Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, з послідуючими уточненнями, про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000, 00 грн., щомісячно,починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з серпня 2005 року по листопад 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог, з урахуванням заявлених нею уточнень до позовних вимог, наполягала в повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Відповідач, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2 000, 00 грн., щомісячно, на користь позивачки, до досягнення сином повноліття не заперечував. Суд, заслухав пояснення позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з серпня 2005 року по листопад 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка наголошувала, що спільний неповнолітній син сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання сина. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання (ст. 141 СК України). Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону ( ч.1, 2 ст.184 СК України). Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], яку дитина потребує. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання сина, передбачених законом, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст.191 СК України). Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів, суд, вважає за необхідне стягнути аліменти саме в твердій грошовій одиниці, як зазначено в позовній заяві [PERSON] Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання спільного сина, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.184 СК України у твердій грошовій сумі, а саме: на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] в розмірі 2 000, 00 грн., щомісячно, з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення сином повноліття. Суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved