Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про визнання права власності на мотоцикл. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 19 вересня 2013 року відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, який оформлений у вигляді довідки-рахунку серії ААВ № 588100, складеної ТОВ «Південна торгова компанія», вона придбала мотоцикл марки «MUSSTANG MT110-2B» за 2160 грн. При цьому вчасно до відповідних органів з метою реєстрації вказаного транспортного засобу не звернулась. На її звернення до сервісного центру з метою реєстрації права власності їй було відмовлено, про що повідомлено в письмовій відповіді з боку Головного сервісного центру МВС України від 07.06.2019 року та Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 14.11.2019 року. Просить суд визнати за нею право власності мотоцикл марки «MUSSTANG MT110-2B». Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача за довіреністю Кузнецова Ю.В. в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, оскільки Регіональний сервісний центр не оспорює право власності позивачки на транспортний засіб, а здійснює організаційне забезпечення та контроль процесу реєстрації транспортних засобів. Надана позивачкою в 2019 році довідка-рахунок від 19 вересня 2013 року на час звернення не була підтвердженням факту придбання транспортного засобу і не є підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Крім того, звертаючись до суду із позовом у грудні 2019 року, позивачка пропустила встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки мотоцикл був нею придбаний у вересні 2013 року. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] мотивувала позов тим, що 19 вересня 2013 року вона придбала мотоцикл «MUSSTANG MT110-2B» рама [NUMBER] двигун № [NUMBER] на підставі довідки-рахунку вартістю 2160 грн. у ТОВ «Південна торгова компанія». Також їй була видана митна декларація, яка свідчить про розмитнення даного мотоцикла та сертифікат відповідності. В 2019 році в неї виникла необхідність в проведенні державної реєстрації та отримання державного номерного знаку. Вона звернулась до Територіального сервісного центру № 1444 (м. Покровськ) із усною заявою про реєстрацію мотоциклу на підставі вищевказаних документів, де їй було усно відмовлено. Після цього на свої письмові звернення отримала письмові відповіді з Головного сервісного центру МВС України від 07.06.2019 року та Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 14.11.2019 року, що, внаслідок змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 941 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом, на підставі якого здійснюються операцій з транспортними засобами та не є документом, що підтверджує право власності. Враховуючи викладене, просила визнати за нею право власності на мотоцикл. При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. 13 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до ТСЦ МВС №1441 із заявою вх. № 8802, де просить посприяти в перереєстрації мотоциклу «MUSSTANG MT110-2B» рама [NUMBER] двигун № [NUMBER] згідно наявної довідки-рахунку. Відповідно до довідки-рахунку серії ААВ № 588100 від 19.09.2013 року, яка була видана ТОВ «Південна торгова компанія», встановлено, що позивачка сплатила 2160 грн. за придбаний нею мотоцикл марки «MUSSTANG MT110-2B» рама [NUMBER] двигун № [NUMBER] . До позову позивачем долучено сертифікат відповідності на придбаний мотоцикл терміном дії з 12 липня 2013 року до 11 липня 2014 року, виданий фірмою - виробником. Листом від 14 листопада 2019 року №31/5-8398 позивачці було надано роз`яснення, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 941 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» з 18 листопада 2015 року довідку-рахунок виключено з переліку документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Таким чином підстави для державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу відсутні. За ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу,укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів,за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення,розшуку та управління активами,одержаними від корупційних та інших злочинів. У той же час, 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Таким чином, надана позивачкою для реєстрації в листопаді 2019 року довідка-рахунок від 19 вересня 2013 року вже не була документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу. Розглядаючи спір, що виник, буде правильним зробити висновок, що з боку ТСЦ № 1441 РСЦ МВС в Донецькій області цілком обґрунтовано відмовлено позивачці у перереєстрації транспортного засобу. Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 803/336/16 . Стаття 19 Конституції України передбачає,що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України . РСЦ МВС в Донецькій області діє на підставі Положення про Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1404, у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 19 травня 2017 року № 406 . Відповідно до Положення РСЦ МВС в Донецькій області у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України,наказами Міністерства внутрішніх справ України,іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням. РСЦ МВС в Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань здійснює організаційне забезпечення та контроль процесу реєстрації транспортних засобів,обміну та видачі посвідчень водія,обліку та зберігання документів,що є підставою для їх видачі,контроль за наповненням Єдиного державного реєстру МВС (абз.15 п.4 Положення). Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачка, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області про визнання за нею права власності на транспортний засіб, не врахувала положення ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на майно та видачі свідоцтва, у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права, не є оспорюванням права власності на майно. Зокрема, сервісний центр не перебуває з позивачкою у правовідносинах щодо здійснення нею прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011року у справі № 3-55гс11. В даному випадку ТСЦ РСЦ МВС діяв як особа публічного права, покликана на виконання функцій держави стосовно контролю за дотриманням закону, а не як особа приватного права, а спірні правовідносини, що склалися між сторонами є публічно- правовим, а не приватно-правовими. Згідно з п. 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивачка не позбавлена можливості захисту свого права у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що її право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії. Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. З приводу позиції відповідача щодо застосування наслідків пропуску позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.3,4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як роз`яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин, у зв`язку із тим, що суд відмовляє позивачу по суті позовних вимог, вирішення питання щодо застосування строку позовної давності є недоцільним.

Outcome: dismissed