Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В вересні 2015 року Житлово-будівельний кооператив «8 Марта» (далі: ЖБК «8 Марта») звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що у відповідачів внаслідок несплати за встановленими тарифами послуг з утримання будинку та прибудинкової території утворилася заборгованість за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року у сумі 1753,80 грн., яку просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 січня 2016 року позов ЖБК «8 Марта» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ЖБК «8 Марта» заборгованість за послугами з утримання будинку і прибудинкової території за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 1731, 96 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати та стягнуто з [PERSON] на користь ЖБК «8 Марта» судові витрати в розмірі 848, 26 грн., з яких: 601,39 грн. на відшкодування суми судового збору та 246,87 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнуто з [PERSON] на користь ЖБК «8 Марта» судові витрати в розмірі 848, 26 грн., з яких: 601,39 грн. на відшкодування суми судового збору та 246,87 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу. Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач [PERSON], який діє від свого імені та в інтересах [PERSON] за довіреністю, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду. В обґрунтування своєї скарги зазначив, що дана справа була розглянута неповноважним суддею, який ухвалив завідомо неправосудне рішення з огляду на чисельні порушення норм процесуального права. Суд не роз'яснив учасникам процесу ст. 7 ЦПК України та ст. 14 закону України «Про засади державної мовної політики», а саме те, що суди можуть відправляти правосуддя на регіональній, тобто російській мові. Суд, на прохання позивача користуватись російською мовою в процесі, повідомив, що судочинство здійснюється на державній українській мові. Головуючий виконував роль перекладача в ході розгляду справи, що є порушенням норм процесуального права та дає підстави заявляти йому відвід. Суд, при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що голова ЖБК «8 Марта» безпідставно відмовляється укласти з ним договір на утримання будинку та прибудинкової території і доки він це продовжує вимагати від відповідача є ймовірність, що фінансово-господарську діяльність кооперативу можливо перевірити. Крім того, суд першої інстанції не застосував ряд норм матеріального права, а саме ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 14, 202,614 ЦК України, ст..ст. 3, 19, 20, 21, 26, 29 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» і це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Суд не прийняв до уваги те, що фактичні договірні відносини означають існування відносин, що основані на реально існуючому документі, яким є договір. Отже утримання будинку та прибудинкової території відповідачем без договорів з власниками є односторонньою угодою, яка утворює обов'язки лише для самого ЖБК, а не для власників квартир, які не зобов'язані без договорів оплачувати послуги. Отже у зв'язку з тим, що голова ЖБК протягом чотирьох років відмовляється укласти з ним договір про надання комунальних послуг, як цього вимагає закон, тому він не має можливості оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представники ЖБК «8 Марта» - голова кооперативу Сусла О.Д. та адвокат Чепурний С.В. в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснювався із залученням перекладача [PERSON] Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та представників позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у м Маріуполі, а [PERSON] є її фактичним користувачем. Як вбачається з інформації, наданої позивачем, плата за послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачами не провадилась з серпня 2014 року по червень 2014 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1753,80 грн. (а.с. 9). Рішенням Виконавчого комітету маріупольської міської ради від 17 вересня 2008 року № 35/2 для будинків 3 типу (упорядковане житло з ліфтом) була затверджена плата за утримання будинків і прибудинкових територій для населення, яке мешкає у житловому фонді, всіх форм власності в розмірі 1,70 грн за 1 кв.с. загальної площі. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки отримані відповідачами житлово-комунальні послуги з серпня 2014 року по серпень 2015 року ними не оплачувались, заборгованість за цими послугами в сумі 1731,96 грн., що нарахована виходячи з плати за утримання будинків і прибудинкових територій для населення, встановленої рішенням Виконавчого комітету маріупольської міської ради від 17 вересня 2008 року № 35/2, підлягає стягненню з відповідачів. При цьому суд дійшов висновку, що відповідачі, один із яких є власником квартири, а інший фактичним користувачем, несуть солідарний обов'язок по сплаті комунальних послуг. Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Положення п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 передбачають, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зі змісту ст.187 ЖК України вбачається, що саме житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку (будинків) та утримання прибудинкової території. Також згідно п. 1 1. Статуту ЖБК «8 Марта», даний кооператив є організацією громадян, які добровільно об'єднались на основі членства для обслуговування, утримання та використання майна будинку, який перебуває у загальному користуванні. Апеляційним судом встановлено, що обслуговування та утримання будинку [ADDRESS] здійснюється ЖБК «8 Марта». Відповідач [PERSON] є власником квартири № 191, що розташована у вищезазначеному будинку (а.с. 15). Відповідач [PERSON] в даному жилому приміщенні не зареєстрований, договору оренди квартири з її власником не укладав. Зі змісту ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачаться, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). На порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув і, стягуючи з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за отриманні послуги, не врахував, що учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг є саме власник квартири [ADDRESS] - [PERSON] й дійшов передчасного висновку про солідарну за даним позовом відповідальність відповідачів. Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не було укладено договору про надання комунальних послуг є необґрунтованими, оскільки позивач надає послуги з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, де має у власності квартиру № 191 [PERSON], отже між сторонами фактично склались договірні відносини. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання. Посилання особи, яка подає апеляційну скаргу, на те, що головуючим суддею в першій інстанції не були роз'яснені сторонами всі процесуальні права та обов'язки спростовуються журналом судового засідання від 09 грудня 2015 року (а.с.39). Твердження [PERSON] про те, що судом першої інстанції були порушені його мовні права є необґрунтованими, оскільки останнім не було заявлене клопотання про допуск перекладача. Також не є таким, що заслуговує на увагу апеляційного суду довід [PERSON] про те, що суд першої інстанції не врахував, що голова ЖБК «8 Марта» безпідставно відмовляться укласти з ним договір з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки це не є предметом розгляду даної справи. За таких обставин, оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову до [PERSON] підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у стягненні з нього вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території, обов'язок по сплаті яких необхідно покласти в повному обсязі на відповідача [PERSON]. З урахуванням наведеного, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути понесені позивачем і судові витрати в повному обсязі.

Outcome: partial