overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03 червня 2007 року у Виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №189. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2007 року у Виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 03 червня 2007 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.12.2007 року, актовий запис № 431. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 11 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №524. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №524, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 11 липня 2009 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.08.2009 року, актовий запис № 54. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про продовження строку на прийняття спадщини, в наступному до участі в справі як співвідповідач був залучений [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON]. У відповідності із заповітом від 22 березня 1994 року посвідченим нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1022 відповідно до якого остання заповіла їй належну на праві особистої власності ? жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач звернулася в [PERSON] державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їй повідомлено, що вона пропустила 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини їй необхідно звернутися до суду з позовом. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визначити їй тримісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в місті Бережани Тернопільської області. Відповідач [PERSON] позов визнає. Представник відповідача Бережанської міської ради - Берник М.С. позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Котівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, на будинковолодіння у [ADDRESS], - яке згідно заповіту посвідченого секретарем Котівської сільської ради 16 жовтня 2000 року за реєстровим номером 37, [PERSON] заповіла їй [PERSON]. Спадщину вона прийняла у встановленому законом порядку. Позивач звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їй повідомлено, що вона не може оформити спадщину оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння на ім'я [PERSON] і видано постанову у вчиненні нотаріальної дії. Отримати такі документи після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на жилий дім з надвірними будівлями по [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла [INFO] в місті Мукачеве Закарпатської області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 24 листопада 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Вже більше півтора року вони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач також в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задовлення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 24.11.2007 року (а.с.3). Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Вже більше півтора року вони проживають окремо. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 20 липня 1991 року, шлюб був зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистостей Київської області, актовий запис №161. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі знаходяться у шлюбі з 20 липня 1991 року, шлюб був зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистостей Київської області, актовий запис №161, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №161. Від спільного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], актовий запис №14. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього життя, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї між сторонами є неможливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В грудні 2014 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 15, 16, 18, 19/, заявивши про розгляд справи у його відсутність, на що наголошується у пункті 4 резолютивної частини позовної заяви / а.с. 2, зворотна сторона /. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим за адресою, зазначеною в позовній заяві / а.с. 12, 13 /, та належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи / а.с. 17, 20 /, в судове засідання не з'явився, заперечень щодо заявленого позову не подав, що фактично вказує на визнання ним цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача не заперечував у своєму позові. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 06 липня 2011 року між банком - позивачем та відповідачем по справі укладено кредитний договір № 001-16046-060711, за яким цей банк відкрив відповідачу, як держателю, кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень, випустив та надав йому платіжну картку. Відповідач, як держатель картки, зобов'язувалася щомісяця у визначені строки, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією / а.с. 3 - 4 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позовної заяви, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача - банку станом на 05.09.2014 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому 15182 гривни 53 копійки, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач. При цьому, вказана сума складається з: тіла кредиту в сумі 7044 гривни 78 копійок; простроченого тіла кредиту в сумі 2688 гривень 29 копійок; заборгованості за комісіями в сумі 5449 гривень 46 копійок / а.с. 8 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В грудні 2014 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідачки [PERSON], посилаючись на порушення нею його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 20, 21, 23, 24 /, заявивши про розгляд справи у його відсутність, на що наголошується у пункті 4 резолютивної частини позовної заяви / а.с. 2, зворотна сторона /. Відповідачка [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою, зазначеною в позовній заяві / а.с. 17, 18 /, а відтак належним чином повідомленою про день, час, місце розгляду справи в порядку, передбаченому абзацом 5 частини 5 ст. 74 ЦПК України / а.с. 22, 25, 26, 27/, в судове засідання не з'явилася, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача не заперечував у своєму позові. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 07 грудня 2011 року між банком - позивачем та відповідачкою по справі укладено кредитний договір № 002-16088-071211, за яким цей банк відкрив відповідачці, як держателю, кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень, випустив та надав їй платіжну картку. Відповідачка, як держатель картки, зобов'язувалася щомісяця у визначені строки, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією / а.с. 3 - 4 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позовної заяви, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачкою, а остання належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача - банку станом на 29.09.2014 року та на час розгляду справи відповідачка заборгувала йому 4049 гривень, що власне становить тіло кредиту, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 7 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 20.07.2014 року відбулось поховання мешканця м.Березань [PERSON], який загинув під час виконання обов'язків під час АТО. Після цього, 21.07.2014 року, відповідачем було направлено на адресу Президенкта України та Генерального прокурора України звернення відповідача з приводу дій, бездіяльності та висловлювань позивача. На думку позивача, звернення містить інформацію, що не відповідає дійсності, та є неправдивою. Для виготовлення мотивувальної частини рішення, з огляду на складність справи, необхідний певний час, тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом про виділення в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що він та відповідач є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] у 3/8 та 5/8 частках відповідно. Будинок та земельна ділянка за тою ж адресою в натурі не розділені. Варіанти розподілу будинковолодіння в натурі раніше визначались судовою експертизою. Відповідач не погоджується на варіанти розподілу, які запропонував йому позивач. У зв'язку з цим позивач був вимушений звернутись з цим позовом до суду. Просив виділити йому в натурі 3/8 частин майна, а саме будинку [ADDRESS], та земельної ділянки за тою ж адресою, за варіантом №2 висновку експертизи №8044, зі сплатою на його користь відповідачем компенсації за відступлення від ідеальних часток в розмірі 6209,00 гривень. Для виготовлення мотивувальної частини рішення, з огляду на складність справи, необхідний певний час, тому,

Outcome: dismissed