Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Представник позивача [PERSON] - адвокат Ковальов А.І. просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача 5400,00 грн, що були безпідставно списані з відкритого на її ім`я карткового рахунку. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Між позивачем та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування, на підставі якого банком було емітовано картку та відкрито на ім`я позивачки картковий рахунок для зарахування грошових коштів. 30 березня 2017 року о 10 год 47 хв відбулося несанкціоноване списання належних позивачеві грошових коштів у розмірі 5400 грн. з відкритого на її ім`я в АТ «Ощадбанк» карткового рахунку, про що тримача картки було поінформовано СМС - повідомленням. Зважаючи на те, що розпорядження на списання належних їй коштів позивачка не давала, нікого не уповноважувала на користування картрахунком та нікому не передавала ані саму картку, ані ПІН-код до неї, вона одразу ж зателефонувала до банку та повідомила про вчинені відносно неї шахрайські дії. З метою уникнення подальшого несанкціонованого списання коштів картковий рахунок банком було заблоковано. Проведеним АТ «Ощадбанк» службовим розслідуванням було встановлено, що належні [PERSON] кошти були перераховані невстановленою особою на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано у м. Добропілля Донецької області. Результати досудового розслідування, проведеного органами Національної поліції, позивачці наразі не відомі, матеріали кримінального провадження до суду не передавалися. З метою повернення належних їй грошових коштів позивачка звернулася до АТ «Ощадбанк» з вимогою про зарахування незаконно списаної з її картрахунку суми, проте відповідач повідомив, що несанкціонований переказ грошових коштів з карткового рахунку став можливим у зв`язку з недотриманням [PERSON] вимог п. 9.15 розділу IX договору комплексного банківського обслуговування, в частині зобов`язання клієнта забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН, [NUMBER] , строк дії, номер картки тощо, у той час як ризик і відповідальність за несанкціоноване використання зазначених даних несе виключно клієнт. Як зазначає представник позивача, відповідач не виконав своїх зобов`язань перед [PERSON] , як володільця банківського рахунку та не забезпечив збереження належних їй грошових коштів. Таким чином, так як через шахрайські дії невстановлених осіб позивачеві завдано збитків, які полягають у списанні з відкритого на її ім`я карткового рахунку грошових коштів у сумі 5400 грн, а банком відмовлено у відшкодуванні завданих позивачці збитків, представник позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Позивач та його представник про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 22.07.2020 року представник відповідача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що вважає заявлений позивачем позов безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на наступне. 10.09.2014 року між позивачем та АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 2008566 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, а не договір комплексного банківського обслуговування, як зазначає позивач. В опитувальному листі клієнта - фізичної особи від 10.09.2014 та заяві - анкеті на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки від 10.09.2014 року, визначено номер мобільного телефону позивача. Оспорювана позивачем операція з переказу коштів з рахунку здійснювалась через систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», а на номер мобільного телефону позивача визначений нею у зазначених вище документах, банком 30.03.2017 року у період часу з 10:40 по 10:47 надсилались повідомлення, що містили одноразові цифрові паролі (ПІН-коди), які визначені умовами Договору, Правил та Інструкцією користувача в якості підпису та підтвердження операцій за рахунком. Зміст записів телефонних розмов позивача з контакт-центром АТ «Ощадбанк», що відбулися 30.03.2017 року та 31.03.2017 року вказує на те, що позивачем були розголошені тертім особам дані, що дають можливість здійснювати операції по рахунку. Пунктом 1.5 договору, серед іншого, визначено, що банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту, у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, а також у разі розголошення клієнтом логіну та паролю WEB-банкінг «Ощад-24/7» та/або ПІН-коду системи Mobile-банкінг «Ощад-24/7». Пунктом 9.15 розділу «Відповідальність клієнта та банку» Правил, визначено, що клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мольного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві-анкеті на відкриття рахунку фізичні особі та видачу платіжної картки або повідомлений банку в іншому встановленому законом порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати чи незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону клієнта. Таким чином, система дистанційного банківського обслуговування, із застосуванням якої було здійснено оспорювану позивачем операцію, відповідно до правил та Інструкції користувача передбачає складання розпорядження на здійснення операції в системі ДБО самим користувачем та заходи щодо електронної ідентифікації, в тому числі шляхом використання електронного підпису - одноразового цифрового паролю, отриманого на номер мобільного телефону клієнта, який є аналогом власноручного підпису клієнта, що виключає перекладення позивачем відповідальності за здійснену операцію на відповідача. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020 року справа розподілена судді Ніколаєву М.В. 01.04.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків. 10.04.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 21.08.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та постановлено витребувати докази у Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві, у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», та у Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна». Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2020 року, у зв`язку із припиненням повноважень судді Ніколаєва М.В., справа розподілена судді Нероді Л.М. 13.11.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суддею Неродою Л.М. вказану справу прийнято до провадження, та призначено підготовче судове засідання. 09.03.2021 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо витребування у АТ КБ «Приватбанк». 09.03.2021 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 10 вересня 2014 року [PERSON] підписала заяву-анкету на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки у в ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». У вказаній анкеті заяві позивачем було зазначено мобільний номер [NUMBER] , як номер, на який будуть надсилатися інформаційні СМС- повідомлення банку, та як номер, до якого вона просить підключити її картку до послуги СМС- банкінгу. В опитувальному листі, підписаному [PERSON] 10.09.2014 року, останньою також зазначено мобільний номер [NUMBER] . Крім того, 10 вересня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано договір № 2008566 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до вказаного договору [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 3 вказаного договору, клієнт має право на період дії договору підключитися та користуватися дистанційними каналами обслуговування, що пропонуються банком - системами WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7». Підключення до вказаних систем здійснюється клієнтом відповідно до інструкції користувача з використанням пристрою клієнта, що відповідає технічним вимогам інструкції користувача, та який має доступ до мережі Інтернет. Сторони визнають, що отримані банком платіжні документи , створені в системах WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7», та підтверджені паролем клієнта або пін-кодом до системи MOBILE- банкінг «Ощад 24/7», мають таку ж юридичну силу, як і документи на паперовому носії, які підписані власноручно клієнтом. Відповідно п. 3.5. вказаного договору, до початку користування системами WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7» клієнт зобов`язаний ознайомитися з порядком користування та функціональними можливостями вказаних систем в Інструкції користувача. Згідно п. 4.2. Договору Сторони домовились, що всі інші умови цього Договору, зокрема перелік операцій, що вчиняються Банком за рахунком, в тому числі за допомогою систем WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7», права та обов`язки сторін, їх відповідальність, порядок нарахування процентів визначаються Правилами та Тарифами, правилами відповідної платіжної системи та нормами чинного законодавства України та Інструкцією користувача. Згідно п. 4.3. підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається відповідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з Правилами та Тарифами, погоджується вважати положення вказаних Правил та Тарифів обов`язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору. 10.09.2014 року [PERSON] отримала картку [NUMBER] та пін-конверт до неї по рахунку № [NUMBER] , про що написала відповідну розписку. 30.03.2017 року о 10 годині 47 хвилин через систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», з карткового рахунку позивача здійснено переказ на картку іншого банку. У ході дослідження судом наданого представником відповідача доказу - диску з аудіо записом розмов з [PERSON] , встановлено, що на даному диску наявні три записи розмов, а саме: 30.03.2017 року об 11 годині 14 хвилин, 30.03.2017 року об 11 годині 19 хвилин та 31.03.2017 року об 11 годині 26 хвилин. Із запису розмови за 30.03.2017 року об 11.14, вбачається, що користувач картки «Ощадбанку» № [NUMBER] повідомив банк, що шахраї з її даної картки зняли кошти, тому вказану картку просила заблокувати та замовила нову картку, так як дані даної картки нею особисто розкриті іншим особам. Із запису розмови за 30.03.2017 року об 11.19, вбачається, що користувач картки «Ощадбанку» № [NUMBER] повідомила оператору «Ощадбанку» номери телефонів, на які нею повідомлено інформацію про дані її картки, в результаті чого невідомими особами знято кошти з її картки. Із запису останньої розмови за 31.03.2017 року об 11.26, вбачається, що користувач картки «Ощадбанку» № [NUMBER] повідомила оператору «Ощадбанку», що вона не надавала ніякої інформації стосовно її картки іншим особам. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 21.08.2020 року, листом №ЄД-20-08928 від 03.09.2020 року представник Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» повідомив суд, що відповідно ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», оператор зобов`язаний зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, тому інформація за 30.03.2017 року не збережена. На заяву [PERSON] від 10.03.2020 року, поданої до філії - головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», заступник начальника Головного у правління з роздрібного бізнесу головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Римарєв О.М. надав лист №100.10/2-07/2861 від 18.03.2020 року, у якому повідомив, що після проведення детального аналізу та перевірки встановлено, що несанкціонований переказ грошових коштів з рахунку [PERSON] став можливий у зв`язку із недотриманням нею вимог п. 9.15 розділу ІХ Договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого клієнт зобов`язаний забезпечити /гарантувати неможливість отримання третім особам інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН, строк дії, номер картки, тощо. Ризик та відповідальність за несанкціоноване використання даних несе виключно клієнт. У зв`язку із викладеним [PERSON] рекомендовано звернутися до органів Національної поліції України та подати заяву про вчинення шахрайських дій. З копії листа № Б-54ГЛ/125/50-2020 від 19.05.2020 року, що виданий начальником Дніпровського управління поліції Головного управляння національної поліції у м. Києві, вбачається, що 30.03.2017 року до ЄРДР за №12017100040004619 на підставі заяви [PERSON] внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. За повідомленням [PERSON] , 30.03.2017 року об 11.00 невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, буд. 32, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з банківської картки «Ощадбанк» у сумі 5 500 грн, які належать [PERSON] ОЦІНКА СУДУ З матеріалів справи встановлено, що оспорювана позивачем операція з переказу коштів на суму 5 400,00 грн з рахунку здійснювалась через систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7». Додаткова інформація про саме такий рух коштів по рахунку позивача, відображена у виписці по картковому рахунку від 08.09.2020 року, яка має статус первинного документу та в силу п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ 18.06.2003 року №254, є підтвердженням виконаних за день операцій. При підписанні 10.09.2014 року договору №2008566 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, позивач [PERSON] своїм підписом підтвердила той факт, що вона має право на період дії договору підключитися та користуватися дистанційними каналами обслуговування, що пропонуються банком - системами WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7». Крім того, [PERSON] , підписавши вказаний договір, підтвердила, що вона ознайомлена з тим, що до початку користування системами WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7» вона зобов`язана ознайомитися з порядком користування та функціональними можливостями вказаних систем в Інструкції користувача. Крім того, сторонами погоджено, що всі інші умови договору, зокрема перелік операцій, що вчиняються Банком за рахунком, в тому числі за допомогою систем WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або MOBILE- банкінг «Ощад 24/7», права та обов`язки сторін, їх відповідальність, визначаються Правилами та Тарифами, правилами відповідної платіжної системи та нормами чинного законодавства України та Інструкцією користувача. Як визначено у Розділі 2 Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (Додаток №2 до Договору №2008566 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 10.09.2014 року) саме на користувача платіжної картки покладений обов`язок вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання платіжних карток. Якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН - код став відомий сторонній особі, клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи банку, де відкрито рахунок. Клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо платіжна картка передана сторонній особі або не повідомлено банк про те, що її загублено. Також, відповідно п. 9.1 розділу ХХ Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», клієнт зобов`язується: виконувати умови Договору та норми Законодавства, не розголошувати ПІН-код, Логін, Пароль, ПІН-код до системи дистанційного банківського обслуговування, реквізити Картки та не передавати Картки в користування третім особам. Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2\, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Згідно п. 9.15 розділу ІХ Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мольного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві-анкеті на відкриття рахунку фізичні особі та видачу платіжної картки або повідомлений банку в іншому встановленому законом порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати чи незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону клієнта. В інструкції користувача системи «Ощад24/7», у розділі «Рекомендації щодо безпечної роботи в системі WEB-банкінг», зазначено, що щоб захистити себе від шахрайства та зловживань, рекомендовано, зокрема, не розголошувати повні реквізити своєї платіжної картки (утому числі CVV2/CVC2) стороннім особам, навіть якщо вони представляються співробітниками банку або правоохоронних органів. Вказані рекомендації зазначені також в Інструкції з реєстрації користувача у мобільному додатку «Ощад24/7». Таким чином, права, обов`язки та відповідальність сторін при дистанційному обслуговуванні клієнта за допомогою системи WEB-бакінг обумовлені в Правилах. Порядок користування та функціональні можливості системи WEB-бакінг визначені в Інструкції користувача системи WEB-бакінг. [PERSON] використала своє право (а не обов`язок) користуватися дистанційними каналами обслуговування, що пропонуються банком, та мала дотримуватися усіх встановлених банком правил щодо безпеки такого користування. Конфіденційні дані картки відомі виключно держателю платіжної картки, який зобов`язаний вживати всіх заходів задля безпеки власної платіжної картки та її реквізитів, про що повідомлено [PERSON] при відкритті рахунку та отриманні платіжної картки. У подальшому, позивач повідомила особисто інформацію про дані її картки стороннім особам, що вбачається з запису першої телейоннох розмови останньої з банком та у результаті чого невідомими особами знято спірні кошти з її картки. Вказаний факт повністю підтверджується наданими представником відповідача доказом - диском з аудіо записом розмов з [PERSON] з представниками кол-центру АТ «Ощадбанк» 30.03.2017 року об 11.14, 30.03.2017 року об 11.19, та 31.03.2017 року об 11.26. Так, із записів розмов 30.03.2017 року вбачається, що позивач подала заявку на блокування її картки у зв`язку із розголошенням інформації про дані картки третім особам та зняттям з її рахунку шахраями коштів, а з третьої телефонної розмови, що мала місце 31.03.2017 року позивач вже цей факт заперечує, і суд це розцінює як намагання стягнути списані з її рахунку кошти з відповідача. Таким чином, відповідачем не порушено умов договорів, зобов`язань чи вимог чинного законодавства України під час проведення спірної операції, відповідач виконав вимоги вищевказаних нормативних актів щодо нерозголошення конфіденційності інформації, виконання належного переказу та в подальшому блокування картки клієнта після повідомлення [PERSON] про таку необхідність Контакт-центру. Cписання коштів з карткових рахунка [PERSON] відбулось через систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», у зв`язку із розголошенням самою [PERSON] інформації про дані її картки третім особам. Будь-яких доказів, які б свідчили про вину (умисел або необережність) відповідача у безпідставному списані коштів з карткових рахунків позивача, позивачем та його представником суду не надано. За таких обставин суд прийшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог та на його думку слід відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. НОРМИ ПРАВА Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відносини між учасниками договору банківського рахунку внормовані главою 72 ЦК України. Умови договору банківського рахунку врегульовані статтею 1066 ЦК України, відповідно до якої за договором банківського рахунка банк зобов`язується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1073 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. А саме, у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Норми ст. 610 ЦК України вказують, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, настання відповідальності особи, яка порушила зобов`язання, можливе лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно п. 1.27. ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно п. 1.24 ст. 1 вказаного Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. На підставі п. 14.12 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 1 Розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого 05.11.2014 року постановою Правління НБУ № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Пунктом 2 цього Розділу визначено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Крім того, пунктом 6 Розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач звернулася до суду із позовом 30.03.2020 року, та заявила позовну вимогу майнового характеру, при цьому [PERSON] не сплачено судовий збір за подання позову, і з приводу цього у позовній заяві зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору, так як звертається до суду в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору. З роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» випливає, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] з моменту списання з її рахунку належних їй грошових коштів, і таким чином на момент звернення до суду, було відомо, що вказані кошти було списано в результаті шахрайських дій сторонніх осіб, яким з вини самої [PERSON] стали відомі дані її картки. З даного приводу остання навіть звернулася до органів Національної поліції, про що було внесено відомості до ЄРДР № 12017100040004619 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Таким чином, оскільки спірні грошові кошти списано з рахунку відповідача в результаті шахрайських дій сторонніх осіб, а не в результаті порушення відповідачем порядку відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору не застосовувати правила законодавства про захист прав споживачів, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позивач при подачі даного позову не звільнена від сплати судового збору. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлюються у таких розмірах: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, позивачем при подачі до суду судовий збір сплачено не було, відповідно ст.141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved