Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Відповідно до п/п 9\~\~п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону У № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача про визнання права користування квартирою на умовах найму та зобовязання укласти договір найму, посилаючись на те, що позивачка проживала однією сімєю не менше як пять років з [PERSON], який помер 26 січня 2017 року. Після смерті залишилася спадщина у вигляді права користування квартирою № 14, розташованої в буд. № 37 по вул.Чкалова, м.Арциз Одеської області, яка належить до державного житлового фонду, управління яким здійснює Арцизька міська рада Одеської області. Після смерті спадкодавця позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], який помер 26 січня 2017 року, та звернулася до відповідача та третьої особи з проханням переоформити особовий рахунок на зазначену квартиру та укласти договір найму, однак позивачці було відмовлено оскільки разом зі смертю [PERSON] припинилися всі права та обовязки по договору найму вищевказаної квартири у звязку з чим позивачка звернулася з зазначеним позовною заявою до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що після смерті [PERSON], яка доводилася матірю [PERSON] був укладений договір найму житла державного та комунального житлового фонду між КП «Житловик» та [PERSON] з яким позивачка проживала однією сімєю. Після смерті [PERSON] позивачка має право на укладення договору найму квартири так як проживала з померлим однією сімєю більше пяти років. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, посилаючись на те, що померлий [PERSON] не був наймачем спірної квартири оскільки в 2001 році вибув до кв. 7, розташованої в буд. № 2 по вул..Добровольська м.Арциз Одеської області де проживав разом з позивачкою. Позивачка не була наймачем спірної квартири так як не вселялися до неї та не проживала в ній у звязку з чим не має права на користування спірною квартирою та на укладення договору найму. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не підтримала, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, представника третьої особи, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26 січня 2017 року помер [PERSON]В, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 474906 (а.с. 45). Відповідно до довідки № 170 від 07.04.2017р., виданої Арцизькою міською радою Одеської області, довідки № 84 від 10.04.2017р., виданої Комунальним підприємством «Житловик», [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], яка не приватизована та належить до житлового фонду Арцизької міської райди Одеської області, що підтверджується рішенням Арцизької міської ради Одеської області від 06.06.2000р., актом обстеження санітарно-технічного стану житлового приміщення від 31.05.2017р. (а.с. 17, 18, 98, 99, 100, 101, 102 ). 19 листопада 2007 року між Арцизьким комунальним підприємством «Житловик» та померлим [PERSON] укладено Договір найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду на кв. № 14, розташовану в буд. № 37 по вул.Чкалова м.Арциз Одеської області. Договір укладений терміном на один рік, та вважається продовженим на той же термін, якщо жодна зі сторін за один місяць до його призупинення не заявить про його закінчення (а.с. 46). Зі сповіщень, виданих Комунальним підприємством «Житловик» вбачається, що [PERSON] в період з 2007 року по 2017 рік сплачував комунальні послу за кв. № 14, розташовану в буд. № 37 по вул.Чкалова м.Арциз Одеської області (а.с. 59-64). Як вбачається з рішення суду від 04 липня 2017 року, ухвали суду від 16 серпня 2017 року встановлено факт, що [PERSON] (а.с. 11, 31, 79), позивачка по справі, проживала однією сімєю не менше як пять років з померлим [PERSON] (а.с. 14-15, 16). Згідно довідки № 345/01-16 від 13.09.2017р., витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49071760 від 13.09.2017р., виданих приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], за заявою [PERSON], позивачки по справі, заведена спадкова справа № 16/2017 про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 26.01.2017р., останнє місце проживання якого було: Одеська область, м.Арциз. [ADDRESS] (а.с. 12, 13). 09.10.2017р., [PERSON], позивачка по справі, звернулася з письмовою заявою до директора КП «Житловик» про переоформлення особового рахунку, однак їй було розяснено, що їй необхідно звернутися до Арцизької міської ради Одеської області (а.с. 22, 23). 18.09.2017р., [PERSON], позивачка по справі, звернулася з письмовою заявою до голови виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області про переоформлення особового рахунку на кв. № 14, розташовану в буд. № 37 по вул.Чкалова м.Арциз Одеської області (а.с. 18). Відповідно до листа № 1100 від 19.09.2017р. [PERSON], позивачці по справі, було відмовлено в переоформленні особового рахунку (а.с. 19). 09.10.2017р. [PERSON], представник позивачки, повторно звернувся з письмовою заявою до Арцизької міської ради Одеської області про переоформлення особового рахунку, однак йому було відмовлено (а.с. 20, 21). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що знають [PERSON], який проживав в кв. № 14, розташованій в буд. № 37 по вул.Чкалова м.Арциз Одеської області до 2001 року, а потім вибув та проживав з [PERSON] за місцем її проживання. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в звязку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожній особі гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Статтею 58 ЖК України\~передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України\~користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем\~житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності\~відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Частина 1\~ст. 63 ЖК України\~\~ визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно п. п. 13, 14 Правової позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ Верховного Суду України від 26.05.2001р., оскільки за змістом статей 64, 65 ЖК України наймач і члени сім'ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. Виходячи з положень Конституції України про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови в цьому. За змістом ст. 65 ЖК України за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім'ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні. Судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, не вселилася до спірної квартири, та проживала разом з [PERSON] кв. № 7 по вул.Добровольського м.Арциз Одеська область, до дня його смерті, яка наступила 26 січня 2017 року. Також, в супереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачка не довела суду обставини, на які вона посилалася щодо права користування спірною квартирою на умовах найму. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права користування квартирою на умовах найму та зобовязання укласти договір найму. Суд прийшов до висновку, що позов не обґрунтований у звязку з чим не підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачкою в позові обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд не бере до уваги письмові докази, а саме фото квартири № 14, розташованої в буд. № 37 по вул.Чкалова м.Арциз Одеської області (а.с. 116- 120), договір № 34 від 03 березня 2017 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 121-122), оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 77 ЦПК України, не стосуються предмету спору.

Outcome: dismissed