Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їхнього задоволення не заперечувала, просила про розгляд справи без її участі. Представник позивачки - адвокат Златі Н.С. надала додаткове обґрунтування позовних вимог, уточнені позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія державного акту серії ЯМ №006886 від 04.09.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 0,1859 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для ведення особистого селянського господарства, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.03.2012р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія державного акту серії ЯМ №006885 від 04.09.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оформленого на ім`я [PERSON] ; копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.03.2012р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія заяви [PERSON] від 14.11.2018р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 14.11.2018р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви позивачки від 14.11.2018р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви позивачки від 14.11.2018р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія домової книги; копія заповіту від 21.05.2018р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2010р.; копії актів передачі та прийому земельних часток (паїв) в натурі; копії розрахунків нормативної грошової оцінки земельних ділянок; копія державного акту серії ЯБ №438254 від 06.02.2006р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,34 га, розташовані на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія державного акту серії ЯБ №438252 від 06.02.2006р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,34 га, розташовані на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу позивачки із [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 29.12.2018р.; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються онуками [PERSON] та доньками [PERSON] . За життя [PERSON] належали: на підставі державного акту серії ЯБ №438252 від 06.02.2006р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,34 га, розташовані на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] належало наступне майно: на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2010р. - житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] ; на підставі державного акту серії ЯМ №006885 від 04.09.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); на підставі державного акту серії ЯМ №006886 від 04.09.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,1859 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для ведення особистого селянського господарства; на підставі державного акту серії ЯБ №438254 від 06.02.2006р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,34 га, розташовані на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] - бабуся позивачки розпорядилася належним їй майном, 21.05.2018р. склала заповіт на ім`я своєї доньки - [PERSON] , [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, спадкоємицею за заповітом була її донька - [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак, не встигла її оформити, оскільки [INFO] сама померла. Таким чином, після смерті [PERSON] реальна спадкоємиця за заповітом - [PERSON] померла до спливу встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, отже, в даному випадку має місце перехід права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія). За життя [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно, до обсягу якої входила і спадщина після смерті [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її доньки - сторони у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом (щодо спадкового майна після смерті бабусі та матері), відповідачка звернулася із заявами про відмову від спадщини. Проте, не зважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно. Крім того, останні роки перед смертю бабусі та матері позивачка мешкала разом із ними, доглядала за бабусею та матір`ю, як онука та донька відповідно. Відповідачка у справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки, про що 19.12.2019р. нотаріусом були винесені відповідні постанови. Надати такі документи позивачка не може, оскільки їх оригінали були втрачені спадкодавцями. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті бабусі та матері позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлих [PERSON] та [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує, відмовилась від спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , та в порядку ст. 1276 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] . У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначила позивачка, після смерті матері та бабусі у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично - шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу, та фактично - оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, копій правовстановлюючих документів на все спадкове майно, розпорядження щодо його цільового використовування, мешкання в житловому будинку тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки подала заяви про прийняття спадщини та постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом та за спадковою трансмісією в порядку ч. 1 ст. 1269 та ч.3 ст. 1268 ЦК України, З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved