Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Відповідно до договору міни від 07 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] придбали ? частину будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою м.Прилуки, вул.Земська, буд.27. 04 червня 2006 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на ? частину будинку 27 по вул..Земській в м.Прилуках. Оскільки [PERSON] на час смерті матері проживала разом з нею, вона вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до вимог ст..1270 ЦК України. Після смерті [PERSON], яка померла 15 листопада 2015 року, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої сестри йому було відмовлено через те, що за життя [PERSON] та [PERSON] не провели реєстрацію вказаного договору у Прилуцькому МБТІ, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом його порушених прав. В судове засідання сторони не зявилися, але їх представниками були подані відповідні письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог представником позивача, а представником відповідача про їх визнання. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ, а згідно частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] народився 02 липня 1948 року, а [PERSON] - 22 липня 1969 року, і їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8,9). Відповідно до договору міни від 07 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм двокімнатну квартиру з усіма вигодами, що знаходиться в [ADDRESS] на належну [PERSON] ? частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в м.Прилуки, вул..Земська, буд.27 (а.с10). Витяг з державного реєстру правочинів підтверджує ті обставини, що дійсно нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори 07.02.2006 року [PERSON] було посвідчено договір міни між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с11). Відповідно до наданої інформації КП «Прилуцьке МБТІ», право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 07.02.2006 року за [PERSON] відповідно до договору міни (а.с.31). В той же час, [PERSON] та [PERSON] набуту у власність за договором міни ? частину будинку за адресою м. Прилуки, вул..Земська, 27 у Прилуцькому МБТІ за життя не зареєстрували, що вбачається із відповіді КП «Прилуцьке МБТІ від 12.08.2016 року. Копії свідоцтв про смерть (а.с.6,7) підтверджують ті обставини, що [PERSON] померла 04 червня 2006 року, а [PERSON] - 15 листопада 2015 року. На час смерті [PERSON], її дочка - [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON], після смерті своєї сестри [PERSON], як спадкоємець 2 черги за законом , у визначений законодавством час , звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину, але незважаючи на наявність відповідного договору міни та відсутність проведеної реєстрації права власності за спадкодавцем , нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду за захистом порушеного права власності. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В той же час, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що саме [PERSON] та [PERSON] є власниками ? частини житлового будинку за адресою м.Прилуки, вул..Земська, буд.27. В той же час, оскільки власники житла померли, не скориставшись своїм правом зареєструвати отриману за правочином нерухомість, що підтверджується дослідженими доказами, а позивач, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання за ним права власності на дану частину будинку, оскільки інших спадкоємців після смерті як [PERSON], так і [PERSON] , крім позивача немає. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а відтак може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом або не суперечить соціальній природі власності. Оскільки досліджені в судовому засіданні докази підтверджують ті обставини, що дійсно саме померлі [PERSON] та [PERSON] були власниками даного житла та [PERSON] після смерті матері [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом 6 місяців з дня її смерті не заявила про відмову від неї, суд вважає , що вимоги позивача є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved