Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

В грудні 2020 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсною довіреності №2-2287 від 17.10.2003 р.. В обґрунтування посилалася на те, що 17.10.2003 р. саме за день перед тим як вона мала виїхати за кордон вона оформила на ім`я відповідач спірну довіреність на управління на період її відсутності належним їй нерухомим майном, яке від її імені, як зареєстрованого приватного підприємця, здавалося в оренду та перебудовувалося яку нотаріус Царьова І.В. зареєстрував в реєстрі за №2-2287 від 17.10.2003 р. При цьому до початку оформлення довіреності відповідач пояснив їй, що така довіреність потрібна йому лише для того, щоб кожного разу не висилати йому окрему довіреність на вчинення тієї чи іншої дії і що в будь-якому разі до цієї довіреності потрібні будуть її письмові підтвердження його діям. Також він обіцяв їй, що лише за узгодженням з нею своїх дій стосовно управління її майном він буде здійснювати ти чи інші кроки. Крім того на її прохання підготувати проект довіреності нотаріус повідомила, що в неї вже є готова довіреність яку вона роздрукувала та запропонувала її підписати. Під час підписання довіреності вона не звернула увагу на слово «розпоряджатися» і не уявляла собі юридичного значення цього оскільки вважала, що розпоряджатися це означає здавати в оренду, перебудовувати і таке інше. Крім того нотаріусом при оформлені довіреності не було роз`яснено їй наслідки видачі такої довіреності, що є порушенням ЗУ «Про нотаріат» та «Інструкції про здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» 1994 року. Також ніхто не цікавився її сімейним станом та врахував, що після її одруження в жовтні 2002 року, а тому все майно хоча і оформлене на неї стало спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином її було введено в оману стосовно наслідків видачі такої довіреності та, що при використанні довіреності все одно буде потрібна її письмове підтвердження на дії відповідача. Також незаконним і практично нікчемним є запис про те, що довіреність стосується всього її майна з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось тобто і того майна яке знаходиться в тому числі за межами України під юрисдикцією іншої країни та на яке накладені обмеження з приводу розпорядження законодавством цих країн. Це незаконно тому, що відповідач не має права не тільки розпоряджатись але і навіть управляти тим її майном, яке знаходиться за межами України. Вважає, що спірна довіреність оформлена з порушенням законодавства України та повинна бути визнана судом недійсною з моменту її виготовлення та реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву в якій просила розглянути справу без її присутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву в якій просив розглянути справу без його присутності. Також надав відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача визнає повністю. Оскільки нотаріусом не в повній мірі дотримано чине законодавство, щодо вчинення нотаріальних дій. Третя особа, Друга маріупольська державна нотаріальна контора свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, приймала участь через свого представника [PERSON] , яка в судове засідання не з`явилася надала заяву в якій просила розглянути справу без її присутності з урахуванням раніше наданих письмових пояснень. В письмових поясненнях вона посилається на те, що відповідач є заінтересованою особою у визнанні цієї довіреності недійсною, оскільки на підставі цієї довіреності 29.04.2004р. було відчужено 7/20 часток нежитлової будівлі за адресом [ADDRESS] . Та відповідний позов з оспорювання вказаного правочину знаходиться в провадженні Жовтневого райсуду м. Маріуполя. Вважає цей позов штучним, та таким, що може вплинути на її права за вищезазначеним правочином, тому просить відмовити позивачу за не доведеністю вимог. Суд дослідивши докази на які посилаються учасники провадження зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 17.10.2003р. позивач видала письмове уповноваження (довіреність) на ім`я відповідача, яку нотаріально посвідчив нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори Царьова І.В. та зареєструвала в реєстрі №2-2287. З позовної вимоги вбачається, що позивач посилається на недійсність довіреності з тієї підстави, що її батько відповідач [PERSON] пояснив, що довіреність йому необхідна для вчинення певних дій, проте не вказував яких, і для конкретизації яких, але вказував на те, щоб кожного разу не складати окрему довіреність просив вказати у довіреності розпорядження на все майно. В подальшому зобов`язувався окремо з нею узгоджувати окремо правочини щодо певного майна. Нотаріус Царьова І.В. надала їй вже заздалегідь підготовлений примірник довіреності. В довіреності було зазначено слово «розпоряджатися» значення якому вона не придала. Тому не уявляла правових наслідків відчуження всього записаного на неї майна. Також постилається на обман збоку відповідача

Outcome: dismissed