Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Вона як спадкоємець за законом 2 черги спадщину після смерті свого брата прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Представник Тарасовецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу в його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 2814 від 03 листопада 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1950 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Тарасовецької сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28 серпня 1974 року вбачається, що [PERSON] була дружиною [PERSON]. З свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18 грудня 1958 року вбачається, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги по 1/6 частці домоволодіння прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 213 від 23 січня 2017 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку спадкового майна, а саме на його 1/3 частку майна колишнього колгоспного двору та на 1/6 частку, яку він успадкував за законом після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно заповіту, який був складений 20 листопада 2009 року та посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно позивачці [PERSON]. З пенсійного посвідчення [PERSON] вбачається, що він був інвалідом 2 групи, у зв'язку із чим мав обов'язкову долю у спадщині в порядку ст. 1241 ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом на 3/8 частки домоволодіння своєчасно прийняла позивачка [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спадщину на обов'язкову долю після смерті [PERSON], яка складала 1/8 частку домоволодіння прийняв непрацездатний син спадкодавця [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 2815 від 03 листопада 2017 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 5/8 частки домоволодіння, а саме на його 1/3 частку в колишньому колгоспному дворі, 1/6 частку яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] та на 1/8 частку, успадковану ним як обов'язкову долю у спадщині після смерті свого батька [PERSON]. З свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 05 березня 2001 року вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], що свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] був рідним братом позивачки [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка як спадкоємець за законом 2 черги прийняла своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] та спадкоємцем за законом після смерті брата [PERSON], спадщину після їх смерті прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. Невірне зазначення позивачкою у позові порядку та черговості спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON], на думку суду не є підставою для відмови у позові в цій частині, оскільки в підсумки також вона успадковує все домоволодіння. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved