overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В жовтні 2015 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин між його матір*ю, ним та [PERSON], посилаючись на те, що встановлення цього факту йому необхідно для прийняття спадщини після померлого спадкодавця, як його дядька, а відсутність документів, які підтверджують характер родинних відносин між ними, перешкоджає цьому. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав, просив задовольнити її з підстав, наведених у заяві. Представник заінтересованої особи від Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області в судове засідання не прибув. Від цього учасника процесу до суду подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи у відсутність його представника / а.с. 25, 26 /. Заінтересована особа [PERSON], як особа, що має право на спадкування, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON], пояснивши, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, а відтак він і заявник є двоюрідними братами. Після відкриття спадщини ні він, ні заявник не можуть оформити спадщину в органах нотаріату по причині відсутності документів, які підтверджують їх родинні відносини з померлим спадкодавцем. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як вбачається з показань свідків [PERSON] та [PERSON] / а.с. 31, 32 /, заявник дійсно є племінником [PERSON], який помер в січні 2015 року, оскільки мати заявника та померла особа були рідними сестрою і братом. За змістом свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 13 січня 2015 року в с Демидівка Решетилівського району Полтавської області/ а.с. 5 /. Мати заявника [PERSON] відповідно до поновленого актового запису від 22 квітня 2015 року № 02 має те ж прізвище і по батькові, що й спадкодавець [PERSON] / а.с. 6 /. Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори від 21 липня 2015 року заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] через відсутність відомостей про характер їх родинних стосунків / а.с. 7 /. Таким чином, аналіз наданих заявником доказів дає підстави суду зробити висновок про обґрунтованість його заяви. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження доказами при розгляді справи судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В жовтні 2015 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ЗУ «Про психіатричну допомогу» комісією лікарів психіатрів Дзержинського психоневрологічного диспансеру вивчивши медичну справу і психічний стан гр-на [PERSON] прийшла до висновку, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, тому в поданні ставиться питання про госпіталізацію останнього в психіатричний заклад для примусового психіатричного огляду. В судовому засіданні представник КЛПЗ «Міський психоневрологічний диспансер м.Дзержинська» [PERSON] повністю підтримала подання, наполягала на ухваленні судом рішення про призначення примусового психіатричного огляду хворого [PERSON] Прокурор також підтримав заявлені вимоги, вважає, якщо стан здоровя [PERSON] погіршився, та на теперішній час є необхідність в психіатричному огляді хворого, доцільним є задоволення подання головного лікаря психіатра про проведення такого психіатричного огляду в примусовому порядку. Вислухавши думку прокурора з цього приводу, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява головного лікаря психіатра підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 15.09.2009 року по 11.07.2009 року знаходився на амбулаторному лікуванні в психоневрологічному диспансері, на теперішній час проходить амбулаторне лікування. Протягом останніх півроку його психічний стан погіршився , він зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, поводить себе неадекватно, агресивний, зовні запущений. Від сусідів до Дзержинського ГО ГУМВД України в Донецькій області надходило звернення сусідів щодо хворого [PERSON], які вважають, що він може влаштувати пожежу вдома, оскільки стан його психічного стану здоровя погіршився. На теперішній час комісія лікарів психіатрів, враховуючи стан здоровяГребенюка С.В., його поведінку, вважає, що проведення психіатричного огляду останнього в примусовому порядку є необхідним примусовим заходом медичного характеру, який необхідно застосувати до хворого з метою виявлення погіршення стану здоровя та призначення відповідного лікування. Даний факт підтверджено актом психіатричного обстеження хворого [PERSON], [INFO], на предмет призначення примусового огляду в амбулаторних умовах міської психоневрологічної лікарні м. Дзержинська Донецької області з метою подальшої госпіталізації в психіатричну лікарню. (а.с.4) Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що заява головного лікаря психіатра про проведення примусового психіатричного огляду [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню, оскільки стан його психічного здоровя погіршився, є вірогідність того, що хворий не може самостійно усвідомлювати свою поведінку. За таких обставин, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В жовтні 2015 року заявники [PERSON], [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовували тим, 15 лютого 2013 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис - 25. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось, проживають окремо, ведення спільного господарства припинилося, шлюбні відносини не підтримуються, подальше збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в заяві. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 лютого 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис - 25. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4040. Із п 1 зазначеного вище договору вбачається, що після розірвання шлюбу дитина [PERSON] [INFO] буде проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON]. Між сторонами не склалися сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 21 жовтня 2015 року, на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви про розірвання шлюбу, в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, заявники до суду не звертались. За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, беручи до уваги нотаріально посвідчений договір між батьками про участь у вихованні та утриманні дитини, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року заявники звернулися до суду з заявою про розірвання між ними шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №56. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що в шлюбі вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Заявники в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд заяви без їхньої участі, заяву підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 24 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Чорна) [PERSON] (актовий запис №56). Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Однак, спільне сімейне життя сторін не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим Згідно ст. 234 ч.3 у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В жовтні 2015 року ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути на свою користь з відповідачки борг за теплову енергію в сумі 2191,63 грн. за період з 01.10.2014р. по 01.05.2015р.. а також інфляції 608,47 грн. та трьох процентів річних 26,18 грн. за період з 01.10.2014р. по 01.07.2015р., а всього на загальну суму 2789,01 грн. і судові витрати 1218,00 грн.. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Договором № 381066 від 01 листопада 2005 р., укладеним між [PERSON] та позивачем, визначений обовязок останнього надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживача, споживач зобовязувався оплачувати теплову енергію своєчасно, до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем (а.с. 9). Таким чином, відповідач є споживачем електроенергії, що надає ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на адресу: [ADDRESS], у відповідності до зазначеного договору, розрахунків, адресної довідки та довідки форми № 3 (а.с. 5-7, ). Факт отримання відповідачем теплової енергії підтверджується копією наряду на підключення системи опалення житлового будинку № 18 по вул.. Будівельників у м.Миколаєві (а.с. 24-26). Внаслідок не оплати отриманої теплової енергії, за період з 01.10.2014р. по 01.05.2015р. утворилась заборгованість на суму 2191,63 грн., а також інфляції 608,47 грн. та трьох процентів річних 26,18 грн. за період з 01.10.2014р. по 01.07.2015р., а всього на загальну суму 2789,01 грн. (а.с. 5-7). Згідно ст. ст. 526, 530 ЦПК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Статтями 68, 162 ЖК України визначено, що, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову та задоволення його в повному обсязі на суму 2789,01 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] В»ячеславівна звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.04.2008 року у виконкомі Чернеччинської сільської ради Краснопільського району, Сумської області, актовий запис № 01. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2008 року у виконкомі Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-БП №032051 від 26.04.2008 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК № 158639 від 21.07.2010 р., актовий запис № 19. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] В»ячеславівною та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON]»єва [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON]»єва [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 424. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 18 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 424, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 18 жовтня 2008 р., серія 1-ОК № 073682. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON]»єв [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-ОК № 207284, актовий запис № 11. Спільне життя між Зінов»євої [PERSON] та до Зінов»євим [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 29092007 року в відділі РАЦС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть по причині різних характерів та поглядів на життя. Позивач [PERSON] позов підтримує, примиритися не бажає, просить суд шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у відповідачки. Відповідач [PERSON] не заперечує причини розірвання шлюбу, позов визнає, примиритися не бажає. Дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у неї, прізвище їй залишити [PERSON]. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 29.09.2007 року в відділі РАЦС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №196 Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин,зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, суд зважаючи на права дітей в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Нараївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначив, що будинковолодіння по вул. Тарасівка, 20, в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області належало його дідові [PERSON] та батькам [PERSON] і [PERSON], кожен з них був власником 1/3 частки будинковолодіння. 13 лютого 1994 року в селі Нараїв Бережанського району помер [PERSON], після смерті, якого спадщину прийняв [PERSON], як спадкоємець І черги, оскільки проживав разом із спадкодавцем на момент смерті. 25 лютого 2015 року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області помер [PERSON], який у відповідності із заповітом посвідченим 14 листопада 2014 року секретарем Нараївської сільської ради Бережанського району за реєстровим номером 98, заповів йому [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі, які зназодяться на території Нараївської сільської ради. Спадщину після смерті батька він прийняв, однак оформити спадщину на будинковолодіння виявилося неможливим і йому було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 2/3 частини будинковолодіння в с. Нараїв по вул. Тарасівка, 20, що належало [PERSON], який помер 13 лютого 1994 року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області та [PERSON], який помер 25 лютого 2015 року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить йому з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved