Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В грудні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «УСК «Гарант - Лайф» в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь 48220,33 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 листопада 2006р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування життя, Поліс № 0005048, строком дії з 14 листопада 2006р. по 13 листопада 2029р. Протягом всього строку дії договору позивач, як страхувальник, відповідно до умов вищевказаного договору в повному обсязі сплачував страхові платежі. Позивач звернувся до відповідача, як страховика, з вимогою розірвати договір та просив виплатити належну йому згідно умов договору викупну суму. Однак, відповідач умови договору не виконав щодо сплати такої суми і взагалі заяву позивача про розірвання договору проігнорував. В зв'язку з вищенаведеним, а також посилаючись на вимоги ст.ст. 6, 16, 28 Закону України «Про страхування», позивач просив суд позов задовольнити. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву, в якій сторона просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судове засідання свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність та письмових заперечень проти заявлених вимог не направляв. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 листопада 2006р. між сторонами було укладено договір добровільного страхування у формі Поліса страхування життя № 0005048, зі строком дії з 14 листопада 2006р. по 31 листопада 2029р. за програмою страхування С3 «Срібна скарбниця», об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та додатковою пенсією страхувальника (позивача) За умовами вказаного договору страховик зобов'язався при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату на умовах, передбачених договором, а страхувальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити страхові внески та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 5 договору страхувальник має право на дострокове розірвання договору за своєю ініціативою та має право на отримання викупної суми, яка розраховується математично на день припинення Полісу залежно від періоду, протягом якого він діяв. Викупна сума формується тільки за накопичувальними програмами страхування життя після двох повних років дії договору. В період дії договору позивачем виконувались належним чином зобов'язання в частині сплати страхових платежів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних квитанцій. В матеріалах справи відсутні докази щодо порушення будь-яких умов договору страхування життя з боку позивача - страхувальника. Судом встановлено, що 21 жовтня 2016р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про припинення, укладеного між сторонами договору страхування, шляхом його розірвання, з зазначенням банківських реквізитів для отримання належних позивачу сум, проте відповідач зазначену заяву проігнорував, доказів зворотньому надано не було. Згідно з ч.ч. 6-8 ст. 28 Закону України «Про страхування» у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Суду не було надано доказів належного виконання зобов'язань відповідачем та виплати викупної суми. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач виконав умови договору, однак відповідач страхувальнику за його письмовою заявою не надав право на дострокове припинення дії договору і отримання викупної суми і не провів виплату викупних сум, розрахованої в залежності від кількості страхових років, за які оплачені страхові платежі (внески, премії), а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача викупної суми за договором в розмірі 1871,0 дол. США, що складає 48220,33 грн. - є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved