Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014-2009-1521, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 47 210 доларів США зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом. Підпунктом 1.1.1. кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% (підвищена процентна ставка). Відповідно до п.1.2 кредитного договору строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредиту позичальнику по 10 травня 2038 року включно. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання тому утворилась заборгованість у розмірі 55846 доларів США 91 цент. Позивач вважає за необхідне пред`явити у даній позовній заяві лише частину своїх вимог, а саме у розмірі 16 560 доларів США, з яких сума простроченої заборгованості по сумі кредиту - 391,67 доларів США та сума дострокового стягнення по кредиту 16 168,33 долари США. 04 червня 2014 року між кредитором та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого вона поручається за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору №014-2008-1521 від 20 травня 2008 року та додаткової угоди б/н від 04 червня 2014 року, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Оскільки договором поруки не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, то відповідачі відповідають перед банком як солідарні боржники. Тому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014-2008-1521 від 20 травня 2008 року у розмірі 16 560 доларів США 00 центів. Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Прудка О.В. в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій суворо регламентують механізм операцій банку з валютними цінностями. Договір банківського рахунку з [PERSON] банк не укладав, а з наданого банком меморіального ордеру не видно з якого рахунка зараховані кошти на позичковий рахунок. Відповідно до п.2.12 банк може збільшити процентну ставку за певних обставин, та про її зміну повідомити позичальника за 15 календарних днів до дати зміни процентної ставки. Такого повідомлення [PERSON] не отримував. Крім цього, банк повинен перевірити його кредитоспроможність та наявність забезпечення кредиту, додержуючись встановлених НБУ вимог щодо концентрації ризиків за такою процентною ставкою. Всього декілька років банк виконував рекомендації НБУ про перегляд процентних ставок в бік зменшення, а потім збільшив процентну ставку, хоча курс долара по відношенню до гривні значно зростав, а доходи позичальника, отримувані в національній валюті навіть зменшились. [PERSON] був вимушений підписати договір на умовах банку щоб не втрачати внесений за квартиру задаток, а тому не був вільним у визначенні умов договору. Коли умови встановлені однією із сторін, шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, то укладений договір є договором приєднання. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, тому відповідно до ч.2 ст.634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір включає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Встановлення несправедливих умов договору є порушенням ст.18 ч.3 абз.3 ЗУ «Про захист прав споживачів». Надаючи кредит в іноземній валюті банк знав, що ці кошти будуть використані для розрахунку готівкою за придбану квартиру, тобто валюта буде використана як засіб платежу в готівковому грошовому обігу, що заборонено Конституцією України, ЗУ «Про національний банк», постановою НБУ «Про затвердження правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів НБУ». В зв`язку з цим кредит є псевдовалютним та повинен бути визнаний гривневим. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала поруку припиненою, оскільки позов поданий 21 вересня 2016 року, а вимога від 28 липня 2015 року про дострокове повернення кредиту отримана нею 04 серпня 2015 року. У вимозі зазначено, що «у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково, на 61-ий день з моменту отримання вимоги». Тому враховуючи викладене, термін повернення кредиту настав 05 жовтня 2015 року. Оскільки з позовом банк звернувся 21 вересня 2016 року, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука вважається припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачки [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №014-2008-1521 від 20 травня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 47 210 доларів США, що підтверджується копіями вказаного кредитного договору з додатками, заяви на видачу готівки, меморіального ордеру від 20 травня 2008 року (т.1 а.с.10-21, 163, 164). Для забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] по кредитному договору №014-2008-1521 від 20 травня 2008 року, 04 червня 2014 року укладений договір поруки відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов`язується відповідати перед банком за виконання зобов`язань, що випливають із вищевказаного кредитного договору, що підтверджується копією договору (т.1 а.с.122-129). Відповідно до розрахунку заборгованості (т.1 а.с.116-120) станом на 02 вересня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 55 846,91 доларів США, з яких: 391,67 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 46 008,31 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 9 392,73 доларів США - відсотки, 54,20 долара США - підвищені відсотки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За таких обставин позов необхідно задовольнити. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відсутні належні і допустимі докази виконання позивачем своїх зобов`язань за вказаним договором, щодо надання кредиту в іноземній валюті, оскільки зазначені обставини підтверджуються наданими копіями заяви на видачу готівки та меморіального ордера (т.1 а.с.163,164), випискою по рахунку (т.1 а.с.165). Також із виписки по рахунку (т.1. а.с.165-181) вбачається, що кредитний договір виконувався тривалий час відповідачем саме у валюті кредиту, а не в національній валюті. Також посилання представника відповідача на висновок експерта від 30 листопада 2018 року (т.3 а.с.78-118), як на доказ, що спростовує розрахунок заборгованості, не приймається судом до уваги, оскільки він не містить тверджень щодо неправильності розрахунку, стосується інших питань, не пов`язаних із сумою заборгованості. Інші обставини на які посилається представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову не змінюють висновки суду щодо наявності та розміру заборгованості за кредитним договором, а відтак судом до уваги не приймаються. Відповідно до висновку експерта (т.3 а.с.37-48) розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу перед ПАТ «Універсал Банк» відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору №014-2008-1521 (на придбання майна) від 20 травня 2008 року та не підтверджується первинними документами щодо розміру сплачених коштів на виконання договірних зобов`язань в сумі 434,68 доларів США на користь банку. Враховуючи викладене, оскільки позивачем ставиться вимога про стягнення не всієї суми заборгованості, а лише її частини, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 16560 доларів США. Підстав вважати, що договір поруки припинений не вбачається, оскільки відповідно до п.4.2 вказаного договору, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Враховуючи, що зазначений строк не сплив, то підстав вважати, що він припинив свою дію не вбачається. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 6540,37 грн.

Outcome: approved