Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.06.2005р.; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2016р.; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району від 03.10.2020р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 16.07.2018р.; копія рішення Ренійського районного суду від 23.01.2018р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 23.08.2018р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 861911; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.05.2020р.; копія спадкової справи № 55/2020, відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя їй належало: -майновий пай на суму 4576 грн., свідоцтво серії [NUMBER] вид. Плавнівською сільською радою у 2003 року; -майновий пай на суму 9489 грн., свідоцтво серії [NUMBER] виданий Плавнівською сільською радою у 2003 року; -земельна ділянка площею 3,98 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для \~ \~ \~ \~ведення товарного сільськогосподарського виробництва,кадастровий \~ \~ \~ \~номер 5124184000:01:002:0738; -земельна ділянку площею 1,0803 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для \~ \~ \~ \~ведення \~ \~ \~ \~товарного сільськогосподарського \~ \~ \~ \~виробництва, \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер 5124184000:01:005:0553; -земельна ділянку загальною площею 2,53 га (0,5402 га. та 1,99 га.), які розташовані на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5124184000:01:005:0197, 5124184000:01:002:0049. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті є донька позивач [PERSON] , відповідач її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Позивач по справі у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Так, відповідачі по справі у встановлений законом строк відмовились від спадщини. На підставі їх заяв нотаріус відкрила спадкову справу № 55/2020. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померло [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою що її прийняла. Інші спадкоємці першої черги відповідачі по справі на спадщину не претендують, про що надали суду відповідну заяву, крім того у встановлений законом строк відмовились від спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved