Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Центрального району м. Миколаєва (далі - КЖЕП Центрального району) про поновлення на роботі на посаді техніка-енергетика з 12.07.2013 р., стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги в розмірі 7475 грн. 50 коп., стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 6 000 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги зменшила та відмовилися від позовних вимог про поновлення [PERSON] на роботі. В обґрунтування позову вказував, що 11.07.2013 року він був звільнений з посади техніка-енергетика, однак при звільненні КЖЕП Центрального району не виплатило належні йому від підприємства суми. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги в розмірі 5 109 грн. 79 коп. відповідно до довідки №02 від 09.01.2014 р. не заперечувала. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки в розрахунку з позивачем зазначала, що вони не підлягають задоволенню, так як ця затримка сталася через тяжке фінансове становище відповідача в якому не має його вини. Представник третьої особи в судовому засіданні залишив розгляд справи на розсуд суду. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, з 20.03.2007 року на підставі наказу №3/к [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду механіка-електромонтера 5 разряду КЖЕП Центрального району та в подальшому був переведений на посаду техніка-енергетика цього підприємства. Наказом №7/к від 11.07.2013 року позивач був звільнений у зв'язку зі скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 12.07.2013 року. Згідно довідки відповідача №2 від 09.01.2013 року загальний борг підприємства перед позивачем складає 5 109 грн. 79 коп., що складається із заробітної плати за червень 2013 р. - 1801 грн. 71 коп., липень 2013 р. - 825 грн. 46 коп., вихідної допомоги - 2074 грн. 51 коп., компенсації невикористаної відпустки - 408 грн. 11 коп. Відповідно до довідки відповідача №05/вих. від 09.01.2014 р. середньоденна заробітна плата позивача склала 104 грн. 93 коп., розмір якої суд приймає як належно розраховану. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності вини власника у несвоєчасній виплаті позивачу належних сум заробітної плати, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з КЖЕП Центрального району м. Миколаєва на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 5 109 грн. 79 коп., що складається із заробітної плати за червень 2013 р. - 1801 грн. 71 коп., липень 2013 р. - 825 грн. 46 коп., вихідної допомоги - 2074 грн. 51 коп., компенсації невикористаної відпустки - 408 грн. 11 коп. та середню заробітну плату за весь час затримки в розрахунку за період з 12.07.2013 року по день звернення до суду 25.10.2013 року в розмірі (106*104,93 грн.) = 11 122 грн. 58 коп. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи тривалість та ступінь душевних страждань позивача, спричинених затримкою виплати заробітної плати суд вважає достатньою компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі (229 грн. 40 коп. - за майнові вимоги; 229 грн. 40 коп. - за немайнові вимоги) 458 грн. 80 коп.

Outcome: partial