не подала, як і не подала жодних заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, адресована йому судова повістка повернута до суду без вручення за відсутністю адресата; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті справи. За клопотанням сторони позивача вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 2013 року, батьками неповнолітнього [PERSON] ( [INFO] ) є [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до наказу служби у справах дітей Бережанської державної адміністрації Тернопільської області №51-од від 21 жовтня 2013 року, [PERSON] поставлено на облік та зареєстровано в Єдиному електронному банку даних дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області №1382 від 19 листопада 2020 року, [PERSON] тимчасово влаштовано у сім`ю гр. [PERSON] . Як вбачається із листа головного лікаря Будинку дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки №53 від 15 лютого 2018 року, мати та батько малолітнього [PERSON] лише один раз відвідували свого сина в закладі у вересні 2017 року; протягом січня 2018 року у закладі оголошений карантин і відвідувати дітей було заборонено. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16 жовтня 2020 року №ІРЦ-85400/2020/174049 Інклюзивно-ресурсного центру м.Львова, [PERSON] має порушення зорової фукнції: сліпота обох очей, порушення інтелектуального розвитку тяжкого ступеня із системним недорозвиненням мовлення, порушення опорно-рухового апарату: пересувається самостійно, хода утруднена, навички самообслуговування не сформовані. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 05 серпня 2019 року, [PERSON] має діагноз: спастична тетраплегія. Як вбачається із педагогічних характеристик вихованця КЗ ЛОР «Будинок дитини №2», [PERSON] є незрячим, звернену мову розуміє слабо, іноді зовсім не реагує на звернення, мовленнєві засоби не сформовані; себе не обслуговує, ходить з підтримкою. 12 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей районної державної адміністрації із заявою, в якій просила тимчасово влаштувати її дитину [PERSON] у Тернопільський обласний комунальний будинок дитини у зв`язку із важким матеріальним становищем. 25 листопада 2013 року мати [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Бережанської РДА із заявою, в якій просила надати письмове підтвердження наявності коштів зібраних на лікування її дитини. Як вбачається із листа голови Бережанської РДА №01-1714/01-16 від 25 листопада 2013 року, Бережанською РДА організовано цільовий збір благодійних коштів на лікування [PERSON] та зібрано 9000, 00 грн. 21 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Бережанської міської ради із заявою, в якій просив тимчасово влаштувати його дитину [PERSON] до реабілітаційного центру у зв`язку із важким матеріальним становищем та станом здоров`я дитини. Згідно листа головного лікаря КЗ «БЦПМСД» за вих. №114 від 19 лютого 2016 року, були проведені певні заходи щодо огляду дитини [PERSON] , організації та проведення необхідних лабораторних обстежень; санітарним транспортом закладу мати з дитиною були доставлені в Бережанську ЦРКЛ з метою забору крові у дитини для проведення лабораторних досліджень, від яких мати категорично відмовилась і покинула медичний заклад. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , є доцільним позбавити батьківських прав вказаних осіб, як таких, що не виконують своїх батьківських обов`язків. Із врахуванням вищенаведеного, повно, всебічно та об?єктивно дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що ставлення відповідачів до їх неповнолітньої дитини є байдуже, оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини Таким чином, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого їх нехтування відповідачами щодо виховання своєї неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи місце влаштування дитини по суті не визначено, вимога про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини не конкретизована, оскільки не вказано на чию користь аліменти повинні стягуватися, така вимога у цій справі до задоволення не підлягає. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід солідарно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial