Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до\~\~[PERSON], в якій просив усунути перешкоди\~\~в здійсненні права власності\~\~шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 79 в будинку № 36 по вулиці Паркова у місті Іллічівську Одеської області (а.с.3-4). У позовній заяві [PERSON] стверджує, що спірна квартира належить йому на праві власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, який було укладено між ним та відповідачкою. З часу продажу квартири відповідачка в неї не проживає, забрала всі особисті речі, передала позивачу ключі від замків вхідної та загальної дверей та виїхала. Відповідно до пункту 3.3. договору купівлі-продажу від 15 травня 2015 року вона повинна була скасувати свою реєстрацію за адресою спірної квартири, але досі це не зробила та уникає зустрічей з позивачем. Негативне відношення відповідачки до своїх обовязків небажання знятись з реєстрації, перешкоджає позивачу в здійсненні законних прав власника по користуванню, володінню та розпорядженню майном. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явивлись, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримали\~\~у повному обсягу та просили розглянути справу\~\~у їх відсутності (а.с. 16). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності (а.с. 18). З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі\~\~факти та правовідносини. Квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] \~\~(а.с. 7-8). [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 15 травня 2015 року з моменту укладення договору купівлі продажу. (а.с.7-8). Відповідно пункту 3.3. договору купівлі-продажу від 15 травня 2015 року відповідачка прийняла обовязок скасувати свою реєстрацію за адресою спірної квартири до 25 травня 2015 року (а.с. 7). Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України в своєї постанові № 5 від 07 лютого 2014 року у п. 34 вказав, що «власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.»(п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України). За таких обставин позов\~\~підлягає задоволенню.

Outcome: approved