overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

В жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначено, що 21.08.1993 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 659. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач має іншу сім*ю, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позов визнала в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 01 серпня 2008р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 684. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька - [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, шлюбно-сімейних відносин сторони не підтримують з грудня 2013р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторони подали на адресу суду заяви, в яких просили суд здійснювати розгляд справи у їх відсутність, сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, а сторона відповідача не заперечує проти їх задоволення, при цьому сторони зазначили, що збереження шлюбу неможливо. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2008р. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства з грудня 2013р., при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки «Бернад»; прізвище відповідача «Лемпа». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

В жовтні 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 06 квітня 2004р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 110. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька - [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, шлюбно-сімейних відносин сторони не підтримують з березня 2013р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторони подали на адресу суду заяви, в яких просили суд здійснювати розгляд справи у їх відсутність, сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, а сторона відповідача не заперечує проти їх задоволення, при цьому сторони зазначили, що збереження шлюбу неможливо. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2004р. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства з березня 2013р., при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

В жовтні 2014р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 22 березня 2013р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 294. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син - [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, шлюбно-сімейних відносин сторони не підтримують з травня 2013р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що з часу народження дитини, вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач в судовому засіданні, позов визнав, зазначаючи, що подальше збереження шлюбу неможливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2013р. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства з травня 2013р., при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В жовтні 2014р. позивачка [PERSON]. звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 27 серпня 1994р. було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Макіївки Донецької області, про що було зроблено актовий запис № 1825. В шлюбі у сторін, [INFO]. народилася донька - [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів, не бажання відповідача забезпечувати сім'ю, шлюбно-сімейних відносин сторони не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання позивачка подала заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судовому засіданні позов визнав, зазначаючи, що збереження шлюбу неможливе. Суд, заслухавши пояснення сторони відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994р. В шлюбі у сторін, [INFO]. народилася донька - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки [PERSON] прізвище відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В жовтні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом та вказав, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за заповітом. З поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судовому засіданні визнала позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від 02 лютого 2012 року (а.с. 7). Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області від 4 червня 2003 року. Згідно вказаного заповіту спадкоємцем щодо майна померлої також являється [PERSON] Згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, останній відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини у зв'язку із тим, що їй не було відомо про наявність документів на спадкування, тому вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Такі причини судом визнаються поважними і для забезпечення реалізації позивачкою своїх прав як спадкоємця, суд вважає за доцільне надати додатковий строк для прийняття спадщини, який буде необхідним та достатнім у межах 2 місяців. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В жовтні 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом та вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємницею за заповітом. З поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача - Нижнянської сільської ради до суду не з'явилася, проте подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, вимоги позову визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд рахує за можливе проводити розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Нижнянською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області від 18 лютого 2009 року (а.с. 5). Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Руднянською сільською радою Летичівського району Хмельницької області від 23 листопада 2007 року (а.с. 7). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини у зв'язку із тим, що їй не було відомо про наявність документів на спадкування, тому вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Такі причини судом визнаються поважними і для забезпечення реалізації позивачкою своїх прав як спадкоємця, суд вважає за доцільне надати додатковий строк для прийняття спадщини, який буде необхідним та достатнім у межах 2 місяців. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

В жовтні 2014 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON], та після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] в м. Кривому Розі помер [PERSON]. За життя спадкодавцем було складено заповіт, в якому належну йому частину житлового будинку з господарчими побудовами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право він заповідав позивачу - [PERSON]. [INFO] в м. Кривому Розі померла [PERSON]. За життя спадкодавцем було складено заповіт, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, майнові права і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право він заповідала позивачу - [PERSON], прізвище з [PERSON] змінено у зв'язку зі вступом у шлюб. Про існування вказаних заповітів, вона дізналася лише у 2014 році, коли робила ремонт у будинку і знайшла заповіти, після чого вона одразу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітами. 10 червня 2014 року Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON], та смерті [INFO] [PERSON], у зв'язку з пропуском строку у шість місяців, встановленого законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач - Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради позов визнав, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому слід визначити додатковий строк в три місяці, для подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [INFO] в м. Кривому Розі [PERSON] та після померлої [INFO] в м. Кривому Розі [PERSON]. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В жовтні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що в правовстановлюючому документі Договорі купівлі-продажу частини домоволодіння, помилково вказано його прізвище «Поливченко», що не збігається з прізвищем, зазначеним у паспорті - «Полівченко». Оскільки зазначена обставина заважає [PERSON] реалізувати свої права, заявник просить суд встановити факт належності йому Договору купівлі-продажу від 22.08.1985 р. № 1-5100, виданого Другою МДНК, частки: 9/20 на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Гоголя, буд. № 90. В судовому засіданні представник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Вислухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 22.08.1985 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, «Поливченко Олександр Петрович» придбав 9/20 частин домоволодіння № 90, яке знаходиться в місті Миколаєві по вулиці Гоголя . Разом з тим, в паспорті громадянина України, виданому Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 06 лютого 1998 року, прізвище, імя та по батькові заявника вказані як «Полівченко Олександр Петрович» українською мовою, «Поливченко Александр Петрович» на російській мові. В інших особистих документах заявника (Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, Технічний паспорт на житловий будинок, тощо) його прізвище, імя та по батькові також визначені як «Полівченко Олександр Петрович». За таких обставин судом встановлено, що виникли розбіжності в написанні прізвища заявника в Договорі купівлі-продажу частини домоволодіння та паспорті громадянина України. На теперішній час усунути вказані розбіжності в позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 6 с. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що розбіжності в написанні прізвища [PERSON] в різних документах виникли в звязку з допущенням помилки при довільному перекладі його з української на російську мову, неможливість усунути вказані розбіжності, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право власності на вищезазначену частку домоволодіння.

Outcome: approved