Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Відповідач територіальна громада в особі виконавчого комітету Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, просить суд слухати справу без участі представника сільської ради, про що суду надана відповідна письмова заява та просять винести рішення згідно чинного законодавства. /а.с. 14/. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON], яка до дня своєї смерті був реєстрований та постійно проживав в [ADDRESS]. За життя, а саме, 15 жовтня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, яким заповів земельну ділянку 11,3512 гектарів, розташовану на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП №011388, виданого на підставі рішення Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області за №21-9/23 від 05.07.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ШР №3386. У встановлений законом строк вона з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, а звернулась лише 23.12.2014 року. Однак їй у оформлені її спадкового права на земельну ділянку було відмовлено по причині пропуску встановленого законом строку. Вона вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як спочатку вона не думала про спадщину тому що втрата близької для неї людину спричинила душевних страждань. Потім настала зима, а оскільки відстань між селом в якому проживала вона та її покійний батько до місця розташування нотаріальної контори, куди вона мала звернутись, досить значна, це спричинило певні незручності. З настанням весни кожного разу вона відкладала своє звернення, до того часу поки не захворіла. Саме її хвороба не дозволила їй звернутись хоча й в останні дні шестимісячного терміну, але ж це було б своєчасно, і на теперішній час її б не довелося звертатись з цим позовом до суду. З цих підстав вона просить суд признати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Представник позивачки [PERSON], [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 20.01.2015 року до суду не з'явилась надавши заяву в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, з тих підстав, що [PERSON] своєчасно не звернулась до нотаріальної контори з причин хвороби, а саме екзостоз нижньої щелепи. Екзостоз - це наріст на кістці , в даному випадку такою кісткою є щелепа. Для того щоб позбавитись цього наросту проводиться операція з видаленням наявних екзостозів. Час лікування тримає в даному випадку 8 днів. Справу просить розглядати в її відсутність а.с .15,16. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені докази в їх сукупності, вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [INFO] в с. Нове Широківського району Дніпропетровської області помер батько [PERSON] а.с. 5, який до дня своєї смерті був реєстрований та постійно проживала в [ADDRESS]. За життя, а саме, 15 жовтня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, яким земельну ділянку 11, 3512 гектарів, розташовану на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП №011388, виданого на підставі рішення Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області за №21-9/23 від 05.07.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ШР №3386 а.с. 6. Згідно довідки виконавчого комітету Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області [PERSON] був зареєстрованим та проживав в [ADDRESS] а.с. 8. Позивачка вказує як на причину пропуску встановленого строку на звернення із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори, що [PERSON] була спочатку не думала про спадщину тому що втрата близької для неї людину спричинила душевних страждань. Потім настала зима, а оскільки відстань між селом в якому проживала вона та її покійний батько до місця розташування нотаріальної контори, куди вона мала звернутись, досить значна, це спричинило певні незручності. З настанням весни кожного разу вона відкладала своє звернення, до того часу поки не захворіла. Саме її хвороба не дозволила їй звернутись хоча й в останні дні шестимісячного терміну, але ж це було б своєчасно, і на теперішній час її б не довелося звертатись з цим позовом до суду. Позивачка вважає, що вона пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому їм можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, вказані посилання позивачки не є безспірними. В зазначеній постанові Верховного Суду України вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Також суд касаційної інстанції в своїх рішеннях по конкретним справам зазначав, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем та його представником не було надано суду доказів, що причини пропуску шести місячного строку для подачі заяви для прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний термін, що перевищує 5 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, то це відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з 03.11.2007 року, з моменту відкриття спадщини, по квітень 2008 р., а надано довідку про те що вона в цей період їздила в стоматологічне відділення №4 , яке знаходиться в м. Кривий Ріг. Отже, вона мала можливість звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але не скористалась ним. Суд спростував доказ позивачки щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, такий як хвороба так як це не є тривалою хворобою, та не потребує стаціонарного лікування. Докази, що позивачка на момент смерті [PERSON] знаходилась за межами України або перебували у довготривалих відрядженнях відсутні. Так само, як і відсутні будь-які інші дані про те, що позивачка протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (хвороба, лікування, виїзд закордон та інше). Позивачкою [PERSON] не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, її вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже так як в позові відмовлено то судовий збір відноситься на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed