Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

в грудні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, покликаючись на те, що вони є співвласниками будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], кожній з них належить по ? частини зазначеного будинку, в будинку зареєстровані члени їх сімї. З 2008 року в будинку зареєстровано місце проживання відповідача, оскільки такий був одружений з донькою позивача [PERSON] - [PERSON], однак у вересні 2014 році шлюб між ними було розірвано, з того часу відповідач у належному їм будинку не проживає, на даний час має іншу сім'ю, в будинку відсутні його речі, участі в утриманні будинку він не приймає, житлово-комунальних послуг не оплачує, добровільно знятись з реєстрації [PERSON] не бажає. Оскільки відповідач не проживає в будинку понад два роки, вважають, що такий втратив право на користування та проживання у належному їм будинку. В судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просить таку задовольнити. Подала до суду заяву, якою просить судові витрати у справі покласти на позивачів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик до суду йому вручена не була, повернулась на адресу суду в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Однак, 01 лютого 2017 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, якою він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає, судові витрати у справі просить покласти на позивачів. За вказаних обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], покази [PERSON], [PERSON], що були допитані в судовому засіданні в якості свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Кожному із них, на праві приватної власності, належить по ? частині зазначеного будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 19.05.2008 року, виданим Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, договором дарування частки житлового будинку від 09.06.1998 року, посвідченим державним нотаріусом Плотицею Г.Д. та зареєстрованим в реєстрі за № 2560, а також реєстраційним посвідченням від 26.08.1998 року, виданим Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. У вказаному житловому будинку зареєстровано місце проживання: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (відповідача) та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №869 від 03.10.2016 року, виданою Золочівським міським виробничим житлово-комунальним підприємством. Як вбачається із будинкової книги будинку [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований у належному позивачам будинку 28.02.2008 року. Зазначене підтверджується також і копією паспорта відповідача, що долучена останнім до матеріалів справи. Окрім цього, із копії паспорта [PERSON] вбачається, що останнім 14.10.2006 року укладено шлюб із гр. [PERSON], який в подальшому було розірвано 09.09.2014 року. Аналогічні відмітки про укладення та розірвання шлюбу містять і в паспорті гр. [PERSON]. 23.12.2014 року [PERSON] укладено шлюб із гр. [PERSON], що також підтверджується копією його паспорта. Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] засвідчується також копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.09.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.10.2016 року, що складений представниками Золочівської міської ради Львівської області, на час обстеження [PERSON], [INFO], в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстрований, однак там не проживає зі слів сусідів та мешканців цього будинку з 01.06.2014 року. Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків, [PERSON], та [PERSON], повідомили, що проживають [ADDRESS], їм відомо, що донька позивача [PERSON] та онука позивача [PERSON] - [PERSON] була одружена із відповідачем [PERSON], останній проживав в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак з 2014 року, після розірвання шлюбу із [PERSON], відповідача вони не бачили, такий у вказаному будинку з того часу не проживає. Зазначили, що вони бувають в будинку, що належить позивачам, речей відповідача там не має, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. З врахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що [PERSON] не є членом сімї власників житлового будинку, в сімейних відносинах із власниками будинку не перебував, раніше перебував у шлюбі лише із членом сімї власників житлового будинку, а отже до вказаних правовідносин слід застосовувати норми ст. 383, 391 ЦК України, а не норми ст. 405 ЦК України, як про це зазначено у позовній заяві. Таким чином, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З огляду на вказане, позовні вимоги власників житлового будинку [PERSON] та [PERSON] є підставними, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житлом в будинку [ADDRESS].

Outcome: approved