Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

в жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі на посаді слюсаря-сантехніка 6-го розряду Першого українського театру для дітей та юнацтва (далі - Театр) та стягнення заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом №153-К від 05 вересня 2013 року його було звільнено із зазначеної посади у зв'язку із скорочення штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки на його звільнення профспілка згоди не дала, а крім того звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Відтак змушений звернутися до суду з даним позовом про поновлення його на роботі та стягнення коштів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення такі як викладено в позові та поясненнях на позов. Позивач додатково пояснив, що переконаний, що його звільнення відбулося через конфліктні відносини з художнім керівником театру. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив повністю, давши пояснення такі ж, які викладені в запереченні проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], який вказав, що звільнення [PERSON] відбулося виключно через неприязні відносини з керівником театру, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставний та його слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2006 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду художника по світлу Першого українського театру для дітей та юнацтва, згідно наказу №195-к. 01 грудня 2006 року його було переведено на посаду слюсаря-сантехніка 6-го розряду. Посадовою інструкцією слюсаря-сантехніка 6-го розряду передбачено посадові обов'язки [PERSON] 05 березня 2013 року Театр отримав лист Управління культури Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 01.03.2013 року №2603-вих-77, згідно якого на виконання листа Департаменту з питань культури, охорони культурної спадщини, культурних цінностей управління культури департаменту гуманітарної політики просить аргументувати потребу чи відсутність потреби у працівниках установи в межах штатного розпису, відповідно до затверджених посадових інструкцій. На виконання даного листа на усний запит в.о. художнього керівника Театру завідувачем господарської частини було дано відповідь щодо завантаженості підпорядкованих йому працівників та служб, при цьому зазначено, що вахтери, прибиральниці, двірник та прачка в повному обсязі завантажені роботою та виконують свої обов'язки згідно посадових інструкцій. Одночасно повідомлено про роботи, які виконані слюсарем-сантехніком [PERSON] Після цього в.о. художнього керівника театру скерував Управлінню культури інформацію про потребу (відсутність потреби) у працівниках, де зазначив, що посада слюсаря-сантехніка підлягає скороченню, оскільки працівник фактично завантажений роботою менше 10%. При цьому слід зазначити, що суду не наведено доказів, з яких саме обставин виходили завідувач господарської частини та в.о. художнього керівника театру, визначаючи завантаженість [PERSON] в 10%, оскільки як вбачається з матеріалів справи його обов'язки були передбачені посадовою інструкцією та немає жодних відомостей, що позивач неналежно чи не в повній мірі виконував покладені на нього обов'язки. Оголошення 12 березня 2013 року [PERSON] догани не може свідчити про не завантаженість позивача роботою, а лише про одноразове невиконання своїх обов'язків. Також слід зазначити, що ця догана була оголошена [PERSON], в тому числі і за неприступлення до роботи 12 березня 2013 року, саме за той день, коли з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві (в подальшому наказ про оголошення догани 24 квітня 2013 року скасовано). Крім того до матеріалів справи долучено ряд трудових угод, з яких вбачається, що за час своєї роботи [PERSON] виконував і інші види робіт, необхідних для діяльності театру. В подальшому 05 червня 2013 року було видано наказ №100-к Про попередження про звільнення та скорочення чисельності штату працівників, де в п. 1.2. зазначено, що слід ознайомити слюсаря-сантехніка [PERSON] про майбутнє скорочення посад з наступним звільненням з роботи з 06.09.2013 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. На підставі даного Наказу №100-к [PERSON] скеровано попередження, в якому зазначено, що в.о. художнього керівника попереджає його про майбутнє скорочення посади директора-розпорядника Театру у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників, а у зв'язку із цим і його звільнення з 06.09.2013 року. З даним попередженням [PERSON] ознайомився, про що свідчить акт від 05 червня 2013 року. Поданням від 15.08.2013 року №134 Театр звернувся до профспілки працівників культури Першого українського театру для дітей та юнацтва про отримання згоди на звільнення позивача. На засіданні профспілки 23.08.2013 року було прийнято рішення не давати згоду на звільнення слюсаря-сантехніка, оскільки 1) керівництво театру не погодило скорочення даної посади з профспілкою театру; 2) [PERSON] отримав трудове каліцтво на виробництві; 3) посада слюсаря-сантехніка є єдиною необхідною на підприємстві та профком вважає, що така скороченню не підлягає. Незважаючи на те, що профспілка згоди на звільнення [PERSON] не дала, 05 вересня 2013 року видано Наказ №153-к Про звільнення з роботи [PERSON] В Наказі, зокрема, зазначено, п. 1 - Звільнити з роботи [PERSON], слюсаря-сантехніка 6-го розряду, з 6 вересня 2013 року, у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітну відповідно до ст.. 44 КЗпП України. Щорічну відпустку перевикористано за 1 день. П. 2 - вважати відповідь профспілкового комітету профспілки Працівників культури Першого українського театру для дітей та юнацтва від 23.08.2013 року на подання адміністрації невмотивованою та юридично не обґрунтованою. Подальші дії відповідача було проведено з дотриманням законодавства про працю. Ч. 7 ст. 43 КЗпП України передбачено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішення немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача зазначив, що підстави для відмови в наданні згоди на звільнення, на думку відповідача, не пояснюють практичної та економічної доцільності утримувати працівника посада якого не забезпечена роботою, а відтак були всі законні підстави таку посаду скоротити, а тому відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України така відповідь була визнана не вмотивованою та юридично необґрунтованою. Однак, на думку суду, такі твердження відповідача не є підставними, оскільки профспілковий комітет мотивував, чому саме не дає згоду на звільнення [PERSON], крім того, як зазначалося вище, відповідач не обґрунтував, з чого виходив зазначаючи, що [PERSON] зайнятий роботою менше ніж на 10 %, а тому суд вважає, що звільнення позивача з роботи відбулося без законної підстави. Статтею 61 ч. 2 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не підлягають доказуванню. Так, загальновідомим є обставина, що Перший дитячий театр для дітей та юнацтва - це заклад, який щоденно відвідує велика кількість дітей, та забезпечення належних санітарних умов є однією з головних умов нормального функціонування Театру. В Театрі велика кількість сантехнічного обладнання, системи водопостачання, опалення, каналізація та саме в обов'язки слюсаря-сантехніка входила ЩОДЕННА перевірка роботи даних систем, усунення пошкоджень, прочистка водопровідних та каналізаційних стоків. В обов'язки завідувача господарської частини чи прибиральників театру така робота не входить та суд вважає, що скорочення єдиної посади слюсаря-сантехніка є неприпустимим. Конституцією України гарантоване людині право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку вна вільно обирає та на яку вільно погоджується. Враховуючи наведене вище, оскільки звільнення [PERSON] відбулося без законних підстав, суд вважає, що його слід поновити на посаді слюсаря-сантехніка 6-го розряду Першого дитячого театру для дітей та юнацтва та стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.09.2013 року по 12.06.2014 року при врахуванні, що згідно довідки про доходи середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 66.22 грн.

Outcome: approved