Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що 19 грудня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 3,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824285600:06:046:0041, розташована на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 101760, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 29 листопада 2004 року. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, однак державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не надано Державний акт на право власності на земельну ділянку, що посвідчує право власності на вищевказане спадкове майно, що унеможливлює встановлення належності спадкового майна [PERSON] Вказує, що оригінал Державного акта про право власності на земельну ділянку втрачено, про що розміщене відповідне оголошення в газеті. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер 19 грудня 2015 року в с. Підгірне Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 45, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 266257, виданого виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 21 грудня 2015 року. [PERSON] на день смерті був зареєстрований один [INFO], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району за № 1215 від 09 вересня 2016 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13 квітня 2010 року секретарем Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району та зареєстрований в реєстрі за р.№ 125, яким заповів все своє майно [PERSON] За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою за № 42844100 від 03 лютого 2016 року даний заповіт є чинний. У відповідності до даних повідомлення Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області від 16 вересня 2016 року, [PERSON] 21 грудня 2004 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 101760 на земельну ділянку площею 3,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району, кадастровий номер 6824285600:06:046:0041. Згідно матеріалів спадкової справи № 67/2016, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 19 грудня 2015 року [PERSON], єдиною спадкоємицею є [PERSON] В газеті «Життя Старокостянтинівщини» від 30 вересня 2016 року № № 79-80 розміщене оголошення про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 101760, виданий на імя [PERSON] вважати недійсним. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 22 вересня 2016 року за № 3402/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна [PERSON], який помер 19 грудня 2015 року, а саме на земельну ділянку, оскільки нею не надано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, що посвідчує право власності на вищевказане спадкове майно, що унеможливлює встановлення належності спадкового майна [PERSON] Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя спадкодавця [PERSON], був втрачений, тому, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості відновити правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved