Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

В грудні 2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»\~ до\~ звернулось до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2006/13-2.06/1105 від 28.12.2006 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено зазначений кредитний договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 49 340 доларів США за умови сплати 13 % річних за користування кредитними коштами, проте свої зобовязання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим виникла заборгованість з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути заборгованість з [PERSON] та ТОВ «Надія», з яким укладено договір поруки, станом на 29 травня 2014 року в сумі 757\~449 грн 09 коп., яка складається із заборгованості за кредитом\~387\~087 грн 98 коп., заборгованості за сплатою відсотків за користування кредитом\~279\~389 грн 06 коп., заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 90 972 грн 05 коп. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору № 2006/13-2.06/1105 від 28.12.2006 року, мотивуючи позов тим, що вказаний договір був підписаний нею під тиском керівництва ТОВ «Надія», кредитні кошти отримані не нею, а представником ТОВ «Надія». Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16.03.2017 року провадження у справі в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» закрито. В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» первісні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, додатково надав до суду заперечення проти зустрічного позову, посилався необґрунтованість позовних вимог, пропуск строку позовної давності (а.с.12-15 т.2). [PERSON] та її представник первісний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити, задовольнити зустрічний позов з підстав, визначених в позовній заяві. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.12.2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 2006/13-2.06/1105, відповідно до умов якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 49\~340,00 дол.США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом строком погашення до 27 грудня 2012 року із зобовязанням погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с.9-11 т.1) Факт надання кредиту відповідно до умов договору підтверджується копією заяви про видачу готівки № 7-46 від 28.12.2006 р. (а.с. 13). Зазначена заява містить підпис відповідача [PERSON], що нею не заперечується. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] та її представника про те, що зазначена заява не є належним доказом надання коштів, а лише свідчить про намір їх отримання, оскільки відповідно до п. 4 Глави 3 Розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою НБУ № 337 від 14.08.2003 р. в редакції, що діяла на момент видачі кредиту, передбачено, що видача готівкових коштів в іноземній валюті оформлюється заявою про видачу готівки в кількості примірників, потрібній для учасників розрахунку (п. 3,4 Глави 1 Розділу ІІІ вказаної Інструкції), оформлення інших документів законом не передбачено. Також відхиляються доводи відповідача [PERSON] та її представника про фактичне отримання кредиту іншою особою в присутності [PERSON] з посиланням на показання свідка [PERSON], оскільки за наявності волевиявлення особи-позичальника на отримання коштів, що підтверджується підписанням заяви на видачу готівки, фактичне отримання від касира банку суми кредиту іншою особою в присутності позичальника, за відсутності заперечень з його боку, не свідчить про неотримання кредиту позичальником в розумінні положень укладеного між позичальником та банком кредитного договору та не впливає на обсяг їх прав та обовязків за таким договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 29.05.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» складає 676 477 гривень 04 копійки, яка складається із заборгованість за кредитом 387\~087 грн. 98 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 279\~389 грн. 06 коп. Відповідно до ст.546\~ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою у вигляді штрафу та пені. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;зміна умов зобов'язання;сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання . Відповідно до п. 4.1. укладеного між сторонами кредитного договору, передбачено, що у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в заявленій до стягнення сумі, проте, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, суд доходить висновку про стягнення штрафу в меншій, ніж заявлено до стягнення сумідоходить висновку про зменшення суми пені та стягнення її в меншому розмірі, а саме в сумі 10\~000 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту № 2006/13-2.06/1105 від 28.12.2006 р. станом на 29 травня 2014 року в сумі 676 477 гривень 04 копійки, в т.ч. заборгованість за кредитом 387\~087 грн. 98 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 279\~389 грн. 06 коп., заборгованість зі сплати пені 10\~000 грн. Зустрічний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України, Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Такий правочин характеризується відсутністю єдності волі та волевиявлення його учасника або учасників внаслідок такого фізичного або психічного тиску з боку іншої особи. Суд погоджується з доводами [PERSON] та її представника про те, що оспорюваний кредитний договір укладався [PERSON] в інтересах інших осіб, а саме керівництва ТОВ «Надія», що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та встановлено ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 20.05.2014 р. по справі № 521/6473/14-к (а.с. 137-163 т.1), проте зазначене не свідчить про вчинення зазначеного правочину проти її справжньої волі, яка була спрямована на отримання від банку відповідних коштів. Доводи [PERSON] та її представника про відсутність намірів купувати автомобіль відповідно до зазначеного в оспорюваному договорі цільового використання коштів як на підставу заявлених зустрічних позовних вимог, відхиляються судом, оскільки відсутність намірів сторони договору виконувати його умови не свідчить про наявність обставин, що зумовлюють його недійсність. Суду не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що оспорюваний договір укладався [PERSON] внаслідок такого психічного тиску, що має ознаки насильства в розумінні ст. 231 ЦК України, тобто з метою уникнення реальних або уявних негативних для неї наслідків, якими загрожує інша особа, або з метою припинення насильницьких дій, з показань свідків [PERSON] та [PERSON] не вбачається, що дії керівництва ТОВ «Надія» стосовно [PERSON] носили характер насильства. Судом було розяснено сторонам право та можливість на звернення з клопотанням про призначення судової психологічної експертизи з метою встановлення обставин, що є предметом доказування за зустрічним позовом, проте сторони зазначеним правом не скористались. За таких обставин в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за недоведеністю вимог. Доводи представника ПАТ «Укрсоцбанк» про пропуск позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності відхиляються судом з огляду на відмову в його задоволенні з інших підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог: судовий збір в сумі 1518 грн. 27 коп., витрати на ІТЗ судового процесу 107 грн. 17 коп.

Outcome: partial