Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Відповідно до рішення виконкому Нижнєнської селищної ради Попаснянського району Луганської області №21 від 06 листопада 1961 року та нотаріально посвідченого договору «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» від 10 листопада 1961 року позивачці та її чоловіку [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка загальною площею 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку та господарських будівель, після чого вони протягом наступного часу та за власні кошти побудували житловий будинок разом із господарчими будівлями і спорудами за адресою Луганська область Попаснянський район с.Нижнє вул.Леніна буд.3. При цьому у 1991 році Первомайським міським бюро технічної інвентаризації за позивачкою та її чоловіком [PERSON] по 1/2 частки за кожним було зареєстроване право особистої власності на домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області, про що у реєстрову книгу були внесені відповідні відомості (реєстровий №1853 від 30.09.1991). 09 червня 1993 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна, в тому числі й вигляді 1/2 частки домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. При цьому, зазначене спадкове майно в рівних частках (по 1/4 частці) успадкували спадкоємці за законом першої черги позивачка, як дружина, яка стала власником 3/4 частки цього будинку, та її рідний син [PERSON], який фактично став власником 1/4 частки цього будинку, але з невідомих причин який не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Разом з тим, після смерті чоловіка позивачка та її син залишились проживати у спадковому будинку за зазначеною адресою. 29 квітня 2014 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна, в тому числі й вигляді 1/4 частки домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. При цьому єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого сина є позивачка, яка фактично прийняла вище зазначену спадщину, але в дійсний час позбавлена права на власний розсуд розпоряджатися спадковим майном у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів. А тому в поданому позові позивачка просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, в порядку спадкування право власності на 1/4 частку житлового будинку №3 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. До початку розгляду справи по суті з боку позивача та його представника на адресу суд надійшли письмові заяви, згідно яких позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просили розглянути без їх участі. Представник відповідача Нижнєнської селищної ради Попаснянського району - згідно наданої письмової заяви позовні вимоги визнав обгрунтованими, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом із наданих позивачем письмових доказів було встановлено наступне. Так, до рішення виконкому Нижнєнської селищної ради Попаснянського району Луганської області №21 від 06 листопада 1961 року та нотаріально посвідченого договору «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» від 10 листопада 1961 року (а.с.7-8) позивачці та її чоловіку [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка загальною площею 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку та господарських будівель, після чого вони протягом наступного часу та за власні кошти побудували житловий будинок разом із господарчими будівлями і спорудами за адресою Луганська область Попаснянський район с.Нижнє вул.Леніна буд.3. При цьому у 1991 році Первомайським міським бюро технічної інвентаризації за позивачкою та її чоловіком [PERSON] по 1/2 частки за кожним було зареєстроване право особистої власності на домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області, про що у реєстрову книгу були внесені відповідні відомості (реєстровий №1853 від 30.09.1991), про що свідчить відповідний штамп на оборотній сторінці а.с.8 Відповідно до ст.88 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час будівництва спірного будинку, основу особистої власності громадян становлять трудові доходи. Особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою. Крім того, відповідно до ст.100 ЦК України (1963р.) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про власність» (якій діяв з 1991 року по 2007 рік) праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, (яка була дійсною з 1966 по 1995 рік, тобто на час завершення будівництва будинку) будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів). Згідно переліку правовстановлюючих документів, вказаних в інструкції, одним з таких документів є нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Згідно ст.328 ЦК України право власності виникає з підстав, що не суперечать закону, в тому числі за правочинами. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо неправомірність прямо не витікає з закону, чи незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином судом встановлено, що подружжя [PERSON] набули право власності на побудований ними житловий будинок із господарськими будівлями на законних підставах, зареєструвавши кожний за собою право власності на 1/2 частку зазначеного домоволодіння. Також судом встановлено, що 09 червня 1993 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна, в тому числі й вигляді 1/2 частки домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. При цьому, зазначене спадкове майно в рівних частках (по 1/4 частці кожний) успадкували спадкоємці за законом першої черги позивачка, як дружина, яка стала власником 3/4 частки цього будинку, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом на а.с.9, та її рідний син [PERSON], який фактично став власником 1/4 частки цього будинку, але з невідомих причин який не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 29 квітня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть на а.с.12, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна, в тому числі й вигляді 1/4 частки домоволодіння №3 по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. На час смерті [PERSON] разом з ним проживала тільки позивачка, яка доводиться померлому рідною матірю, що підтверджується копією паспорта позивачки та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.18-19), а також відомостями з будинкової книги (а.с.13-17), при цьому позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України та фактично вступила у володіння і управління усім будинком, а після спливання шестимісячного терміну фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті сина, так як не заявила про відмову від прийняття спадщини. Тобто після 29 жовтня 2014 року позивачка фактично стала власником всього житлового будинку №3 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Леніна с.Нижнє Попаснянського району Луганської області. Разом з тим, в дійсний час позивачка, являючись спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, позбавлена права на власний розсуд розпоряджатися спадковим майном у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на 1/4 частку житлового будинку, яка належала померлому сину. При цьому позивачка зверталася із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори, але у переоформленні спадщини їй було відмовлено, так як у нотаріуса відсутні відомості про отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] і отримати такі архівні відомості від Первомайської міської державної нотаріальної контори в дійсний час немає можливості у звязку з початком антитерористичної операції на території Луганської області, а також перебуванням м.Первомайська на не підконтрольній Україні території, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та відповіддю нотаріуса (а.с.20-21). Згідно ст.1218 ЦК Україні до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також, згідно правової позиції Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зазначеної у оглядовому листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Це також не суперечить закону, а саме ст.392 ЦК України, де вказано, що власник майна має право звертатись з позовом про визнання права власності, як що це право не визнається чи оспорюється іншими особами. Враховуючи вищенаведене у сукупності суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги позивача в цієї частині позову також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.331,376,1218-1222,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved