Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування звернувся в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей. Дитина перебуває в Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка» з листопада 2013 року і наданий час є можливість влаштувати дитину в сім`ю. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Кам`янець-Подільського, Хмельницької області, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від відкрито провадження у справі 25.07.2019 року. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.10.2019 року справу призначено до розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав, пари визначенні розміру аліментів просить врахувати, що на її утримані перебуває ще одна неповнолітня дитина. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в повному обсязі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовим записом про народження №2927 від 18.10.2013 року. Реєстрація народження дитини проведена відповідно ч.1 ст. 135 СК України. На підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №1339 від 08.11.2013 року [PERSON] , [INFO] було тимчасово влаштовано у Хмельницький спеціалізований будинок дитини « [PERSON] » на період навчання його матері [PERSON] в Чорноострівському аграрному ліцеї Хмельницького району Хмельницької області. Мати дитини [PERSON] з дитячого спеціалізованого будинку - інтернат «Берізка» дитину не забрала. Позивач навідувала дитину в дитячому будинку. Але останні декілька років до дитини не навідується, не цікавиться його життям, здоров`ям, мотивує тим, що не бажає психологічно травмувати дитину та надавати марні надії, оскільки не може забезпечити дитину матеріально і тому не бажає забрати її. Згідно листа Хмельницького спеціалізованого будинку інтернату «Берізка» №1054 від 24.11.2017 р. [PERSON] знаходиться у них на вихованні. До [INFO] . мати [PERSON] регулярно провідувала сина. З 01.08.2015 р. мати дитину не відвідувала не цікавилася його розвитком та станом здоров`я. В телефоному режимі не цікавилася. Листівок на адресу закладу не надходило. Згідно листа Хмельницького спеціалізованого будинку інтернату «Берізка» №785 від 09.10.2019 р. [PERSON] з 14.08.2018 р. по сьогоднішній день жодного разу не відвідувала дитину. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 05 серпня 2016 року в Вашковецькій сільській раді Сокирянського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 06.08.2016 р. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 23.02.2017 р. Дитина перебуває на утриманні матері. Згідно з п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 цього ж Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Проте, головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином зібраними у справі доказами підтверджується, що що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітнього сина, безпричинно та свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає, не цікавиться його фізичним, духовним, моральним розвитком, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, що дає підстави суду розцінювати такі дії відповідача як ухилення від виховання дитини у зв`язку із свідомим нехтуванням ним своїми обов`язками. У зв`язку із віком дитини, думка дитини не заслуховується. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього дитини [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 29 травня 2019 року № 603, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 603 від 29 травня 2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його життям, здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не забезпечує матеріально. Суд з таким висновком погоджується. Відповідно до ч. 3-5 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. . Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи, що дитина не може бути передана батькові, її слід передати на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 5 ст. 183 СК України визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину - ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку . Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведені вимоги закону, суд вважає, що з відповідала слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача

Outcome: partial