Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В грудні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №2294.05.00.2102 від 11.12.2013 року з відповідачів суму заборгованості 109638,11 грн., та судового збору в сумі 1644,57 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] (відповідач-1) було укладено кредитний договір №2294.05.00.2102. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 95471,73 грн. строком до 01 грудня 2019 року, зі сплатою відсотків у розмірі 10,99. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 1819 грн., не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно графіку платежів. Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечене порукою шляхом укладення між Банком та [PERSON] (відповідач-2) договору поруки №2294.05.00.2102/S-1. У зв'язку із невиконанням кредитних зобов'язань відповідачем-1, у останнього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року становить 109638,11 грн., з них: 86255,20 грн. - неповернута сума кредиту; 23382,91 грн. - прострочені відсотки. Позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованість за кредитом у розмірі 437261,30 грн.та судові витрати по сплаті судового збору. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору у розмірі 109638,11 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1644,57 грн. Представник позивача в судове засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували в повному обсязі. Представник відповідача пояснив, що в Соснівському районному суді м. Черкаси розглядалася справа і 13.10.2017 року було винесено рішення, яким було звернуто стягнення на майно - на транспортний засіб за договором застави. Тобто вважає, що позивач вже скористався своїм правом на захист порушених прав шляхом подачі позову про звернення стягнення на майно за договором застави. Крім того зазначає, що вказаний транспортний засіб не знаходиться у користуванні відповідача. Що стосується вимоги до поручителя, то представник відповідача вважає, що ці вимоги оформлені не у відповідності до вимог діючого ЦПК - кожна вимога окремо. З цих підстав просить позовні вимоги залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти позову заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2294.05.00.2102, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 95471,73 грн. для покупки транспортного засобу марки ЗАЗ модель VIDA, на строк до 01.12.2019 року, зі сплатою відсотків у розмірі 10,99. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 1819 грн., не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно графіку платежів.(А.С. 12-18). Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечене порукою шляхом укладення між Банком та [PERSON] договору поруки №2294.05.00.2102/S-1, за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 2294.05.00.2102 від 11.12.2013 р., укладеним між боржником та кредитором.(а.с. 23-24). Відповідно до меморіальних ордерів №36682318 від 13.12.2013 року, №36682524 від 13.12.2013 року, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 92700,00 грн. та у розмірі 2771,73 грн. (а.с. 10-11). Згідно витягу про рух коштів по рахунку, відкритого на ім'я [PERSON], за період х 11.12.2013 року по 15.11.2017 року, та розрахунку суми позову, [PERSON] здійснив останній платіж по кредитному договору в жовтні 2014 року - 749,93 грн. (а.с. 4-9) Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином виконав, грошові кошти відповідачеві надав, що підтверджується заявою про видачу готівки. Натомість, відповідач-1 (позичальник) зобов'язань за кредитним договором не дотримався. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором №2294.05.00.2102 від 11.12.2013 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], встановив, що за відповідачем-1 утворилась заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року становить 109638,11 грн., з них: 86255,20 грн. - неповернута сума кредиту; 23382,91 грн. - прострочені відсотки. (а.с. 4-5). За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Умови кредитного договору в частині повернення кредиту на час розгляду справи в суді не виконано, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] та його представника щодо відсутності підстав для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, через те, що позивач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на заставне майно, то суд вважає, що зазначене не є предметом цього спору, оскільки вказаний цивільно-правовий спір виник між сторонами з приводу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та він був вирішений між сторонами шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.10.2017 року. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося. При зверненні до суду позивач обрав саме судовий спосіб захисту своїх порушених прав, при цьому розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачів, обґрунтував належними доказами, а відповідачі не навели належних та допустимих доказів зворотнього. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому слід стягнути з відповідачів на користь банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1644,57 грн.

Outcome: approved