overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

В вересні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12.12.2014 року, від спільного життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітньої дитини, позивач просив розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 12.12.2014 року (актовий запис № 682). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

В вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та вказав, що перебуває в шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 23.04.2015, актовий запис за № 518. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне проживання сторонами припинено, шлюб зберегти неможливо, тому просить його розірвати. Позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в судовому засіданні, в якій позов підтримав і просить задовольнити. В підготовчому засіданні представниця позивача заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідачки в підготовчому засіданні позов і всі викладені позивачем обставини справи визнав, також наполягає на розірванні шлюбу без надання строку на примирення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, сторони з липня 2019 проживають окремо, спільних дітей не мають, вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивного результату не дали, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В вересні 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20.03.2015 року, від спільного життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітньої дитини, позивач просив розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 20.03.2015 року (актовий запис № 108). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

В вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ «УСК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між КС «Українська кредитна спілка» в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6946к від 28.02.2014р., згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 20000 грн строком на 24 місяців з 28.02.2014 року по 28.02.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ «УСК» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року кредитний договір № 6946к від 28.02.2014 року укладений між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 41150 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6946к від 28.02.2014р. належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. КС «Українська кредитна спілка» неодноразово повідомляла [PERSON] про заборгованість по кредитному договору № 6946к від 28.02.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ «УСК») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між КС «Українська кредитна спілка» в особі голови правління Євтушенко Т.П. та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6940к від 28.02.2014р., згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 10 000,00 грн строком на 24 місяців з 28.02.2014 року по 28.02.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ «УСК» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 3 від 31.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року кредитний договір № 6946к від 28.02.2014 року укладений між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 20 575,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6940к від 28.02.2014р. належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. КС «Українська кредитна спілка» неодноразово повідомляла [PERSON] про заборгованість по кредитному договору № 6940к від 28.02.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.04.2005 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось через різні погляди на життя та устрій в сім`ї. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Судові витрати просив залишити за ним. Ухвалою суду від 11.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибув, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не прибула, однак також подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Прізвище змінювати не бажала. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.04.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 15 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи клопотання позивача, судові витрати суд вважає за можливе залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до уточненої редакції якого просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] . Мотивував тим, що в 1996 ним отриманий ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] . Квартира не приватизована і в даний час у ній також зареєстрований [PERSON] . Однак понад чотири роки поспіль [PERSON] в квартирі не проживає, що є підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 02.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.12.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Треті особи в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представник третьої особи Вінницької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи до судового засідання не прибули, про причини неявки до суду не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Судом встановлено, що 23.04.1996 [PERSON] та членам його сім`ї видано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] (на 5 а.с.). В даній квартирі зареєстрований [PERSON] [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] не проживає з 2016, що підтверджується актом про не проживання та поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача як користувача порушуються, та враховуючи, що відповідач не проживає в квартирі більше року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2017 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 30.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26.10.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Прізвище просила змінити на дошлюбне [PERSON] . Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 5 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.02.2014 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось через різні погляди на життя. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 24.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибула, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не прибув, однак також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.02.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 9 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.1995 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 01.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 27.10.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.01.1995, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (на 10 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved