Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя. Зазначивши, що 15.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено шлюб з яким перебувала в шлюбних відносинах до 03.06.2012 року та проживали разом з його батьками в будинку № 73 по вул. Гагаріна в с. Бродецьке, Катеринопільського району Черкаської області. За час перебування у шлюбі з відповідачем ними було спільно набуто різне майно, яке відноситься до спільного майна подружжя. Перелік і вартість даного майна вона зазначила в позовній заяві. [PERSON] життя з чоловіком не склалось та стало нестерпним в звязку з чим 03.06.2012 року вона була змушена переїхати проживати за місцем проживання своїх батьків в смт. Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області і з цієї дати вони проживають окремо і з моменту окремого проживання відповідач [PERSON] не пускає її у двір будинку № 73 по вул. Гагаріна в с. Бродецьке, Катеринопільського району Черкаської області, який належить його матері [PERSON], і яка не пустила ні голову сільради ні депутатів для складання акту опису майна до предявлення позову до суду і зробила це лише на вимогу суду під час розгляду справи у суді по суті. Враховуючи, що запропонований нею варіант поділу їх спільного майна був відхилений відповідачем [PERSON] і з ним вони не дійшли згоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, зазначене змусило її захищати свої інтереси і просити розділити майно, яке вони придбали за спільні кошти під час сімейного життя з відповідачем. [PERSON] нажите майно оцінює на суму 122 893 грн., і просила виділити їй у власність майно на загальну суму 60078 грн., а саме: - стінку «Вікторія» -1 піт. вартістю 1880,00 грн.; - пральну машину LG - 1 шт. вартістю 3130,00 грн.; - дзеркало - 1 шт. вартістю 250,00 грн.; - мотоблок «Мустанг» - 1 шт. вартістю 4700,00 грн.; - гідробокс 1.7 та умивальник вартістю 6968,00 грн.; - телевізор - 1 шт. вартістю 6300,00 грн.; - стіл компютерний - 1 шт. вартістю 650,00 грн.; - вагонку деревяну - 20 кв.м. вартістю 1300,00 грн.; - саджанці роз - 20 шт. вартістю 300,00 грн.; - бичок - 1 шт. вагою 400 кг та вартістю 5000,00 грн.; - качки - 14 шт. вагою по 3 кг кожна та вартістю 2100,00 грн.; - кури - 15 шт. вартістю 900,00 грн.; - плити бетонні для перекриття - 15 шт. вартістю 15000,00 грн.; - косу - 1 шт. вартістю 1600,00 грн.; - кошти в сумі 1500 доларів США (еквівалент 10 000,00 грн.), а відповідачу [PERSON], виділити майна на суму 62818 грн., а саме: - гідроакумулятор - 1 шт. вартістю 240,00 грн.; -карнизи - 7 шт. вартістю 406,00 грн.; -тюль -8 м. вартістю 850,00 грн.; -тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн.; -шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.; -кісті - 4 шт. вартістю 120,00 грн.; -підставка для телевізора - 1 шт. вартістю 195,00 грн.; -будівельні блоки - 120 шт. вартістю 600,00 грн.; -телевізор «Сатурн» - 1шт. вартістю 620,00 Грн.; -цемент - 48 мішків вартістю 1200,00 грн.; -бойлер на 80 л - 1 шт. вартістю 899,00 грн.; -бойлер на 50 л - 1 шт. вартістю 849,00 грн.; -насос «Водолій» - 1 шт. вартістю 1350,00 грн.; -кільця цементні - 6 шт. вартістю 1320,00 грн.; -забор верх - 11 шт. вартістю 605,00 грн.; -забор глухий - 22 шт. вартістю 1320,00 грн.; -стовпчики 3-х метрові - 13 шт. вартістю 1040,00 грн.; -грунт майстер - 1 шт. вартістю 42,00 грн.; -саджанці фруктових дерев - 30 шт. вартістю 900,00 грн.; -бичок - 1 шт. вагою 400 кг та вартістю 5000,00 грн.; -свині - 3 шт. вагою по 130 кг кожна та вартістю 8000,00 грн.; -плуг до трактора - 1 шт. вартістю 2000,00 грн.; -гребка до трактора - 1 шт. вартістю 3500,00 грн.; -бензокоса - 1шт., вартістю 2000,00 грн.; -культиватор 1шт. вартістю 2500,00 грн.; -трактор Т-25 - 1 шт. вартістю 25000,00 грн., Крім того, [PERSON] просила суд зобовязати [PERSON] повернути їй моторолер Honda Dio Cesta, який був придбаний до весілля за кошти, що були подаровані її батьками особисто їй та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В уточненій позовній заяві від 12.08.2015 року (а.с.222-223) позивач просить розділити спільне з відповідачем майно наступним чином: визнати за нею [PERSON] право власності та виділити в натурі наступне майно: -стінку «Вікторія» - 1 шт. вартістю 1 880,00 грн.; -дзеркало - 1 шт. вартістю 250,00 грн.; -гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн.; -вагонку деревяну - 20 кв.м. вартістю 1 300,00 грн.; -саджанці роз - 20 шт. вартістю 300,00 грн.; - -косу до трактора - 1 шт. вартістю 1 600,00 грн.; -кошти в сумі 1 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 31 894,43 грн., а всього майна на загальну суму 44 192,43 грн.; та визнати за відповідачем [PERSON] право власності та виділити в натурі наступне майно: -пральну машину LG на 5,5 кг - 1 шт. вартістю 3130,00 грн.; -мотоблок «Мустанг» - 1 шт. вартістю 4700,00 грн.; -телевізор «Філіпс» - 1 шт. вартістю 6300,00 грн.; -стіл компютерний - 1 шт. вартістю 650,00 грн.; -качки 14 шт. вартістю 2100,00 грн.; -кури - 15 шт. вартістю 900,00 грн.; -плити бетонні для перекриття 20 шт. вартістю 20 000,00 грн.; -гідроакумулятор - 1 шт. вартістю 660,00 грн.; -карнизи - 7 шт. вартістю 406,00 грн.; -тюль -8 м. вартістю 850,00 грн.; -тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн.; -шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.; -кісті - 4 шт. вартістю 120,00 грн.; -підставка під телевізор - 1 шт. вартістю 195,00 грн.; -будівельні блоки - 120 шт. вартістю 1 200,00 грн.; -телевізор «Сатурн» - 1шт. вартістю 620,00 грн.; -цемент - 48 мішків вартістю 1 920,00 грн.; -бойлер на 80 л - 1 шт. вартістю 2 050,00 грн.; -бойлер на 50 л - 1 шт. вартістю 1 900,00 грн.; -насос «Водолій» -1 шт. вартістю 3 300,00 грн.; -кільця цементні - 6 шт. вартістю 1 800,00 грн.; -забор верхній - 11 шт. вартістю 858,00 грн.; -забор глухий - 22 шт. вартістю 1 804,00 грн.; -стовпчики 3-х метрові 13 шт. вартістю 1 885,00 грн.; -грунт майстер 1 шт. вартістю 42,00 грн.; -саджанці фруктових дерев 30 шт. вартістю 900,00 грн.; -бичок - 1 голови вартістю 20 800,00 грн.; -свині - 3 голови вартістю 10 530,00 грн.; -плуг до трактора - 1 шт. вартістю 3 300,00 грн.; -гребка - 1 шт. вартістю 3500,00 грн.; -бензокоса- 1шт., вартістю 2000,00 грн.; -культиватор - 1шт. вартістю 3 500,00 грн.; -трактор Т-25 - 1 шт. вартістю 25 000,00 грн., а всього на загальну суму - 139 779,00 грн. Крім того, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 47793,28 грн., як різницю між вартістю майна, що виділяється [PERSON] та ідеальною часткою спільного майна подружжя та просила суд зобовязати [PERSON] повернути їй моторолер Honda Dio Cesta, який був придбаний до весілля за кошти, що були подаровані її батьками особисто їй та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач і її представник адвокат [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі і наполягають саме на такому розподілі спільного майна, який зазначений в заяві про уточнення позовних вимог посилаючись на те, що на даний час відповідач та третя особа [PERSON], стверджували про те, що частина майна яка зазначена нею в первинному позові продана, що унеможливлює виділення його позивачеві в натурі. Відповідач [PERSON] , у листопаді 2012 року звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с. 52, 53) , в якому посилаючись на те, що 11.01.2010 року між ним та його матірю [PERSON], було укладено договір позики (а.с. 55), відповідно до якого остання надала йому безвідсоткову позику у розмірі 20000 грн., терміном до 11.11.2012 року, яку вони повинні були повернути з дружиною, позивачем [PERSON], до зазначеної в договорі дати. Так як дані кошти вони з дружиною витратили на відпочинок в Криму в 2011 році, покупку дзеркала, гідробокса з умивальником, молодого теляти, каченят у кількості 14 шт., курчат у кількості 15 шт., моторолеру Honda Dio Cesta, продуктів харчування, кормів для тварини та птиці, одягу, оплату послуг мобільного звязку та інші витрати, які він не памятає, оскільки не вів спеціального обліку, в звязку з чим кошти матері не повернули тому просив стягнути з [PERSON], на його користь 10000 грн., як половину суми отриманої ним від [PERSON] При цьому в судовому засіданні показав, що про отримання коштів в борг від матері він дружині нічого не говорив бо в більшості витратив їх на придбання будівельних матеріалів для двору, кільця для криниці, цемент. Щодо первинного позову [PERSON], до нього, відповідач [PERSON] подав до суду письмове заперечення проти позову (а.с.29) в якому позовні вимоги визнав частково, а саме визнав факт придбання у шлюбі з [PERSON], стінки [PERSON] та дзеркала, які вважає слід поділити порівну з позивачем, а також визнав, що гідробокс з умивальником, 2 бички, троє свиней, качки 14 шт., кури 15 шт., слід поділити на трьох, а саме на позивача на нього та його матір [PERSON], виходячи з того, що вони проживали разом в будинку останньої і вели спільне господарство. Крім того визнав вимогу, щодо повернення позивачеві [PERSON], належного їй моторолера, який заявлений в позові. В подальшому відповідач подав письмову заяву від 04.02.2016 року ( а.с. 265) в якій визнав, що з позивачкою [PERSON], під час перебування у шлюбі, придбали стінку «Вікторія», дзеркало навісне, карнизи 7 шт., тюль 8 м, тюлеву занавіску 12,5 м, штору занавіску 15,6 м., кісті 4 шт., гідробокс- 1 шт, умивальник- 1 шт. При цьому не змінив своєї позиції, щодо варіанту поділу 2 бичків, трьох свиней, 14 шт., качок та 15 шт., курей за вищевикладеним варіантом. В судовому засіданні відповідач по первинному позову [PERSON], і його представник [PERSON] позовні вимоги визнав частково та не висловили в своїх промовах позиції, щодо підтримки чи не підтримки, заявленого відповідачем [PERSON], зустрічного позову до позивача [PERSON], і не запропонувавши варіантів поділу просили суд врахувати надані відповідачем письмові пояснення по справі, які ним були оголошенні в судових дебатах. В яких зазначив, що стінка «Вікторія» та дзеркало та висаджені кущі троянд в кількості 10 шт., придбані за їх спільні кошти з [PERSON], як подружжя, а тому погоджується на поділ даного майна виходячи із рівності їх часток. Щодо поділу карнизів 2-х метрових - 6 шт., та 4-х метрового - 1 шт., тюлі рожевої - 8м., тюлева занавіска (біла з зеленим малюнком) - 12,5 м., шторної занавіски скомпонованої - 15,6 м., кістей - 4 шт., гідробкса 1,7, умивальника в комплекті (раковина, ніжка, кран), то вважає, що хоч і придбані вони були в період їх шлюбу однак при прийняті рішення про поділ даного майна слід врахувати, що частину коштів на його придбання надала їм його мати [PERSON], що підтверджується договором позики від 11.01.2010. Також не спростовуючи доводів позивача, щодо факту придбання в період їх шлюбу та використання ними кольорового телевізора PHILIPS 32PFL3605, пральної машини марки LG F 1056 MD не погоджується на поділ даного майна посилаючись, що воно було придбане виключно за кошти його матері [PERSON], та зазначив, що на даний час вищезазначений телевізор є власністю [PERSON], яка придбала його на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2014 (копія наявна в матеріалах судової справи №2309/1101/12) та на даний час вищезазначена пральна машина є власністю [PERSON], яка придбала її на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2014 (копія наявна в матеріалах справи). Щодо зазначеного для поділу мотоблока «Мустанг»зазначив, що такий мотоблок не був придбаний за час їх подружнього життя з позивачем та за спільні кошти. У господарстві він використовував мотоблок ZU 15 (заводський номер 10090825), що є власністю [PERSON] та (підтверджується інструкцією по експлуатації, копія наявна в матеріалах судової справи), а наданий позивачем товарний чек від 21.05.2011 р. № 218 на його думку не є доказом придбання мотоблока «Мустанг» за спільні кошти подружжя.Підтвердив факт спільного продажу бичків в березні 2012 року за 9800 грн., але заперечував той факт, що ці кошти вони обміняли на валюту, а стверджував, що вони знаходяться в нього. Щодо поділу двох бойлерів зазначених в позовній заяві відповідач стверджує, що вони належать його матері [PERSON], яка надала на бойлер 80 л марки ARISTON 3700207 відповідні документи, а на бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206 - [PERSON] не довела факт його придбання за час їх проживання у шлюбі та за їх спільні кошти, а товарний чек від 24.02.2010 року без номеру не містить відомостей особи, яка придбала товар. Також відповідач стверджує, що таке майно, яке зазначено в позовній заявя для поділу як підставка під телевізор, 13 висаджених кущів троянд, сад з фруктових дерев у кількості - 45 шт. Гідроакумулятор на 50 літрів, Плити залізобетонні для перекриття 20 шт., які даний час є власністю [PERSON], що набув його на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2014 року, загорожа з залізобетонних конструкційналежить його матері [PERSON], що підтверджується наданими нею документами при цьому незаперечував, що дійсно їздив з [PERSON] щоб домовитись про купівлю плит, які і були ним придбані до шлюбу за власні кошти, які взяв у матері. Що стосується решти майна, перелік якого зазначений у заяві позивача про уточнення позовних вимог від 12.08.2015 року, а саме вагонки деревяної, коси до трактора,1500.00 доларів США, бетонних блоків у кількості 120 штук, телевізора «Сатурн», цементу, насосу «Водолій», кілець цементних у кількості 6 штук, грунт-майстру, плуга до трактора бензокоси, культиватора, трактора Т-25, окрім: качок - 14 шт., курей - 15 шт., 2 гол., бичків, 3 гол. свиней, яке було реалізоване та спожите, то вищезазначене майно на момент опису 25.03.2014 було відсутнє, оскільки фізично не існувало (не придбавалось) за час їх спільного подружнього проживання з позивачкою на не доведено в судовому засідання такого придбання в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Відповідач також просить врахувати, що позивач визнала факт придбання гребки в кількості 1 шт. на суму 3 500.00 грн., за кошти її батьків з наданням накладної №9 від 08.05.2012 року, що виписана ПП [PERSON] на імя [PERSON], тому відповідно, вказане майно належить її батькам, а відтак на переконання відповідача не може бути визнано майном подружжя.Дане майно відсутнє у нього і у господарстві не використовувалось та не використовується. Відповідач по зустрічному позову [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те що їй взагалі нічого не відомо про отримання коштів у сумі 20000 грн., під час шлюбу її колишнім чоловіком від його матері [PERSON]Ф і остання не предявляла до неї вимог про їх повернення. При цьому показала, що на той час для їхньої сімї було достатньо коштів з урахуванням того, що на весілля їм подарували 25000 грн., вони обоє працювали і отримували заробітню плату, а також вирощували в господарських приміщеннях [PERSON] худобу, птицю при цьому та допомогала їм рвати буряки. 08.03.2012 року у них купили 2 бички і вона з чоловіком 12.03.2012 року купили 1500 доларів у банку «Аваль». Обмін коштів ми проводили разом, після її уходу вони залишились у відповідача. В грудні 2012 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], який обґрунтовувала тим, що в період з 15.11.2009 року по 03.06.2012 року її дочка [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], проживали в будинку його батьків за адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району Черкаської області. І вона, в період їх спільного проживання, передала їм у безоплатне користування в позику гребку до трактора, согу (бетонний квадрат) 3 м на 3 м, кровать, деревяні вікна в кількості пяти штук, дві рельси по сім метрів кожна і ці речі на даний час перебувають у вищезазначеному домоволодінні при цьому гребку до трактора та согу безпідставно включено до спільного майна подружжя. Тому в своїх позовних вимогах просила суд зобовязати відповідачів повернути їй вищезазначені речі. Крім того посилаючись на те що відповідач [PERSON], у серпні 2010 року розібрав у її домоволодінні в смт. Єрки, по вул.Коцюбинського, 61 а, камінну підмурівку, просила зобовязати останнього її відновити. В судовому засіданні третя особа [PERSON], подавши заяву про уточнення позовних вимог відмовилася від вимоги про повернення відповідачами їй гребки та просила дану вимогу залишити без розгляду, разом з тим збільшила свої вимоги доповнивши їх вимогою про зобовязання відповідачів повернути їй 50 м. квадратних плитки, яка знаходиться у дворі адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району, Черкаської області посилаючись на те що в кінці липня 2009 року на її придбання вона дала 3000 грн., а також оплатила перевезення і [PERSON], пообіцяв привезти їй в смт. Єрки, але привіз до Бродецького до будинку своєї матері і досі не віддав і дану позицію вона підтримала в судових дебатах. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], в судовому засіданні дала показання про те що в належному їй, на праві приватної власності, будинку за адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району, Черкаської області в період з 15.11.2009 року по 03.06.2012 року проживали її син [PERSON] і невістка [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі та визнала, що дійсно вона після того як [PERSON], 03.06.2012 року покинула її домоволодіння не дала описувати майно. При цьому їм дозволу на будь-яке будівництво, реконструкцію будівель та використання земельної ділянки для посадки дерев чи квітів вона не давала хоча зазначила, що вони разом із нею вели господарство. Також показала суду, що [PERSON] [PERSON], за час перебування шлюбі було придбано гідробокс, дзеркало і стінку, штори на які вона я дала кошти синові 3000 грн., а на придбання телевізора PHILIPS 32PFL3605, пральної машини марки LG F 1056 MD, дерев для садка, саме вона особисто дала кошти сину в сумі 20000 грн., які він брав частинами в 2010 році і які вона вважає були витрачені [PERSON] та [PERSON], на їх власні потреби. Також не заперечувала, що вони дійсно придбали цемент у шлюбі, і сога дійсно є в наявності, але її купив [PERSON] в період шлюбу. Щодо придбання ними насоса «Водолій» зазначила, що такої покупки взагалі не було, матеріали на паркан, плити перекриття 15 шт., трактор Т-25 придбанні нею особисто і від культиватора є лише рама, яку вона також купувала. При цьому плуга, гребки, коси, що зазначені в позові позивачкою [PERSON], вона ніколи не бачила і їх у її дворі не було. Щодо вимог третьої особи [PERSON] до відповідачів про повернення [PERSON] та [PERSON], з її двору камінної підмурівки, пяти деревяних вікон, та 50 м2 плитки показала, що дійсно камінь в кількості 15 м 3, який [PERSON] дала з власної волі [PERSON] та [PERSON], і які без згоди її як власника будинку за адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району, Черкаської області використали для робіт в даному домоволодінні вона готова повернути [PERSON] в тій кількості, що було нею надано однак та не зверталася до неї по даному питанню, а також не зверталася по питанню забрати придбаний нею диван. Щодо зазначеної вимоги [PERSON], про повернення їй плитки тротуарної показала, що дана плитка куплена була ще у 2009 році нею особисто і [PERSON]. щодо придбання цієї плитки жодного відношення не має і з серпня 2009 року жодних претензій за неї до неї не предявляла. В судовому засіданні третя особа [PERSON], подала письмову заяву (а.с.264) в якій зазначила, що [PERSON] та [PERSON], за час їх спільного проживання у її домоволодінні спільно придбали стінку «Вікторія», дзеркало навісне, карнизи 7 шт., тюль 8 м, тюлеву занавіску 12,5 м, штору занавіску 15,6 м., кісті 4 шт., дзеркало навісне, гідробокс- 1 шт, умивальник- 1 шт., зазначивши, що на придбання тюлі, щтор та гідробоксу вона давала їм позику в в загальній сумі 5000 грн. Також не заперечує, що [PERSON], висадила рози але не в кількості зазначеній нею в позовній заяві. А в кількості 10 штук. Також сверджує, що у вирощуванні 2 бичків, трьох свиней, 14 шт., качок та 15 шт., курей, які зазначені для поділу первинним відповідачем позивачкою [PERSON], вона також приймала участь і тому остання може ставити питання лише на 1/3 частину цього майна. В судових дебатах просила не включати до розподілу загорожу з залізобетонних конструкцій, плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., посилаючись на те, що дане майно належить їй і підтверджується відповідними документами, а також не висловила своє думки, щодо предявленого зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], про стягнення половини коштів отриманих ним в борг під час їх спільного проживання від [PERSON], та не повідомила суд, щодо виконання даного зобов'язання [PERSON] Свідок [PERSON] дав суду показання про те що він займається заготівлею крупного рогатого скота в м. Біла Церква. До нього зателефонував чоловік з с. Бродецьке, [PERSON] і влітку 2012 року він в нього придбав 2 бички, ваги яких він не памятає, але памятає, що дав йому за них 9000 грн., тоді була присутня [PERSON] і якась стара баба. Свідок [PERSON] показала, що початку липня 2012 року їхала в с. Бродецьке і бачила, як грузили телята біля подвіря [PERSON] Машина була мікроавтобус темного кольору. Свідок [PERSON] показала, що 24 серпня точного року вона не памятає перебуваючи в смт. Єрки бачила, як трактор та дві машини поїхали в провулок Свердлова і там [PERSON] та [PERSON], грузили камінь, який розібрали з фундаменту при цьому [PERSON] їй повідомила, що віддала дочці та зятю камінь. Разом з тим зазначила, що бачила скільки було каменя. Свідок [PERSON] показав, що в травні 2011 року у нього в магазині [PERSON] придбав мотоблок «Мустанг» зеленого кольору і він як власник перевірив останнім цей мотоблок, видав технічний паспорт і товарний чек. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] і мати купили диван при цьому розраховувався син. В подальшому купували цемент марки «400», [PERSON] платили гроші, а [PERSON] забирав, 40-50 мішків по 25 кг. Також показав, що [PERSON] в борг у нього брали диван-малютку (1300-1400 грн.). Також вони купували стіл кутовий компютерний (540-600 грн.) та два пуфики (65-80 грн.). Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] купив плуг до трактора Т-40, Т-25 і культиватор за 300 доларів у його зятя весною 2011 року. Розрахунок проводився через мене. Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] з [PERSON], разом купили трактор Т-25, плуг та мотоблок, а також їй відомо, що [PERSON] давали гроші 4000 грн. на гребку до трактора, крім того відомо, що [PERSON] з [PERSON], согу і залізобетонні плити перекриття придбали в м.Тальному десь у 2011-2012 році, а стінку вони придбали за власні кошти, яких у них було 24000 грн., і це їй відомо зі слів покійного чоловіка. За придбання мотоблока, плуга, культиватора та трактора чула від [PERSON] Свідок [PERSON] показав суду, що в Єрках у [PERSON] в городі був фундамент на дім, і він допомагав в 1995 році зробили підмурок 9 на 12 м, висотою 80 см, ширина 60 см, каміння було близько 40 кубів, а в 2013 році коли він там був було вже пусто і йому повідомив [PERSON], що він віддав каміння дітям. Свідок [PERSON] показав суду, що він є сільським головою с. Бродецьке і сімя [PERSON] і [PERSON], проживали в даному селі близько трьох років. До нього в 2012 році звернулася [PERSON] щоб провести опис майна з депутатом [PERSON], однак [PERSON], яка є власником будинку, в якому попередньо проживала вищезазначена сімя, не погодилась на проведення опису. Під час спільного проживання [PERSON] і [PERSON], у будинку [PERSON], дійсно появився під двором камінь і за його оцінкою це було близько 2-3 машини, а також зявилися залізобетонні плити перекриття та був побудований підмурок близько 50 см висотою і у дворі знесли паркан, в дворі тримали птицю, телята, свині при цьому трактора у дворі і навісного обладнання до нього він не бачив. В подальшому вже [PERSON], звернулася до нього щоб скласти акт опису майна і він з комісією в її присутності і її сина склали акт про виявлене майно. Під час опису вони були в будинку однак каміну він не бачив. Свідок [PERSON] показав суду, що 18.08.2009 року, за проханням [PERSON], яка заплатила за перевозку 500 грн., він перевозив автомобілем КАМАЗ плитку (8 піддонів), колір і розмір якої він не памятає, в Єрки, а потім в Бродецьке. Коли він прибув в Бродецьке, то там на дворі були [PERSON] з чоловіком та [PERSON] і він зрозумів, що за плитку платили [PERSON], виходячи з того що [PERSON], сказала, що плитку треба дати дітям. Документів на придбання плитки він не бачив і не бачив хто розраховувався за плитку. Свідок [PERSON], який був допитаний судом в режимі відео конференції, та якому було надано для огляду предявлену [PERSON], як доказ придбання залізобетонних плит перекриття ПК 60х15 б/у, накладну, в оригіналі, № 22 від 2009 року з печаткою ППК-42 м. Черкаси та платіжний документ № 79 до даної накладної, показав суду, що на дату зазначену в накладній він був головою правління ППК-42 разом з тим категорично ствердив про те що в даній накладній підпис не його і не головного бухгалтера і йому невідомо чий. Такі накладні не мають цінності, а тому знищуються кожні три роки, про що складається акт. Прізвище [PERSON] йому нічого не говорить. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює (секретарем сільради с. Бродецьке та є депутатом сільської ради і з відповідачем [PERSON] проживає по одній вулиці. Сімя [PERSON] ([PERSON] і [PERSON]) проживали там приблизно на протязі 4-5 років. В будинковолодінні [PERSON], вона раніше бувала, як представник сільради, де складали в присутності власника двору та її сина [PERSON] акт опису від 25.03.2014 року і все майно, що було відображено в акті опису, було в наявності. Колісний трактор, що був в робочому стані, в домоволодінні був, але на час опису він був відсутній. Свідок показала, що на дворі лежав камінь, близько машини якого пішло на цоколь, а інший на вимогу сільської ради був прибраний власником двору. Свідок [PERSON] показала суду, що з позивачем та відповідачем перебуває в хороших відносинах і була старшою дружкою на їх весіллі, де їм було подаровано 25000 грн. і дані кошти вони разом перераховували. Після одруження вони проживали в будинковолодінні матері [PERSON], в с. Бродецьке куди привезли куплену ними пральну машину на 5 кг., провели воду, поставили бойлери на 50 л і 80 л. та душову кабіну. У них були кури, качки, свині, бички, а батьки [PERSON] передавали корми. Та повідомила, що їй відомо, що батьки [PERSON] дали рельси і каміння, щоб молода пара побудувала свій будинок і паркан, а потім вони купили трактор червоного кольору, стінку, мотоблок темного кольору, в хаті побудували камін, до весілля у них був старий телевізор, а потім придбали плазмовий. Культиватор в дворі вона бачила, але чи він справний та кому належить їй не відомо. Перед весіллям в листопаді 2009 року вона бачила підготовлену в домоволодінні [PERSON], для будівництва паркану землю, а після весілля паркан пофарбувала [PERSON]. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] його двоюрідна сестра. Яка в 2012 році попросила завезти її додому з грошима в сумі 1500 доларів, яка вона обміняла в банку. І з її слів йому відомо, що вона з чоловіком за 4000 грн., купили гребку до трактора за кошти Свєтиних батьків. Прибувши до двору він бачив під двором плити бетоні та кучі каміння, яке вони взяли у Свєтиних батьків. Свідок [PERSON] показав суду, що наприкінці березня 2014 року при проведені опису майна був в складі комісії: голови [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також були присутні [PERSON] та [PERSON] Щодо будівництва паркану йому нічого конкретно не відомо. Трактор дійсно був у дворі з бочкою на 1 м3 , але чий це трактор йому невідомо, а під час опису трактора не було. В хаті каміна він не бачив, штори були комбіновані. Свідок [PERSON] показала суду, що є депутатом Бродецької сільської ради і 25.03.2014 року, я в складі комісії складали акт опису майна. Повідомила що раніше бачила каміння, рельс, культиватора і трактора не бачила. Під час опису вони описували все наявне майно, штори були в будинку двох кольорів. Свідок [PERSON] показав суду, що здійснював будівництво в 2010 році за проханням [PERSON] і [PERSON]. У серпні будували з [PERSON] цоколь на городі під паркан в с. Бродецьке. Камінь був різний: б/у (розібраний з іншої будівлі), нового каменю було кубів 12, а б/у кубів 13. Камінь б/у привозив тесть [PERSON] з Єрок, де вони десь розбирали цоколь. Рельси були вузькоколійні, приблизно по 7 метрів, хто їх привіз я не знаю. Працювало 4 особи, а роботу замовляв [PERSON] і розраховувався він, готувала їсти [PERSON], Трактора і навісного обладнання на нього він не бачив. Цемент марки 400 був у дворі десь 40 мішків по 25 кг. Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює завідуючою виробництвом та являється підприємцем з 2007 року де займається виробництвом та оптово-роздрібною торгівлею виробів з бетону. У неї ведеться бухгалтерський облік, у 2010 році цей облік вів [PERSON] Бухгалтерський облік ведеться на підставі книги складського обліку. Де знаходяться книги обліку за 2010 рік їй не відомо. Показала, що це вона видала накладну на кільце цементне відповідно до товарного чеку № 15 від 13.05.2010 року, накладні № 105, № 08, № 29. Накладні видавались на [PERSON] та на [PERSON]. Всі ці документи були виписані в день придбання, а [PERSON] був їх працівником і взагалі не заперечував проти того, щоб їх виписали на його дружину. Хто забирав товар вона не памятає. На товарному чеку № 344 та накладній від 28.04.2011 року це одне і те ж майно. Однак я вважає, що накладна відповідає факту придбання, а чек виписаний не нею, а кимось іншим, на чекові є штамп «оплачено», якого у них не було, а складські книги не збереглися. Заслухавши пояснення сторін їх представників, пояснення третіх осіб, свідків дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первинного позову та у відмові у задоволенні зустрічного позову та у відмові у задоволенні позову третьої особи [PERSON] виходячи з наступного. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. По справі встановлено, що сторони як по первинному позову так і по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 15 листопада 2009 року в органах Ватутінського міського управління РАЦС, актовий запис № 116. (а.с.5) Від спільного проживання дітей не мають. За час проживання у шлюбі сторони з 15 листопада 2009 року по 03.06.2012 року проживали в будинку його батьків [PERSON] за адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району Черкаської області, шлюб на даний час розірваний і ці обставини визнаються сторонами. За час спільного проживання сторони за спільні кошти придбали майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач по первинному позову навівши в позові перелік цього майна оцінює його на загальну суму 122 893 грн., з якого уточнивши позовні вимоги (а.с. 222) просить виділити їй майна на суму 44192, 43 грн., а відповідачу на суму 139779 грн.. при цьому стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію різниці вартості долей в спільному сумісному майні в розмірі 47793,28 грн. Відповідач погоджуючись з оцінкою вартості кожного предмету майна, крім бензокоси, культиватора, плуга, трактора Т-25 разом з тим після розяснення судом можливості проведення товарознавчої експертизи не вважав необхідним її проведення посилаючись на не придбання такого майна у шлюбі та і відсутності такого майна у нього та у позивачки і третіх осіб на час розгляду справи крім того не визнає частину переліченого майна як об'єкту права спільної сумісної вартості подружжя.\~\~ Також ним предявлено зустрічний позов про стягнення з позивача за первісним позовом половини коштів які він перебуваючи з нею у шлюбі отримав в борг від своєї матері в сумі 20000 грн. Відповідно до статті 60 СК України - майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, тобто обовязок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст.131 ЦПК України - сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з зазначених позицій закону, доведеності наявності майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та його вартості, суд визнає спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], наступне: стінку «Вікторія», вартістю 1 880,00 грн., дзеркало вартістю 250,00 грн., гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн., пральну машину LG F 1056 MD на 5,5 кг вартістю 3130,00 грн., телевізор PHILIPS 32PFL3605, плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., загальною вартістю 20 000,00 грн., карнизи в кількості 7 шт. вартістю 406,00 грн., тюль - 8 м. вартістю 850,00 грн.,тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн.,шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.;кісті в кількості 4 шт. вартістю 120,00 грн.,підставка під телевізор вартістю 195,00 грн., бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207 вартістю 2 050,00 грн., бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206вартістю 1 900,00 грн., а всього на суму 46308,00 грн. Присутність цього майна підтверджується наявними в справі товарними чеками, актом з переліком майна від 25.03.2014 р. (а.с.133). Гідробокс з умивальником, пральну машину LG F 1056 MD на 5,5 кг., телевізор PHILIPS 32PFL3605, плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., карнизи в кількості 7 шт., тюль - 8 м., тюлева занавіска - 12,5 м., вартістю шторна занавіска - 15,6 м. кісті в кількості 4 шт.,підставка під телевізор, бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207, бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206судом визнається як спільне сумісне майно подружжя, оскільки позивачем надано письмові докази того, що зазначене майно було придбано в шлюбі (а.с.10-13, 15) за спільні кошти та підкріплене показами свідків, які нічим не спростовані. Присутність цього майна підтверджується наявним в справі актом з переліком майна від 25.03.2014 року (а.с.133). Натомість твердження відповідача по первинному позову [PERSON], про придбання цього майна за кошти його матері [PERSON], нічим не доведені, а наданий на підтвердження отримання таких коштів, за які здійснювалися вищезазначені покупки, до справи договір позики (а.с. 55) є неналежним доказом в даній справі, оскільки з його змісту вбачається, що позикодавцем зазначена [PERSON] при цьому за неї як за позикодавця підпис в договорі поставлено [PERSON], будь-яких інших належних та допустимих доказів про отримання грошей від матері [PERSON], та придбання за ці кошти вищезазначених товарів відповідачем суду не надано, а тому твердження відповідача, що це майно не є об'єктом спільної сумісної власності, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. І як встановлено в судовому засіданні [PERSON], згоди на укладення договору позики не надавала більше того відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що і не ставив її до відома як дружину про те що взяв кошти в борг у матері. Щодо зазначеного позивачем [PERSON], як спільного сумісного майна подружжя придбаного під час шлюбу за спільні кошти двох голів бичків вартістю 20 800,00 грн., трьох голів свиней вартістю 10 530,00 грн., 14 шт. качок вартістю 2100,00 грн., 15 шт.,курей вартістю 900,00 грн., то з урахуванням показань сторін де позивач показала, що спільно з відповідачем утримували господарство саме в господарських приміщеннях [PERSON] і та допомагала їм рвати буряки та третьї особи [PERSON], яка показала суду що дане господарство утримувалося в її дворі і вона своєю працею приймала участь у вирощуванні цієї худоби та птиці чого позивач та відповідач не спростували. Тому доля позивача та відповідача є рівними з долею третьої особи в даному майні,оскільки набули вони ці долі у майні спільною трудовою участю. Однак враховуючи показання відповідача по первинному позову[PERSON], та третьої особи[PERSON] про реалізацію цього майна та власного ними використання про що свідчить і відсутність його в описі майна від 25.03.2014 року то можливе лише вирішення питання про стягнення на користь позивача вартості даного майна, грошової компенсації, з урахуванням її частки і проти отримання якої вона не заперечувала, але виходячи з рівності її частки лише з відповідачем. Також суд вважає, що незважаючи, на те що у акті опису майна від 25.03.2014 р. (а.с.133), відсутні кошти в сумі 1500 доларів США, при цьому враховуючи показання сторін, які підтвердили факт продажу бичків в березні 2012 року за 9800 грн., але при цьому відповідач по первинному позову [PERSON], заперечував той факт, що ці кошти вони обміняли на валюту, а стверджував, що вони знаходяться в нього і будучи присутнім під час опису майна 25.03.2014 року не вказав їх як спільні кошти з [PERSON], достовірно знаючи про це, тобто приховав їх від опису, а тому суд приходить, що остання давала правдиві показання, щодо їх обміну 12.03.2012 року, як грошей від продажу худоби на 1500 доларів США, що підтверджуються даними наданої нею квитанції (а.с 22 т.1). Та які перебували в подальшому в будинку матері відповідача [PERSON], який сам чинив перешкоди позивачці пройти до будинку після 03.06.2012 року, а власник будинковолодіння [PERSON], не давала дозволу на складання акту про наявне в її домоволодінні майно подружжя [PERSON], [PERSON], про що свідчать письмові докази по справі ( а.с.9) так і показання свідка [PERSON] та чого і не заперечувала в судовому засіданні будучи допитаною в якості третьої особи [PERSON], в звязку з чим позивачка [PERSON] будучи обмеженою в доступі до цих грошей правомірно включила їх в позовній заяві до спільного майна подружжя. Грошові кошти в сумі 1500 доларів США, які заявлені позивачем як такі, що були отриманими нею з відповідачем від продажу бичків із врахуванням встановлених даних про прийняття трудової участі [PERSON], в догляді цих бичків, суд вважає,що ці кошти підлягають поділу між сторонами та третьою особою [PERSON] в рівних долях. Разом з тим суд позбавлений можливості вирішити питання поділу зазначених в позовній заяві, в первинному позові, двох голів бичків вартістю 20 800,00 грн., трьох голів свиней вартістю 10 530,00 грн., 14 шт. качок вартістю 2100,00 грн., 15 шт., курей вартістю 900,00 грн., та грошових коштів в сумі 1 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 31 894,43 грн., оскільки в судовому засіданні встановлено, що у його надбанні приймала трудову участь і третя особа [PERSON], а тому суд відповідно до принципу диспозитивності не вирішує питання про поділ даного майна в частині що належить третій особі [PERSON]. оскільки нею в даній справі вимог про такий поділ не заявлено та і не ставилось вимоги про такий поділ з урахуванням долі третьої особи сторонами як первинного позову так і зустрічного позову. При цьому доводи третьої особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], що саме вона дала кошти синові відповідачеві [PERSON], на придбання телевізора PHILIPS 32PFL3605, пральної машини марки LG F 1056 MD обєктивно нічим не підтвердженні, а тому надані нею чеки не спростовують придбання цього майна саме за спільні кошти подружжям, які є сторонами у справі та належність цього майна їм підкріплене відповідними письмовими доказами і показаннями свідків, які нічим не спростовані. Доводи третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], про належність їй плит залізобетонних для перекриття в кількості 20 шт.,обєктивно не підтвердженні доказами по справі, а надана як доказ накладна № 22 з печаткою Пересувної механізованої колони № 42 м. Черкаси (а.с.173 т.1), не відповідає критеріям допустимості і підлягає виключенню як доказ на підставі ч.2 ст. 185 ЦПК України за заявою первинного позивача, оскільки судом встановлено що даний доказ є недостовірним так як будучи допитаний свідок [PERSON], дав показання суду про те що на дату зазначену в накладній він був головою правління ППК-42 разом з тим маючи в своєму розпорядженні оригінал вищезазначеної накладної категорично заперечив видачу такого документу з підстав повної невідповідності вчинених від його імені та імені головного бухгалтера підписів у документі. Разом з тим свідок [PERSON]. який є сільським головою с. Бродецьке показав суду, що саме під час спільного проживання [PERSON] і [PERSON], у будинку [PERSON], дійсно появився під двором камінь і за його оцінкою це було близько 2-3 машини, а також зявилися залізобетонні плити перекриття і не довіряти показанням даного свідка у суду підстав немає. Таким чином твердження позивача за первинним позовом про належність цього майна їй і відповідачеві підкріплене показами свідка, які нічим не спростовані, а твердження [PERSON], про належність їй цього майна та придбання його нею за її власні кошти до укладення шлюбу між позивачем та відповідачем обєктивно нічим не підтверджені. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до абз. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Тому суд враховуючи показання відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], та надані нею письмові документи, на підтвердження факту відчуження нею майна, яке судом визнано спільним майном подружжя, а саме пральної машини LG F 1056 MD на 5,5 кг, телевізора PHILIPS 32PFL3605, плит залізобетонних для перекриття в кількості 20 шт, (а.с.178 т.1) з урахуванням позиції позивача по первинному позову [PERSON], яка не заперечує проти отримання грошової компенсації, вважає що це майно підлягає виділенню відповідачеві за первинним позовом [PERSON], який чинив їй перешкоди у виді обмеження доступу до даного майна та проведенні його опису таким чином приховав майно від опису та безпідставно передав його третій особі, судвважає за необхідне дане майно виділити [PERSON] При цьому суд вважає, що позивачем безпідставнов позовній заяві, як спільне сумісне майно подружжя придбане під час шлюбу за спільні кошти було зазначено таке майно: стіл компютерний - 1 шт. вартістю 650,00 грн., гідроакумулятор - 1 шт. вартістю 660,00 грн., будівельні блоки - 120 шт. вартістю 1 200,00 грн., насос «Водолій» - 1, телевізор «Сатурн» - вартістю 620,00 грн., виходячи з того наданий на підтвердження чек про придбання компютерного столу (а.с.14) не містить номеру та дати його придбання, а також чіткого описання з урахуванням того, що в акті опису (а.с.133) чітко зазначено стіл компютерний з однією тумбою, на підтвердження покупки гідроакумулятора надано чек, який не містить дати придбання, а також зазначено, що він на 24 літри при цьому в акті опису майна значиться гідроакамулятор на 50 літрів (а.с. 133) будівельні блоки в кількості 120 шт., насос «Водолій» та телевізор «Сатурн» відсутні в вищкезазначеному акті описі майна на не надано доказів його відчудження чи приховування. Тому суд дане майно не визнає спільним майном подружжя сторін. Також безпідставним являється включення позивачем [PERSON], в перелік спільного майна подружжя гребки - 1 шт. вартістю 3500,00 грн., оскільки це майно належить її батькам чого вона і відповідач не заперечували в судовому засіданні, а також безпідставним являється включення в цей перелік забору верхнього - 11 шт. вартістю 858,00 грн.; забору глухого - 22 шт. вартістю 1 804,00 грн.; стовпчиків 3-х метрових вкількості 13 шт., вартістю 1 885,00 грн, вагонки деревяної в кількості 20 кв.м. вартістю 1 300,00 грн.; грунту «Майстер» - 1 шт. вартістю 42,00 грн., саджанців роз - 20 шт. вартістю 300,00 грн.; саджанців фруктових дерев 30 шт., вартістю 900,00 грн., цементу в кількості 48 мішків вартістю 1 920,00 грн.; кільця цементні - 6 шт. вартістю 1 800,00 грн., враховуючи, що вонине можуть бути включені до переліку спільно нажитого майна подружжя і підлягати розділу, оскільки є складовими будинковолодіння, що належить третій особі [PERSON], і в якої [PERSON] та [PERSON], тимчасово проживали без укладення будь-якого договору при цьому дозволу на здійсненні ремонтних робіт у її домоволодінні та на обробку земельної ділянки даного домоволодіння не брали і до неї по даному питанню взагалі не зверталися чого сторони не заперечували в судовому засіданні і лише [PERSON], показала, що при виконанні цих робіт вважала, що будинковолодіння належить [PERSON], хоча правовстановлюючих документів вона не бачила. Тому ці предмети не можуть бути визнанні спільним майном подружжя і окремо розподілені між подружжям. З врахуванням наведеного зазначені в переліку ці позиції майна не враховуються судом при розподілі спільно нажитого майна. Таким чином до розподілу підлягає майно, перелік якого підтверджується документальними доказами і іншими доказами по справі. Щодо включеного позивачем за первинним позовом в перелік спільного майна подружжя плуга до трактора - 1 шт. вартістю 3 300,00 грн., мотоблока «Мустанг» - 1 шт. вартістю 4700,00 грн., бензокоси - 1шт., вартістю 2000,00 грн., культиватора - 1шт. вартістю 3 500,00 грн., трактора Т-25 - 1 шт. коси до трактора - 1 шт. вартістю 1 600,00 грн., то суд не приймає доводі позивачки щодо їй придбання з відповідачем за спільні кошти в період шлюбу та існування на час предявлення позову та розгляду справи, оскільки це не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами по справі. При цьому посилання позивача за первинним позовом [PERSON], на показання свідка [PERSON], яка від третьої особи чула про придбання подружжям [PERSON] трактора та свідка [PERSON], яка бачила у дворі [PERSON], трактор не можуть бути належним доказом його придбання сторонами в період шлюбу виходячи с того, що позивачем не надано суду доказів часу його придбання та не надано доказів реєстрації даного транспортного засобу. Також це стосується і її доводів, щодо придбання мотоблока «Мустанг» з наданням товарного чека (а.с 11) про придбання його у ПП [PERSON], який в судовому засіданні показав, що в травні 2011 року у нього в магазині [PERSON] придбав мотоблок «Мустанг» зеленого кольору і він як власник перевірив останнім цей мотоблок, видав технічний паспорт і товарний чек, виходячи з того що і трактор і мотоблок є транспортними засобами, а відповідно до Правил торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом МЗЕЗторгу від 18.12.95 р. №168 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 29.12.95 р. за №489/1025 (із внесеними змінами), на продані транспортні засоби господарюючий суб'єкт повинен видавати покупцю сервісну книжку, інструкцію про порядок експлуатації, товарний (касовий) чек або інший письмовий документ, що засвідчує факт купівлі, а також довідку-рахунок, яка є підставою для реєстрації транспортного засобу в органах внутрішніх справ. Таким чином судові не надано достовірних письмових доказів на підтвердження факту придбання сторонами, в період шлюбу, вищезазначених транспортних засобів з подальшою їх постановкою на облік до відповідних установ. Вирішуючи питання про поділ майна подружжя суд враховує матеріальний стан кожного з подружжя, відсутність дітей, інші обставини по справі, враховує побажання сторін на виділення їм у власність тих чи інших предметів майна, його наявність і постільки гідробокс з умивальником бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207 та бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206не можливо демонтувати без можливості втрати подальшого використання, а карнизи в кількості 7 шт., тюль - 8 м., тюлева занавіска - 12,5 м., шторна занавіска - 15,6 м. є реами, що придбані для індівідуального застосування в певному житловому приміщенні, а також відповідач за первинним позовом вказує про фактичну передачу ним до прийняття рішення у справі судом пральної машини LG F 1056 MD на 5,5 кг., телевізора PHILIPS 32PFL3605, плит залізобетонних для перекриття в кількості 20 шт., третій стороні, тобто у про використанні спірного майна на власний розсуд шляхом його передачі в 2014 року у володіння та користування третім особам тому дані предмети суд залишає за відповідачем за первинним позовом з стягненням половини вартості на користь позивача чого вона і не заперечувала. При цьому посилання відповідача по первинному позову та його представника, щодо необхідності попереднього внесення позивачем коштів на депозитний рахунок суду в даному випадку не ґрунтуються на вимогах закону. І дані посилання суд не бере до уваги, оскільки позовні вимоги позивача за первинним позовом [PERSON], не підпадають під дію положень частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, оскільки остання просила визнати право власності за відповідачем і стягнути грошову компенсацію на свою користь при враховуючи використання частини майна відповідачем на власний розсуд. Тому суд вважає за необхідне провести розподіл спільно нажитого майна, виділивши сторонам наступне майно: [PERSON], - стінку «Вікторія», вартістю 1 880,00 грн., дзеркало вартістю 250,00 грн., а всього на суму - 2130,00 грн. [PERSON], гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн., пральну машину LG F 1056 MD на 5,5 кг вартістю 3130,00 грн., телевізор PHILIPS 32PFL3605, плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., загальною вартістю вартістю 20 000,00 грн., карнизи в кількості 7 шт. вартістю 406,00 грн., тюль - 8 м. вартістю 850,00 грн., тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн., шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.; кісті в кількості 4 шт. вартістю 120,00 грн., підставка під телевізор вартістю 195,00 грн., бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207 вартістю 2 050,00 грн., бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206 вартістю 1 900,00 грн., а всього на суму - 44178,00 грн. Також підлягає до задоволення вимога позивача за первинним позовом [PERSON], про зобовязання відповідача повернути їй моторолер Honda Dio CestaAF 34-1338522 чорного кольору з обємом двигуна 49 см 3, який є її особистою власністю, оскільки відповідно до даних талона на даний транспортний засіб (а.с. 23) вбачається, що придбаний він був в травні 2009 року і власником зазначено саме позивача за первинним позовом [PERSON], де вказано її дівоче прізвище [PERSON]., при цьому шлюб вони уклали в листопаді 2009 року (а.с.5), а факт знаходження цього майна у відповідача [PERSON], підтверджується даними його письмового заперечення (а.с.43 т.1) де він дану вимогу визнавав повністю і також зазначив про своє бажання повернути моторолерпозивачу. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], до задоволення не підлягає виходячи зі слідуючого. Предявляючи даний зустрічний позов [PERSON] посилається на те що між його матірю [PERSON] та ним було укладено договір позики, відповідно до якого мати надала йому безвідсоткову грошову позику у розмірі 20000 грн., терміном до 11.11.2012 року і дані кошти вони використали з дружиною відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], на придбання товарів, оплату послуг та відпочинок. Після чого посилаючись на те що дані гроші так і не були ним повернуті [PERSON], просить стягнути з [PERSON], на його користь 10\~000 грн., як половину суми позики отриманої ним так як вважає що договір був укладений ним в інтересах сімї, а тому відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України створює обовязки для відповідача. [PERSON] На підтвердження укладання даного договору він наданий до справи (а.с.55 т.1) позивачем за зустрічним (а.с.55 т.1) однак суд визнає даний доказ неналежним, так як вбачається з його змісту то укладений він між [PERSON] та [PERSON] при цьому [PERSON] згідно даних договору лише поставила підпис за Позикодавця [PERSON], таким чином договір укладений між [PERSON], та [PERSON], ніякого відношення до даної справи не має. Крім того предявивши даний зустрічний позов [PERSON], зазначив, що гроші ним так і не були повернуто тобто ним зобовязання виконано не було при цьому не наводить жодних законних підстав на підставі яких він вимагає поверненню половини неповернутих ним коштів по договору про існування якого його колишня дружина [PERSON] і не знала про що він повідомив в судовому засіданні. Позовні вимоги третьої особи [PERSON], до відповідачів, які вона змінила в судовому засіданні (а.с.244 т.1) в частині витребування від відповідачів двох рельс по сім метрів кожної, кроваті, соги та плитки тротуарної до задоволення не підлягають, виходячи з того що судові не надано належних та допустимих доказів передачі даного майна відповідачам в борг чи в тимчасове користування. При цьому допитаний судом свідок [PERSON] показала суду, що саме [PERSON] з [PERSON], согу і залізобетонні плити перекриття придбали в м.Тальному приблизно десь у 2011-2012 році. А показання свідок [PERSON], на які посилається [PERSON], не можуть бути прийняті судом, як існування будь-яких зобовязань відповідачів, щодо повернення їй плитки тротуарної, виходячи з того, що даний свідок лише показав, що оплату за перевозку плитки здійснила [PERSON], а документів на придбання плитки він не бачив і не бачив хто розраховувався за плитку. Крім того даний свідок показав, що при розгрузці плитки в с. Бродецьке там була присутня [PERSON], що в свою чергу спростовує її доводи в судовому засіданні та в судових дебатах про те що після оплати нею вартості плитки відповідач [PERSON], пообіцяв привезти плитку їй в смт. Єрки, але без її згоди привіз в с. Бродецьке до будинку своєї матері. Щодо її вимог до відповідача [PERSON], про зобовязання його відновити камінну підмурівку яку той нібито розібрав у її дворі в 2010 році, то вона до задоволення не підлягає, оскільки [PERSON], не надано будь-яких доказів неправомірності дій відповідача по відношенню до пошкодженню заявленого нею майна, яка не заперечувала в судовому засіданні, що добровільно передала каміння з розібраної підмурівки [PERSON], та [PERSON], що і показали викликані за її клопотанням свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином відповідачі не вчиняли будь-яких дій по перешкоджанню [PERSON], у користуванні і володінні належним їй на праві власності майном, яке вона добровільно їм передала. При цьому вони використали за спільною згодою на свій розсуд наданий нею бувший у користуванні камінь, без отримання згоди власника двору [PERSON], здійснили ремонтно - відновлювальні роботи у дворі останньої за адресою: вул. Гагаріна, буд. № 73 в с. Бродецьке, Катеринопільського району, Черкаської області. І в ході судового розгляду [PERSON], не заперечувала даного факту і показала суду, що вона готова повернути [PERSON] бувший в користуванні камінь в кількості 15 кубів, тобто в тій кількості, що було нею надано сторонам. Однак зазначила, що [PERSON], не зверталася до неї по даному питанню, а також не зверталася по питанню забрати придбаний нею диван, який вона в своїх вимогах зазначила як кровать та деревяні вікна в кількості пяти штук. Оскільки первинний позов задоволено частково, судові витрати відшкодовуються позивачу відповідно до положень статті 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд зменшує розмір витрат на правову допомогу надану позивачеві [PERSON], адвокатом [PERSON], яка згідно наданого останнім розрахунку від 29.06.2016 року (а.с. 96-99 т.2) складає 15\~968, 05 грн., виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності. Зокрема відповідно до принципу обґрунтованості витрат згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» до витрат що підлягають компенсації належать витрати особи за надану правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. В той час як адвокатом [PERSON], до розрахунку зазначених втрат позивача, по оплаті правової допомоги, необґрунтовано включено суми витрат повязані з затратою ним часу для явки в судові засідання та повернення із судових засідань та затрати часу на прибуття до ПМК -42 в м.Черкаси, подача запиту до даного ПМК та затрати на повернення із поїздки з ПМК -42 в м.Черкаси і розмір таких витрат зазначений згідно даних розрахунку складає суму 10\~000 тисяч гривень. В звязку з наведеним вище суд зменшує розмір витрат на правову допомогу на 10 000 грн., а щодо суми яка залишається після такого зменшення у звязку з частковим задоволенням позову відповідна вказана сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню пропорційно задоволених вимог та складає 1551,70 грн. А також відповідно вказаному принципу пропорційності підлягають пропорційному зменшенню понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в звязку з чим їх розмір таких витрат складає 395, 40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved