Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

в грудні 2013 року ПАТ «Київенерго» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] і їй ПАТ «Київенерго» постачається електрична енергія. Між відповідачем та позивачем не було укладено договору на постачання електричної енергії, однак позивачем надається відповідачу послуга у виді постачання електроенергії, а остання користуючись такою послугою періодично оплачує рахунки за споживання, а тому взаємовідносини сторін регулюються ст. 642 ЦК України. Станом на 01.11.2013 року сума заборгованості відповідача за спожиту електроенергію становить 324 гривні 53 копійки, а з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - 381 гривня 65 копійок. Оскільки відповідач не відмовлявся від послуг ПАТ «Київенерго», постійно споживає електричну енергію, то відповідно зобов'язана сплатити заборгованість у зазначеному розмірі. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Позивач надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у його відсутність. Позов просив задовольнити повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засіданні не з'явилася, хоча про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлялася. Про причини неявки суд не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Стаття 224 ЦПК України визначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дану справу можливо розглянути у відсутності відповідача, визнавши її неявку без поважних причин, а позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач споживав послуги ПАТ «Київенерго» за адресою: [ADDRESS], однак в установленому законом порядку за місцем проживання не зареєстрований. Згідно із статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил. Наявність відносин між сторонами, а отже і виникнення цивільних прав й обов'язків, також підтверджується діями сторін: позивач здійснює постачання електричної енергії та через Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр Київської міської державної адміністрації» щомісяця надсилає відповідачам платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а відповідачі мають здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п. 27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Пунктом 42 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а отже, оскільки відповідач не відмовлялася від послуг ПАТ «Київенерго», постійно споживає електричну енергію, то з неї підлягає до стягнення 381.65 грн. - сума заборгованості за спожиту електроенергію, з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved