Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В грудні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на дітей. Позивач зазначила, що протягом 20 років вона проживала однією сім'єю з [PERSON] як подружжя без реєстрації шлюбу. Відповідач зареєстрований у свідоцтві про народження батьком двох малолітніх дітей, які народились під час спільного проживання: [PERSON], [INFO] (10 років) та [PERSON], [INFO] (8 років). З 2013 року їх відносини з відповідачем погіршились, відповідач [PERSON] рідко став бачитись з дітьми та надавати матеріальну допомогу на їх утримання, уникав виконання обов'язків щодо виховання, турботи та батьківської любові, незважаючи, що в цьому віці сини потребували батьківської уваги та виховання чоловічих якостей. Позивачка разом зі своїми дітьми проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], діти навчаються у 3-Б та 5-Б класах Спеціалізованої школи №106 у м. Києві. На забезпечення нормального розвитку дітей, які потребують значних матеріальних витрат, матеріальної підтримки [PERSON] вона не отримує, тому вимушена брати кошти в борг у своїх знайомих та родичів. Забезпечити дітям відповідні умови проживання не може, вона не працює та не має будь-якого джерела доходу. Водночас, загальна сума сукупного доходу [PERSON] становить 107 824 908 грн. З огляду на наведене, позивачка просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 250 000 грн. щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 250 000 грн. щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача зазначив, що вважає позов про стягнення аліментів на дітей має бути частково задоволений у частині стягнення на кожну дитину аліментів у розмірі по 10.000 грн., щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення повноліття кожного із дітей. (а.с. 157). Представником відповідача зазначено, що відповідач не заперечує проти утримання своїх дітей, проте вважає, що сума аліментів, яку просить стягнути Позивач є потребою не стільки дітей, як утриманням їх матері, яка не має жодних джерел доходу, окрім аліментних платежів. Він не заперечує викладені обставини щодо факту, що відповідач дійсно познайомився з позивачем на початку 90-х років, через деякий час після знайомства між ними виникли стосунки, які продовжувались до 2013 року та під час яких народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після остаточного розірвання стосунків діти фактично проживають з позивачем у квартирі, що належить відповідачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS], яку позивач зазначила її як адресу місця проживання. Причиною проживання дітей та позивача в квартирі відповідача є відсутність у Позивача власного житла. Відповідач намагався зустрічатися з дітьми, що дратувало Позивача, та, відповідно, здійснювало негативний вплив на дітей, хоча відповідач, як люблячий батько, намагався виконувати свої батьківські обов'язки, приймаючи участь у житті дітей, з часу їх народження піклувався та продовжує піклуватись про стан здоров'я [PERSON] та [PERSON] шляхом надання коштів на оздоровлення, відпочинок та дозвілля дітей, безпосередньо виконує обов'язок щодо утримання дітей шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позивача, відкритий у відділенні ПАТ «ПУМБ» РЦ в м. Дніпропетровську, окрім цього, надає грошові кошти готівкою, оплачує навчання дітей, їх побутові потреби, сплачує рахунки за речі, а також дозвілля дітей після закінчення уроків у школі, а саме: карате, мініфутбол, заняття англійською та німецькою мовами. Тільки за період листопад 2013 року по листопад 2014 року було перераховано 660 000 гривень, що спростовує посилання позивача на нестабільне надавання матеріальної допомоги на утримання дітей. На той час відповідачу жодного разу з боку позивача не було нарікань на недостатність грошових коштів, які ним надсилались, тобто така допомога щодо забезпечення дітей її влаштовувала. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою колегії суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року ухвала скасована та справа направлена до районного суду для вирішення питання про відкриття провадження стосовно встановлення підсудності справи з врахування місця реєстрації позивача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою колегії суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2015 року зазначена ухвала залишена без змін та справа направлена до районного суду для подальшого розгляду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на дітей. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала її позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснили суду, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 10.000 грн., кожному щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення повноліття кожним із дітей. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації підтримала позовні вимоги позивача [PERSON], щодо стягнення з батька [PERSON], аліментів на дітей, в стягненні суми аліментів поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], протягом 20 років проживала однією сім'єю з [PERSON] як подружжя без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання народились діти: [PERSON], [INFO] (10 років) та [PERSON], [INFO] (8 років), батьком яких є [PERSON], про що зазначено у свідоцтвах про народження дітей, виданих Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського відділу юстиції Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року. (а.с. 13,14). Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей позивач посилалась на те, що відповідач забезпечував її та дітей усім необхідним та наполягав на тому, щоб вона займалась вихованням дітей, приділяла дітям більше уваги розвитку їх здібностей запевняв, що вони зареєструють шлюб, щоб проживати повноцінною сім'єю, але не виконав свою обіцянку. З 2013 року їх відносини погіршились, відповідач поводився неадекватно, влаштовував сварки, потім дуже рідко став бачитись зі своїми дітьми та надавати матеріальну допомогу на їх утримання, підтримку їхнього здоров'я тощо. Відповідач став уникати своїх обов'язків щодо виховання, турботи та батьківської любові, хоча в цьому віці діти, особливо хлопчики потребують батьківської уваги, а також виховання чоловічих якостей. [PERSON], навчається у 5-Б класі Спеціалізованої школи №106 у м. Києві. [PERSON], - навчається у 3-Б Спеціалізованої школи №106 у м. Києві. Позивач, проживаючи разом зі своїми дітьми у квартирі за адресою: [ADDRESS], не може забезпечити дітям відповідні умови проживання, не працевлаштована та не має будь-якого джерела доходу. Позивач зазначила, що діти часто хворіють: хронічним бронхітом та аденоїдитом, тому вона змушена витрачати великі кошти на їх лікування. Для забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку, діти потребують належного харчування та додаткових вітамінів для підтримки життєдіяльності організму, забезпечення їх одягом, іншими речами особистого вжитку, іграшками, предметами розваги, спортивним обладнанням, а потрібні кошти, щоб придбати авіаквитки та путівки для неї та дітей для поїздки на відпочинок за кордон з метою їх оздоровлення та обстеження у закордонних лікувальних закладах та спеціалізованих медичних закладах на території України. Частиною першою ст.141 СК України передбачена рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, а саме: м ати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст.ст. 180 та 181 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Згідно із ч.1 ст.182 СК України зазначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме суд має враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу (2947-14) батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами в судовому засіданні позивачкою було надіслано відповідачу [PERSON] листом з описом та повідомленням про вручення 06.10.2014 року за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] та 02.10.2014 року за місцем знаходженням його офісу за пресою: [ADDRESS], пропозицію щодо укладення договору про сплату аліментів та витрат на утримання дітей. Після обговорення всіх істотних умов договору між батьками про сплату аліментів та додаткових витрат на дітей, при зустрічі двох представників позивачки та представника відповідача [PERSON], останнім було озвучено думку відповідача [PERSON], яка на його погляд є оптимальною для вирішення даного питання. З пояснень позивачки вказаних у позовній заяві запропонована сума тоді була - 125 000 грн. Надалі як пояснює позивачка через деякий час, обдумавши таку пропозицію, вона погодилась, але внесла свої корективи щодо сплати послуг няні та купівлі одягу для дітей, після чого відповідач відмовився укладати з позивачкою такий договір та продовжував надавати допомогу як раніше. Тобто договір не було укладено письмово з нотаріальним посвідченням. Отже, як встановлено судом, враховуючи вищенаведені обставини, відповідач у даній справі оспорює позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей, які проживають з їх матір'ю, позивачем [PERSON], у частині визначеного нею у позовній заяві розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі по 250 000 грн. щомісяця кожному, починаючи з моменту пред'явлення позовної заяви і до досягнення повноліття відповідно кожним з них. Одним із доводів відповідача у запереченнях представника відповідача проти задоволення позову у частині визначеної позивачем сумі розміру аліментів на утримання кожної дитини, є посилання на те, що єдиною підставою для звернення до суду з метою стягнення невиправдано завищеного розміру аліментів на утримання дітей є не захист порушених прав дітей на утримання їх батьком, а відсутність будь-яких джерел доходу у самого Позивача, та небажання шукати іншого виходу із складної ситуації, окрім як стягнення з батька, який являється заможною людиною, грошових коштів не лише на утримання дітей, але й на свої власні потреби та інтереси. Як зазначено у запереченнях з посиланням на ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. З вище зазначених норм закону, явно випливає, що утримання дітей це спільний обов'язок обох батьків.

Outcome: partial