Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Відповідачка [PERSON] змінені позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, розмір аліментів (1/6 частину на утримання сина [PERSON] ) не оспорювала, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі. Позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги, надавши суду заяву із вимогою зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На задоволенні змінених позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копії паспортів сторін; довідка № 11/196 від 23.08.2019р. ВЧ 1474 ДПС України про розмір заробітної плати позивача за 6 місяців - 73519 грн. 56 коп.; копії свідоцтв про народження дітей позивача - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] ; довідка Долинської сільської ради Ренійського району від 18.12.2017р. про склад сім`ї позивача. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, якими просить змінити встановлений йому рішенням суду розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , 2009 р.н., зазначивши, що рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04.11.2011р. було вирішено стягнути з нього, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 17 травня 2011р. до 25 липня 2027р., тобто до досягнення повноліття сином [PERSON] . Оскільки сімейне життя із відповідачкою не склалося, 10.01.2012р. Ренійським районним судом Одеської області шлюб між ними було розірвано. Позивач створив нову сім`ю, уклав шлюб із [PERSON] , у шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог сімейного законодавства позивач, як батько, повинен піклуватися та матеріально утримувати своїх дітей. Всі діти за законами України є рівними у своїх правах, але складається така ситуація, що син [PERSON] (дитина від першого шлюбу) отримує більшу частину утримання (у вигляді аліментів), ніж його інші двоє дітей. З урахуванням того, що у позивача всього троє дітей, позивач просить зменшити розмір аліментів, присуджений судом до стягнення на утримання сина [PERSON] - 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, - до 1/6 частини. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку, їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ч. 3 статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як встановлено судом, у позивача, окрім сина [PERSON] , в іншому шлюбі народилося ще двоє дітей, які являються неповнолітніми. Позивач, як батько, утримує всіх дітей : тих, що мешкають разом із ним та сина [PERSON] шляхом сплати аліментів на його утримання. Таким чином, у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває ще двоє малолітніх дітей, у нього змінився сімейний стан, а тому аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь відповідачки, мають бути зменшені до 1 / 6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved