Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 15 серпня 2013 року до 08 травня 2014 року [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України та навчався за рахунок коштів державного бюджету в Одеському державному університеті внутрішніх справ на факультеті підготовки фахівців для підрозділів громадської безпеки. Позивач стверджував, що за час навчання відповідач забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням. 08 травня 2014 року курсант [PERSON] на підставі поданого ним рапорту був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, а тому відповідно до умов договору від 09 вересня 2013 року він зобов'язаний відшкодувати університету фактичні витрати на підготовку фахівця, що складають 10 875, 90 грн. З цих підстав Одеський державний університет внутрішніх справ просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з навчанням, у сумі 10 875, 90 грн. та судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», у зв'язку з тим, що його місце проживання зареєстроване в Автономній Республіці Крим, а згідно з повідомленнями УДППЗ «Укрпошта» від 02 червня 2014 року, 03 червня 2014 року та 23 вересня 2014 року приймання та доставка пошти в напрямку Автономної Республіки Крим тимчасово припинено. Заяв про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про формування та розміщення державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів» державне замовлення формується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державного замовлення, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, та інших державних замовників з урахуванням середньострокового прогнозу потреби у фахівцях та робітничих кадрах на ринку праці та обсягів видатків Державного бюджету України на зазначені цілі. П. 3, п. 4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року №992, передбачено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, враховуючи інтереси замовника, доводять державне замовлення до підпорядкованих їм вищих навчальних закладів. Керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком №1. З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2013 року Одеський державний університет внутрішніх справ (виконавець), Головне управління МВС України в АР Крим (замовник) та [PERSON] уклали договір про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ, за умовами якого виконавець зобов'язався здійснити підготовку відповідача за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» (а. с. 11-12). Наказом т.в.о. ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 15 серпня 2013 року №117 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки за напрямом «Правоохоронна діяльність» (освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр») з забезпеченням харчуванням, речовим майном, грошовим та іншим утриманням, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції» (а.с. 9). Відповідно до розділу №2 договору про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09 вересня 2013 року виконавець взяв на себе обов'язок забезпечити [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. У свою чергу, відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком (пп. 2.3.6. договору). Сторони договору про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09 вересня 2013 року погодили, що курсант повинен відшкодувати фактичні витрати на підготовку у випадку дострокового розірвання цього договору у зв'язку з небажанням продовжувати навчання чи недотриманням вимог щодо дисципліни (пп. 3.1. договору). 07 травня 2014 року курсант [PERSON] подав керівнику Одеського державного університету внутрішніх справ рапорт про звільнення за власним бажанням з органів внутрішніх справ та відрахування з університету. Від проходження військово-лікарської комісії відмовився (а.с. 13). Наказом т.в.о. ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 08 травня 2014 року №54 о/с відповідача на підставі поданого ним рапорту було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням та відраховано з університету (а.с. 10). Порядок відшкодування курсантом фактичних витрат на навчання визначений п. 4 договору про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09 вересня 2013 року. Так, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної й канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місяця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначеного у наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.12). Розмір фактичних витрат на навчання [PERSON] склали 10 875, 90 грн., що підтверджується розрахунком, здійсненим позивачем (а. с. 14-19). Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки договір про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09 вересня 2013 року був достроково розірваний у зв'язку з небажанням відповідача продовжувати навчання, він зобов'язаний відшкодувати Одеському державному університеті внутрішніх справ витрати, пов'язані з його навчанням у сумі 10 875, 90 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати, пов'язані з навчанням відповідача, у сумі 10 875, 90 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved