Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Відповідно до виконавчого листа у цивільній справі № 126/698/17 виданого 19.04.2017 року відповідач щомісячно сплачує на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України викладено в редакції: «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В зв'язку з вищевикладеним, так як розмір аліментів які виплачує боржник є меншим мінімуму передбаченого законодавством, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до виконавчого листа у цивільній справі № 126/698/17 виданого 19.04.2017 року відповідач щомісячно сплачує на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надавав коштів позивачеві на утримання їх дочки, тому рішенням Бершадського районного суду Вінницької області із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 355 грн., з 1 травня - 1 426 грн., з 1 грудня - 1 492 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 689 грн., з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1 860 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На сьогоднішній день змінилося законодавство України і згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ч.3 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved