Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

В жовтні 2018 рок [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та володінні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив наступне. Позивачу на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 19.05.1975 року належить жилий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрована його невістка, [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з вересня 2017р. з моменту розірвання відношень з її чоловіком, сином позивача, та фактично мешкає в смт.Новгородське м.Торецька у своєї матері. Відповідач не сплачує комунальні платежі, та будь-якої участі в його утриманні не приймає. З позивачем та своїм чоловіком відповідачка не спілкується. Син позивача пропонував відповідачу самостійно знятись з реєстрації, але вона не погоджується. На теперішній час позивач не може самостійно нести розходи на оплату комунальних платежів по квартирі та має бажання на отримання комунальної субсидії, але не має можливості надати інформацію про доходи відповідачки, яка не є членом: його сім'ї та зареєстрована у квартирі, тому питання зняття її з реєстрації є терміновим. В той же час, поки відповідачка мешкає в іншому місці - позивач може вільно розпоряджатися належним йому будинком. Тому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та володіння будинком [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], такою, що втратила право користування цим житловим будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Встановлено, що [PERSON] належить будинок [ADDRESS], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 19.05.1975 року (а.с. 10-11). Згідно довідки б/н від 04.10.2018 року виданої виконкомом Новгородської селищної ради м.Торецька Донецької області, домобудівля, яка належить [PERSON] з 1975 року рахувалась за адресою: [ADDRESS], з 1991 року і по теперішній час рахується за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, згідно довідки № 1143 від 18.07.2018 року, виданої Новгородською селищною радою м.Торецька Донецької області, у вказаному будинку зареєстровані: позивач, його дружина - [PERSON], син -[PERSON], а також невістка - [PERSON] (а.с.8). Згідно наданого акту вуличного комітету, відповідач [PERSON] зареєстрована в спірному будинку, але там не проживає з вересня 2017 року (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні за вказаною адресою з вересня 2017 року. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідач не мешкає в спірному будинку, але зареєстрована, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в будинку, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що позов є підставним, ґрунтується на законі, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved