Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

в грудні 2019 року заявник [PERSON] звернулася до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про усиновлення повнолітньої особи - [PERSON] , [INFO] , громадянина Ісламської Республіки Пакістан. В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця має намір усиновити громадянина Ісламьскої Республіки Пакістан [PERSON] , [INFO] . Різниця між ними у віці становить 30 років. Вона нормально матеріально забезпечена, має житловий будинок, постійно працює. Передумовою для усиновлення [PERSON] є те, що вони, незважаючи на відсутність біологічного зв`язку, розуміють та поважають один одного, [PERSON] відносить до заявниці, як до матері, та бажає бути усиновленим. Заявниця всіляко сприяє йому, як сину в отриманні освіти, створила належні умови для його проживання під час навчання в м. Києві. На час звернення з даною заявою до суду [PERSON] є сиротою, та усиновлення є виключно встановленням родинного зв`язку між ними. З огляду на викладене, заявниця вимушена звернутись до суду з даною заявою. Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.01.2020 року, заяву було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 04.02.2020 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, та просила її задовольнити з викладених в заяві підстав. Одночасно вказала, що вона має рідну доньку, однак, із [PERSON] в них склались родинні стосунки та вона відносить до нього, як до сина, а тому бажає оформити своє материнство офіційно, усиновивши його. Заінтересована особа в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Не заперечував проти його усиновлення заявницею, оскільки, відносить до неї, як до матері. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] в м. Маріуполь Донецької області та на даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Заінтересована особа [PERSON] народився [INFO] в с. Ахтарабад Шеро Джанг район Пешавар Пакистан та на даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Його батьком зазначено [PERSON] , та матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтв про смерть, [PERSON] помер [INFO] , а Сарвара [INFO] . Доказів на підтвердження фактичного місця проживання за адресою місця реєстрації заявниці матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження нормальної матеріальної забезпеченості заявниці, належності їй житлового будинку та її постійної роботи. Звертаючись з даною заявою до суду заявниця вказує на те, що вона сприяє [PERSON] , як сину, в отриманні ним освіти на території України, та створює для нього належні умови для проживання, однак, доказів наведеним твердженням матеріали справи не містять, та стороною заявника суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що за положеннями ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України, у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема, відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи заявниця вказувала про те, що має рідну доньку, однак, остання, до участі в розгляді справи заявником залучена не була, та її відношення, як рідної доньки заявниці, до бажання рідної матері усиновити повнолітню особу, суду невідоме. Крім того, відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», у зв`язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема, якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема, необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому, звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, протее, на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. В ході розгляду справи, окрім особистих пояснень заявника та заінтересованої особи, судом не встановлено, що заявниця взяла на себе батьківські обов`язки по відношенню до заінтересованої особи. Відсутні докази на підтвердження того, що заявниця є дієздатною особою, має добрий стан здоров`я, є матеріально забезпеченою особою, та має у власності нерухомість. Зважаючи на положення СК України, суд вважає, що стороною заявниці не доведено переконливими та достатніми доказами можливість та необхідність в усиновленні заінтересованої особи, а також, на думку суду, заявниця не розуміє всі правові аспекти усиновлення. Крім того, стороною заявника не доведено здатність забезпечити повнолітній особі стабільні та гармонійні умови життя, матеріальну та моральну батьківську підтримку, а тому суд вважає, що наявні підстави, передбачені у сімейному законодавстві, які перешкоджають цьому усиновленню. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною заявника не доведено достатніми та переконливими доказами необхідність та можливість усиновлення повнолітньої особи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за заявницею по фактично понесеному.

Outcome: dismissed