Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] ; договір купівлі-продажу майна від 02.11.2020р.; копія акту приймання передачі майна за договором купівлі продажу майна від 02.11.2020р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04. 2019р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2019р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2019р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2019р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я відповідачки; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2019р (№472); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2019р. (щодо присадибної земельної ділянки); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2019р (№473); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2019р. (щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , діючі через свого представника, звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] , зазначивши, що 02.11.2020 р. між ними та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належних відповідачці: житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] ; земельної ділянки\~площею 0,25\~га із\~кадастровим номером\~5124182900:02:001:0170,\~розташованої по\~ [ADDRESS] , виділеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки); земельної ділянки\~площею 0,0994\~га із\~кадастровим номером\~5124182900:02:001:0169,\~розташованої по\~ [ADDRESS] , виділеної для ведення особистого селянського господарства, - за 105000 грн. 02.11.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачі передали відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на будинок, ключі від нього, саму нерухомість в натурі із присадибною земельною ділянкою та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства. Факт передачі об`єктів купівлі-продажу підтверджується актом приймання-передачі майна від 02.11.2020р. У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачам укласти договір купівлі-продажу нерухомості та землі в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачі організували догляд за будинком, мешкають там та доглядають за придбаною житлоплощею, зробили ремонт, обробляють земельні ділянки та сплачують всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі неодноразово зверталися до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачів про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок та на земельні ділянки на себе, позивачам було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість (будинок) та земельні ділянки в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користуються житловим будинком та земельними ділянками за призначенням, сплачують всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо будинку та землі та встановленні права на них у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість та землю за позивачами. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивачі просили залишити судові витрати за ними, питання про стягнення судових витрат з відповідачки судом не розглядається.

Outcome: approved