Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з 04.09.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2010 року народження та сина [PERSON] , 2013 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини припинені з травня 2019 року, оскільки відповідач має стосунки з іншим чоловіком, фактично створила нову сім`ю. Позивач зазначає, що спільне господарство не ведеться, шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим, сім`я розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Спір про поділ майна та місце проживання дітей відсутній. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04.09.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №408. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 07.04.2020 року. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач з 04.09.2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 408, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.05.2018 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23.12.2013 року виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені з травня 2019 року, подружжя не ведене спільне господарство, відповідач має стосунки з іншим чоловіком. Спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Таким чином, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved