Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Виконувач обовязків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовною заявою до Затоківської селищної ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтв про право власності на земельні ділянки. Заявлені позовні вимоги Виконувач обовязків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури обґрунтовує тим, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою вивчено стан додержання вимог земельного законодавства про розпорядження земельними ділянками органами місцевого самоврядування на території міста Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району, в результаті чого встановлено, що рішенням Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року № 2747 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. [PERSON] та іншим (всього 18 чоловік) для індивідуального дачного будівництва, які розташовані за адресою: Золотий беріг, 37 «а», Лиманський район, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. На підставі зазначеного рішення Затоківської селищної ради реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Виконувач обовязків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури вважає, що рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року № 2747 прийнято з порушеннями та перевищенням повноважень, а тому є незаконним, а свідоцтва про право власності мають бути визнані недійсними. Представник прокуратури у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Затоківської селищної ради у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд позов задовольнити. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України та в порядку ч. 9 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, шляхом розміщенням оголошень у пресі, в офіційному виданні України «Одеські вісті», а тому вважаються повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради у судове засіданні повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в усних поясненнях. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою вивчено стан додержання вимог земельного законодавства про розпорядження земельними ділянками органами місцевого самоврядування на території міста Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району. У результаті встановлено, що рішенням Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року № 2747 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва (том. 1 а.с.16): - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/40, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0103); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/41, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0104); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/42, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0105); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/43, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0106); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/44, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0107); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/45, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0108); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/46, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0109); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/47, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0110); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/48, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0111); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/49, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0112); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/50, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0113); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/51, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0114); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/52, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0115); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/53, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0116); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/54, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0117); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/55, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0118); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/56, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0119); - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/57, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0120). На підставі зазначеного рішення селищної ради реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, а саме: - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031752, індексний номер: 32516925 від 22.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/40, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0103), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.01.2015 № 18770076; (т.1,а.с.25) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031712, індексний номер: 32515589 від 21.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/41, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0104), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.01.2015 № 18769479; (т.1, а.с.27) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031711, індексний номер: 32514764 від 21.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/42, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0105), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.01.2015 № 18769062; (т.1, а.с.29) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031723, індексний номер: 32576516 від 22.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/43, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0106), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2015 № 18800803; (т.1, а.с.26) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031733, індексний номер: 32629734 від 23.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/44, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0107), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2015 № 18827274; - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031732, індексний номер: 32629652 від 23.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/45, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0108), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2015 № 18827244; (т.1, а.с. 19) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031722, індексний номер: 32576355 від 22.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/46, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0109), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2015 № 18800717; (т.1, а.с.18) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031782, індексний номер: 32639404 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/47, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0110), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18831987; (т.1, а.с.21) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031844, індексний номер: 33200655 від 05.02.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/48, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0111), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.02.2015 № 19120526; (т.1, а.с.33) - [PERSON] площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/49, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0112); - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031784, індексний номер: 32640301 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/50, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0113), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18832487; (т.1, а.с.28) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031771, індексний номер: 32629501 від 23.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/51, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0114), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2015 № 18827170; (т.1, а.с.31) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031770, індексний номер: 32629372 від 23.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/52, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0115), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2015 № 18827120; (т.1, а.с. 22) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031734, індексний номер: 32639430 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/53, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0116), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18832041; (т.1, а.с.32) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031735, індексний номер: 32639893 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/54, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0117). зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18832280; ( т.1, а.с.23) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031736, індексний номер: 32640210 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/55, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0118), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18832456; (т.1, а.с.20) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031759, індексний номер: 32566174 від 22.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/56, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0119), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2015 № 18795269; (т.1, а.с.24) - [PERSON] свідоцтво про право власності серії СТА 031737, індексний номер: 32640552 від 24.01.2015 на земельну ділянку площею 0,0334 га по бульвару Золотий беріг, 37а/57, смт. Затока, м.Білгород-Дністровського, Одеської області (кадастровий номер 5110300000:02:005:0120), зареєстроване згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.01.2015 № 18832632. ( т.1, а.с.30) Судом встановлено, що прийняттю Затоківською селищною радою оскаржуваного рішення № 2747 від 29.12.2014 року, передували наступні обставини. При проведені перевірки прокуратурою було встановлено, що Генеральним планом смт. Затока, затвердженим рішенням Затоківської селищної ради від 25.02.2005 року № 1461, не передбачено відведення земель під індивідуальне дачне будівництво на вказаній території смт. Затока, м. Білгород-Дністровського Одеської області. (т.1, а.с. 57-58). Так, згідно викопіювання з Генерального плану смт. Затока, виконаного архітектором Затоківської селищної ради [PERSON], зазначена територія була визначена як землі рекреаційних установ. До того ж рішенням Затоківської селищної ради №746 від 25.12.2007 року TOB «Укрбудінвест» було надано згоду на розробку містобудівного обґрунтування земельної ділянки площею 4,4 га у довгострокову оренду терміном на 23 роки, для розміщення пляжно-розважального комплексу в Лиманському районі смт. Затока. ( т.1, а.с.135). Рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 219 від 04.06.2008 року ТОВ «Укрбудінвест» було затверджено містобудівне обґрунтування на розміщення пляжно-розважального комплексу у Лиманському районі смт. Затока, згідно якого вказана земельна ділянка загальною площею 4,437 га, що розташована на відстані 70-110 метрів від урізу води у Лиманському районі смт. Затока біля земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ «Укрбудінвест», передбачена для розміщення пляжно-розважального комплексу згідно містобудівних норм (т.1, а.с. 59). З вищезазначеного вбачається, що Затоківською селищною радою та TOB «Укрбудінвест» було погоджено у подальшому укладення договору оренди земельної ділянки площею 4,4 га терміном на 23 роки, про що свідчить рішення Затоківської селищної ради №746 від 25.12.2007 року, яким було надано згоду на розробку містобудівного обґрунтування земельної ділянки площею 4,4 га у довгострокову оренду терміном на 23 роки, для розміщення пляжно-розважального комплексу в Лиманському районі смт. Затока та рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 219, яким містобудівельне обґрунтування було затверджене. Рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 824 від 16.05.2012 року XXIV-Ї сесії VI скликання «Про скасування рішення № 219 від 04.06.2008 року «Про затвердження TOB «Укрбідінвест» містобудівного обґрунтування на розміщення пляжно-розважального комплексу в Лиманському районі смт. Затока» вищезазначене рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 219 від 04.06.2008 року скасоване. В подальшому постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року по справі № 1522/12731/12, яка набрала законної сили 24.02.2014 року, рішення Затоківської селищної ради № 824 від 16.05.2012 року визнано протиправним та скасовано. (т.2, а.с.19) Вищезазначеною постановою суду було встановлено, що TOB «Укрбудінвест», як учасник містобудівної діяльності, набуло право на реалізацію та використання з метою здійснення будівництва містобудівного обґрунтування на розміщення в Лиманському районі смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області на ділянці площею 4,437 га, яка відноситься до території пляжної зони, пляжно-розважального комплексу пансіонату TOB «Укрбудінвест». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за зверненням ТОВ «Укрбудінвест» ухвалами Приморського районного суду від 01.06.2012 року та від 05.07.2012 року у справі № 1522/12731/12 вжито заходи забезпечення позову, а саме зупинено дію пунктів 2 та 3 рішення Затоківської селищної ради № 824 від 16.05.2012 та зобов'язано не вчиняти будь-які дії будь-яким особам, включаючи Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, щодо земельної ділянки площею 4,437 га, розташованої в Лиманському районі, смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області, яка згідно розробленого містобудівного обґрунтування на розміщення пляжно-розважального комплексу пансіонату ТОВ «Укрбудінвест» з північного заходу межує з земельною ділянкою, наданою в користування ТОВ «Укрбудінвест». На виконання ухвал про забезпечення позову відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження № 33301702 10.07.2012 року було повідомлено Затоківську селищну раду про вжиття заходів забезпечення позову, про що складено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2012 року. Згідно листа Приморського районного суду м.Одеси від 25.02.2015 року № С-02// № 1522/12731/12 ухвала з питань забезпечення позову оскаржена не була. На день складання цієї відповіді заходи забезпечення адміністративного позову у зазначеній адміністративній справі № 1522/12731/12 не скасовувались. Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.12.2014 року у справі № 495/6508/14-а заборонено, зокрема, Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської ради Одеської області, відділу Держземагентства у м. Білгород-Дністровському Одеської області, Головному управлінню Держземагентства в Одеській області та іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема давати згоду на розробку проектів відводу, затверджувати проекти відводу, передавати у приватну (безоплатну) власність будь-яким особам, присвоювати кадастрові номера, здійснювати нормативну оцінку та інші дії в межах земельної ділянки загальною площею 4,437 га., що розташована в Лиманському районі смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, яка межує з південного сходу-пляжною зоною Чорного моря, з північного заходу - територією пансіонату Клубний комплекс «Променад» (земельна ділянка площею 35,034 га., що знаходиться в оренді ТОВ «Укрбудінвест»), з північного сходу та південного заходу - продовження пляжної зони, до вирішення справи по суті та набрання рішення законної сили (том 1 а.с. 65-67). На виконання вказаної ухвали суду головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області листом від 25.12.2014 року № 09.123057/В-7/814 було повідомлено Затоківську селищну раду про відкриття виконавчого провадження від 25.12.2014 року (том 1 а.с. 70). Також, головним державним виконавцем було складено акт від 26.12.2014 року, згідно якого заступнику Затоківської селищного голови [PERSON] було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження (том 1 а.с. 71). Крім того, копія ухвали від 24.12.2014 року була направлена до відома Головному управлінню Держземагентства в Одеській області та Відділу Держземагентствау м. Білгород-Дністровському Одеської області. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.11.2014 року відносно дій службових осіб Затоківської селищної ради та їх спільників було внесено дані до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №12014160000001104 за ч.2 ст. 364 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області [PERSON] від 25.08.2015 року була призначена експертиза з питань землеустрою в кримінальному провадженні №12014160000001104. Висновком експертів за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою від 01.12.2015 року №15444/15-41/22256-22258/15-41 встановлено, що «наданий на дослідження проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. [PERSON] та іншим (всього 18 чоловік), для індивідуального дачного будівництва, які розташовані за адресою: бульвар Золотий беріг, 37-а, Лиманський район, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, та його затвердження рішенням Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2747, не відповідають вимогам законодавства чинного на дату прийняття вказаного рішення». Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд виходив з наступного. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України. Відповідно достатті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. Статтею 1 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 1ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч.ч. 6-9ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно в законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до пунктів 2, 3 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Згідно зстаттею 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування. Відповідно до частин 1-2 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території. Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Відповідно до частин 1-2 статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обовязковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Статтею 17 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для: вирішення питань раціонального використання територій, регулювання розселення; підготовки обґрунтованих пропозицій щодо встановлення та зміни меж населених пунктів; підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій; вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Розробка містобудівної документації здійснюється проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством. Згідно зіст. 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Статтею 20 вказаного Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що регулювання земельних відносин у містобудуванні здійснюється відповідно до земельного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 21 зазначеного Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Так згідно, до статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Статтею 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Натомість, як було встановлено у судовому засіданні, Генеральним планом смт. Затока, затвердженим рішенням Затоківської селищної ради від 25.02.2005 року № 1461, не було передбачено відведення земель під індивідуальне дачне будівництво на вказаній території смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Крім того, згідно викопіювання з Генерального плану смт. Затока, виконаного архітектором Затоківської селищної ради [PERSON], зазначена територія визначена як землі рекреаційних установ. Відтак, на момент прийняття оскаржуваного рішення Затоківською селищною радою, діючим Генеральним планом смт. Затока, затвердженим рішенням Затоківської селищної ради від 25 лютого 2005 року №1461, не було передбачено відведення земель під індивідуальне дачне будівництво на зазначеній території. При цьому, з 2005 року будь-які зміни до Генерального плану смт. Затока не вносились, відносно чого не заперечував представник відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що в порушення вищезазначених норм законодавства Затоківською селищною радою було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок фізичним особам без урахування діючого на той час Генерального плану смт. Затока. Більш того, рішенням Затоківської селищної ради від 04.06.2008 року № 219 ТОВ «Укрбудінвест» було затверджено містобудівне обґрунтування на розміщення пляжно-розважального комплексу у Лиманському районі смт. Затока, згідно якого вказана земельна ділянка загальною площею 4,437 га, що розташована на відстані 70-110 метрів від урізу води у Лиманському районі смт. Затока біля земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ «Укрбудінвест», передбачена для розміщення пляжно-розважального комплексу згідно містобудівних норм. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що відведення вказаних земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництво не відповідає наявній містобудівній документації, що є грубим порушенням приписам земельного та містобудівного законодавства. Також, як достовірно встановлено судом, Затоківською селищною радою було прийнято рішення щодо відведення спірних земельних ділянок у період чинності ухвал про забезпечення позову Приморського районного суду від 01.06.2012 року та 05.07.2012 року у справі № 1522/12731/12, ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.12.2014 року у справі № 495/6508/14-а. Таким чином, незважаючи на наявність чинних заборон та рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради від 04.06.2008 року № 219, остання прийняла незаконні рішення та надала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо спірних земельних ділянок, затвердила проект землеустрою фізичним особам, діючи при цьому в противагу інтересів територіальної громади, що є перевищенням повноважень та порушенням селищною радою статті 124 Конституції України, згідно якої судові рішення приймаються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Щодо посилання представника Затоківської селищної ради на наявність практики Європейського суду з прав з людини, зокрема, врахування рішення «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року та інших, суд зазначає наступне. Зазначене рішення не може застосовуватися до справи, що розглядається з огляду на те, що спірні земельні ділянки були передані у власність громадян з порушенням встановленого порядку, та оскаржуваними рішеннями були порушені права територіальної громади смт. Затока. Більш того, земельні ділянки передавалися громадянам безоплатно, а відтак будь-яких збитків відповідачі не понесли. Так, оцінюючи можливість захисту права за ст.1 Першого протоколу, ЄСПЛ загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулось у зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справою стосовно позбавлення особи власності на майно, набуте незаконно. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України (статті\~14,\~19 Конституції України). Отже, правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Враховуючи вказане, суд вважає співмірним позбавлення відповідачів власності із метою (ціллю) для якої вказане здійснюється, а саме відновлення прав в частині володіння та користування землями, що належать до комунальної власності та перебувають у власності народу в цілому. Вказаний висновок відповідає ряду правових позицій Верховного Суду України у постановах, що прийняті в порядку п.1 ч.1\~ст. 355 ЦПК України\~та є обовязковими до застосування, зокрема у справах: №6-1376цс16 від 29 червня 2016 року; № 6-2903цс15 від 11 травня 2016 року; № 6-427цс15 від 2 березня 2016 року; № 6 - 2510 цс 15 від 16 грудня 2015 року. З урахуванням вищенаведеного та встановлених судом фактів, суд дійшов висновку, що відповідач, Затоківська селищна рада, при прийнятті рішення від 29.12.2014 року №2747 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. [PERSON] та іншим (всього 18 чоловік) для індивідуального дачного будівництва, які розташовані за адресою: Золотий беріг, 37 «а», Лиманський район, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області», діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України, а тому зазначене рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. При цьому, суд зазначає, що з огляду на те, що під час судового розгляду даної справи судом встановлено неправомірність рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року №2747, яке слугувало підставою для прийняття рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, то отримані відповідачами в подальшому свідоцтва на право власності земельною ділянкою (всього 18 осіб), мають бути визнані недійсними. Так, Законом України від 14.05.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв'язку з їх розмежуванням» внесено зміни та доповнення доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон). Вказаним Законом визначені особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, які полягають, зокрема, в одночасності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на земельну ділянку з державною реєстрацією похідного речового права на неї, у тому числі при поновленні чи внесенні змін до існуючих договорів, за якими виникають похідні речові права (стаття 41Закону). Виходячи із наведеного, оскільки рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування вважається заявою про державну реєстрацію прав, а державна реєстрація права власності держави або територіальної громади на земельну ділянку проводиться одночасно з проведенням державної реєстрації права оренди чи іншого речового права\~\~на таку ділянку, уповноваженою особою власника земельної ділянки є її користувач (орендар) такої ділянки. Аналогічну правову позицію викладено у ЛистіДержавної реєстраційної служби України, від 23.06.2014, № 11942/05-15-14 «Щодо деяких питань, пов'язаних із проведенням державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна». Оскільки свідоцтва на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року № 6-33цс13, від 01 липня 2015 року № 6-319цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Таким чином, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів та свідоцтв про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Такої позиції також дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року у п. п. 6, 7 зазначає, що при вирішенні питань, повязаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати розяснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів „а, „б, „в, „г статті\~12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має зясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи повязані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статтей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Виконувача обовязків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтв про право власності на земельні ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Із позовної заяви вбачається, що відповідачем було заявлено 19 позовних вимог немайнового характеру, до кожного відповідача по одній вимозі, у зв'язку із чим сплачено судовий збір в розмірі 26182,00 грн. (19х1378,00). У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 26182,00 грн., тобто з кожного відповідача по 1378, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved