Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В грудні 2020р. позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 30.07.2016р. Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1200. Також позивач просила після розірвання шлюбу її прізвище змінити на дівоче - [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Перебуваючи у шлюбі, сторони не живуть однією сім`єю. Вже тривалий час сторони проживать окремо, намірів поновлювати сімейні стосунки не мають. Подальше збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини. В заяві від 19.03.2021р. позивач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.18). Від відповідача надішла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення (а.с.13). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.07.2016р. Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1200 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити позивачу дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідно дост.141 ЦПК Українисуд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved