Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа\~Запорізька державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. 02.11.2016 р. позов було уточнено, залучено другого позивача [PERSON]. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 09.09.2004 р. помер їх батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Наталівка, вул. 8-березня, буд. 20-а Запорізького району Запорізької області та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,24 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Позивачі посилаються на те, що вони є спадкоємцями першої черги, як діти померлого. Інших спадкоємців першої черги немає. Вони прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Дружина [PERSON], - [PERSON]алентина Володимирівни відмовилася від прийняття спадщини та від часки у спільному муйні подружжя, а згодом, 29.09.2015 р. померла. При оформленні своїх спадкових прав на майно зясувалось, що на спадковий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Наталівка, вул. 8-березня, буд. 20-а Запорізького району Запорізької області, батьком не зареєстровано право власності, правовстановлююча документація на будинок відсутня, на земельну ділянку за цією ж адресою відсутній оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку. На теперішній час не має можливості зареєструвати право власності на житловий будинок на імя померлого та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивачі [PERSON], та [PERSON] до суду не зявилися. 13.11.2016р. через канцелярію суду надійшла заява від їх представника, з проханням розглянути справу за їх відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача\~[PERSON] сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився. До канцелярії суду надійшла заява № 09-20/967 від 09.11.2016р. про визнання позову, з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи - \~Запорізька районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 09.09.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №288433, виданим 10.09.2004 року [PERSON] сільською радою Запорізького району Запорізької області. ( а.с. 12) Віповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських пунктах Української РСР, [PERSON] виділена земельна ділянка під забудову, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Наталівка, вул. 8-березня, буд. 20-а Запорізького району Запорізької, на підставі виписки з наказу №120 від 23 листопада 1970 року по р-пу «Комінтерн» (а.с.18). Також належність [PERSON] при житті вищевказаного житлового будинку та господарських споруд підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія III-ЗП №013522, виданим 12.03.2002 року на його імя. (а.с.19) Відповідно до довідки №1779 від 02.09.2016р., виданої [PERSON] сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у житловому будинку за адресою: с. Наталівка, вул. 8 Березня, буд. 2-а Запорізького району Запорізької області. Разом з ним на день його смерті була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії ЯТ № 533094 від 5 квітня 1951 року. В матеріалах спадкової справи №4298/2016 від 19.09.2016 року,заведеної після смерті [PERSON], виданої державним нотаріусом [PERSON] Запорізької районної державної нотаріальної контори, міститься заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини та від частки у спільному майні подружжя. Факт смерті [PERSON]В, підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №337573, виданим 28.09.2015 року [PERSON] сільською радою Запорізького району Запорізької області. ( а.с. 10) Як вбачається з копії погосподарської книги [PERSON] сільської ради, головою домогосподарства, яке знаходиться за адресою: с. Наталівка, вул. 8-березня, буд. 20-а Запорізького району Запорізької, записаний [PERSON], а після його смерті [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-УР № 420751 [PERSON] є батьком [PERSON],- позивача у справі. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯИ № 843483 [PERSON] є батьком [PERSON],- позивача у справі. З копії спадкових справ [PERSON] та [PERSON] вбачається, що заповіту вказані особи не залишили. Заявою від 09.09.2016 р. позивачі прийняли спадщину за законом як спадкоємці першої черги. Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори №445/02-31 від 12.04.2016 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та господарські споруди, у звязку з відсутністю у спадкоємців документів про належність майна спадкодавцеві. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно\~зі ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі є синами [PERSON] та, відповідно, спадкоємцями першої черги. Позивачі прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Згідно зі\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відтак виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 р., у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно\~зі ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] успадкували за законом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі житловий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: с. Наталівка, вул. 8 Березня, буд. 2-а Запорізького району Запорізької області. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на нього є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. Окрім того, 14.11.2016 року позивачем була подана заява про повернення суми сплаченого судового збору. Судом встановлено, що при поданні позову [PERSON] була сплачена сума судового збору у розмірі 1% від суми позову, а саме 1140 грн., що підтверджується квитанцією. В звязку з уточненням позову, позивач претендує на ? частину спадкового майна від первісного заявленого, тобто позовні вимоги зменшено. У відповідності до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сплачена сума судового збору повертається у розмірі зайво сплаченої суми. Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації державної фінансової політики. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] було зайво сплачено судовий збір в розмірі 570,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved