Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить суд встановити факт його, позивача, проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з січня 1993 року до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] , та визнати за ним, позивачем, право на земельну частку (пай) розміром 7,21 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Більшовик», відповідно до Сертифікату серії КР № 0239351, виданого громадянину України члену КСП більшовик Ульянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області [PERSON] на підставі рішення Олександрійської районної державної адміністрації від 26.01.1998 року № 6-р та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.01.1998 року за номером 351, в порядку спадкування за законом. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА [INFO] помер чоловік його, позивача, рідної тітки [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, в тому числі на земельну ділянку(пай), що розташована на території Улянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яка належала померлому відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0239351 від 26.01.1998 року. Йому, позивачу, відомо, що спадкоємців щодо майна [PERSON] немає, тому до цього часу спадщина ніким не прийнята, спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилась. Він, позивач, відповідно до ст.1264 ЦК України, може бути віднесений до спадкоємців четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . Так, у 1993 році він, позивач, переїхав на постійне місце проживання в с.Тарасово-Шевченкове, до родини своєї тітки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , оскільки останні були похилого віку, своїх дітей не мали та потребували уваги і сторонньої допомоги по господарству. [INFO] [PERSON] померла. 23.02.1996 року [PERSON] належний йому житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , подарував йому, позивачу, та його дружині. При цьому, він, позивач, продовжував проживати разом зі спадкодавцем однією сім`єю в цьому ж будинку та вести спільне господарство до дня смерті [PERSON] . З метою оформлення спадкового майна він звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та роз`яснено, що він, позивач, не входить до кола спадкоємців, передбачених ст.ст.1261-1265 ЦК України. Крім того, ним, позивачем, було втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), а отримати дублікат вказаного свідоцтва на даний час не можливо, оскільки чинне законодавство не передбачає такої видачі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, при цьому зазначила, що на позовних вимогах вони наполягають. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Виконавчий комітет Попельнастівської сільської ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи без представника сільської ради, в якій також зазначив, що заперечень щодо вимог позивача не має. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою суду від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . 26.01.1998 року [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ «Більшовик», на підставі рішення Олександрійської райдержадміністрації від 09.01.1998 року №6-р, було видано сертифікат серія КР №0239351 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Більшовик», розміром 7,21 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується інформацією, наданою відділом в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.02.2021 року, вих.№90/102-21. Оригінал сертифікату серія КР №0239351 на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що свідчить оголошення про його втрату в газеті «Олександрійський тиждень» від 18.02.2021 року. 21.10.1950 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до договору дарування від 23.02.1996 року [PERSON] подарував належний йому відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 23.01.1190 року Михайлівською сільською радою та зареєстрованого в ОБТІ 23.05.1990 року за №р.№280-/2, жилий будинок з належними надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . Як свідчить довідка Попельнастівської сільської ради від 11.07.2021 року №11, [PERSON] з 01.12.1951 року до дня своєї смерті, тобто до [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: с.Тарасово-Шевченкове Олександрійського району Кіровоградської області. Разом з [PERSON] за вказаною адресою з 1993 року і до дня смерті останнього, а надалі і по теперішній час проживає племінник його дружини - [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який провів поховання [PERSON] за власні кошти, а також поховання своєї тітки. Завідуючою Олександрійської районної державної нотаріальної контори Ліб В.В. листом від 25.01.2020 року, вих.№ 48/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яки помер [INFO] . оскільки він не входить до кола спадкоємців передбачених ст.ст.1261-1265 ЦК України. За інформацією, наданою Олександрійської районною державною нотаріальною конторою від 03.09.2021 року, вих.№575/01-16, згідно алфавітних книг спадкових справ, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у вказаній нотаріальній конторі відсутня. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона знала і [PERSON] і його дружину [PERSON] , вони проживали в одному селі. Дітей у [PERSON] та [PERSON] не було. Нікого з родичів [PERSON] вона ніколи не бачила, про їх існування нічого не знає. Натомість племінник [PERSON] - [PERSON] часто приїздив до них у гості, а в 1993 році, коли [PERSON] та [PERSON] були вже в поважному віці, взагалі переїхав до них проживати. Коли померла [PERSON] , то [PERSON] перевіз проживати в село і свою дружину та двох дітей. [PERSON] разом з сім`єю проживав в одному будинку з [PERSON] до дня смерті останнього та продовжує проживати там і зараз. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що їй відомо про те, що [PERSON] є племінником [PERSON] . В 1993 році [PERSON] переїхав проживати до тітки та її чоловіка [PERSON] , які своїх дітей не мали, доглядав їх та поховав. Згодом [PERSON] перевіз і свою родину. Через деякий час будинок, в якому проживали [PERSON] з дружиною, а потім і племінник останньої з сім`єю, [PERSON] подарував [PERSON] . Їй також відомо, що [PERSON] ні братів ні сестер не мав. У [PERSON] був брат, рідний йому по матері, який на даний час помер. ОЦІНКА СУДУ На підтвердження фактів, викладених у позовній заяві, позивач надав копію сертифікату серії КР №0239351, виданого на ім`я [PERSON] щодо права на земельну частку (пай), площею 7,21 га в умовних кадастрових гектарах та примірник друкованого видання газети «Олександрійський тиждень» за 18.02.2021 року, підтверджуючий факт втрати даного сертифікату. На час смерті [PERSON] з ним проживав племінник його дружини, позивач по справі, [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання однією родиною [PERSON] та [PERSON] з 1993 року і до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Таким чином, підтверджено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини. При цьому, оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а, отже, позивач, як спадкоємець четвертої черги має право на вказану земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. НОРМИ ПРАВА Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно дост.1264ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що іншого вирішення спору ніж у судовому порядку у позивача немає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved