Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суд Одеської області з позовом до [PERSON], треті особи: Білгород - Дністровський спеціалізований будинок дитини, служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, Білгород - Дністровська міжрайонна прокуратура про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина з січня 2011 року перебуває у Білгород - Дністровському будинку дитини. Відповідачка під час перебування дитини у Білгород - Дністровському спеціалізованому будинку дитини його долею не цікавиться, не відвідує на протязі більшого часу, тому виникло питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання сповіщалася. Представник Білгород - Дністровського спеціалізованого будинку дитини у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Прокурор Білгород - Дністровської міжрайонної прокуратури у судовому засіданні вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки позбавлення батьківських прав не суперечить чинному законодавству. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], яке видано виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблений відповідний актовий запис за № 10. Як свідчить довідка №1988 від 28.11.2013 року Старокозацької сільської ради, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але за вищевказаною адресою не проживає та її місцезнаходження не відомо. Згідно з довідкою №1031 від 17.12.2013 року, малолітня дитина [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні в Білгород - Дністровському спеціалізованому будинку дитини з 20 вересня по теперішній час. Мати [PERSON] за час перебування дитини жодного разу не відвідувала сина. Рішенням виконавчого комітету Старокозацької сільської ради від 30 жовтня 2012 року за №100 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]», було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав та вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що діти проживають з матір'ю, мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст.184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, тобто не регулярно, що підтвердили сторони у судовому засіданні. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та доведені, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до норм ст. 193 СК України, стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Суд вважає, відповідно до ст.88 ЦПК України, за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved