Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що він купив у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Козуби, вул. Шкільна, 22, Новосанжарського району Полтавської області. Житловий будинок з господарськими будівлями належав померлій 09 квітня 2009 року [PERSON], яка заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. За вказані житловий будинок з господарськими будівлями позивач повністю сплатив кошти відповідачам. В даний час позивачу [PERSON] потрібний правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі вони не оформили, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно заповіту від 07 грудня 1997 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах(а.с. 7). Згідно довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району № 02-22/1009 від 01.12.2016 року [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO], померла 09 квітня 2009 року (актовий запис про смерть № 7 від 09.04.2009 року) (а.с. 8). Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Козуби, вул. Шкільна, 22, Новосанжарського району Полтавської області, належали [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району № 02-22/1007 від 01.12.2016 року (а.с. 10). Згідно довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району № 02-22/1008 від 01.12.2016 року земельна ділянка площею 0,35 га, яка знаходиться за адресою: с. Козуби, вул. Шкільна, 22, Новосанжарського району Полтавської області, не приватизована(а.с. 11). Позивач [PERSON] купив у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, що належав померлій [PERSON]. Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 14.08.2010 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача обговорену суму за зазначене майно (а.с. 9). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 14 серпня 2010 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у звязку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову в частині визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Оскільки земельна ділянка площею 0,35 га, яка знаходиться за адресою: с. Козуби, вул. Шкільна, 22, Новосанжарського району Полтавської області, не приватизована, в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку слід відмовити.

Outcome: partial