Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] , [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини до досягнення нею 14-ти річного віку. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між фактично припинені. Спільна дитина постійно проживає з матір`ю. Позивач повністю опікується дитиною, займається її вихованням, має можливість забезпечити її гармонійний та всебічний розвиток. На підставі вищевикладеного, позивач просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , до досягнення ним 14-ти річного віку. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради. До судового засідання позивач не з`явився, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі та позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради до суду також не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також надав висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.02.2020 року, в якому зазначено, що згідно акту обстеження умов проживання від 24 січня 2020 р., складеним працівниками Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради, [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 № 866 спірні питання між батьками щодо захисту інтересів дитини вирішується колегіально на Комісії з питань захисту прав дитини та за її рекомендацією виноситься висновок органом опіки та піклування за місцем проживання дитини. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 02.10.2010 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 02.10.2010 року (а.с.23). В позовній заяві зазначено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. В провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області знаходиться цивільна справа № 623/3277/19 (провадження 2/623/852/2019) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу зазначені громадяни мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 22.08.2014 року. (а.с.24). Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради 08.07.2020 року, на яке [PERSON] був запрошений рекомендованим листом, але не з`явився. Члени комісії одноголосно визнали місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю таким, що відповідає інтересам дитини. Під час бесіди з дитиною встановлено, що хлопчик дуже прив`язаний до мами, дуже її любить. Стосовно батька хлопчик конкретної відповіді не дав через свій маленький вік, але чітко пояснив, що проживає лише з мамою. Спеціалістами служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області відвідано адресу реєстрації батька дитини, [PERSON] : [ADDRESS] , та зі слів його матері [PERSON] встановлено, що її син довгий час проживає та працює в місті Києві, точної адреси вона не назвала. З висновку виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 14.07.2020 року № 02-49/1211 вбачається, що до доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . (а.с.10,104). В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітніх дітей з матір`ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні місця проживання дитини необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України « від 12 червня 1998 року, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість і відповідно створення належних умов для виховання дитини. На підставі викладеного, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходячи із пріоритету інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню.

Outcome: approved