Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Арабаджи І.А. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія договору купівлі-продажу від 15.06.2020р.; копія акту приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу майна від 15.06.2020р.; копія заповіту від 24.11.1994р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.04.2015р. (дата заведення спадкової справи - 28.04.2015р.); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.1990р.; копія договору дарування від 23.01.1990р.; копія договору дарування від 24.04.1997р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія державного акту серії ЯК № 497688 від 16.03.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 0,1489 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для ведення особистого селянського господарства; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2016р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.06.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , діючі через представника, звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] , зазначивши, що 15.06.2020 р. між ними та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належних їй: житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1489 га, розташованої за цією ж адресою, виділеної для ведення особистого селянського господарства, - за 97 000 грн. 15.06.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачі передали відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на будинок та земельну ділянку (які були у неї в наявності). У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачам засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості та землі в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачі переїхали мешкати до придбаної нерухомості, зробили там ремонт, обробляють земельну ділянку, сплачують всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі неодноразово зверталися до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору ухилялася, на прохання позивачів про зустріч не реагувала, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (15.06.2020р.) в неї на руках були копії правовстановлюючих документів на житловий будинок (свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.1990р.; договору дарування від 23.01.1990р.; договору дарування від 24.04.1997р.), копія державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.03.2012р., за якими власником спірного майна значилась [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на ім`я своєї онуки - [PERSON] , за яким все своє майно після смерті вона заповідала їй. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті [PERSON] у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, 28.04.2015р. була заведена спадкова справа. За оформленням прийняття спадщини на житловий будинок та земельну ділянку, які являються об`єктами спору в даній цивільній справі, [PERSON] не встигла звернутися, однак, вважається, що спадщина в цій частині є такою, що належить їй (ч.5 ст. 1268 ЦК України). При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок, земельну ділянку на себе, позивачам було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, оформлені на ім`я відповідачки. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачі [PERSON] та [PERSON] являються добросовісними набувачами, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,1489 га, розташованих в [ADDRESS] , вони не знали і не могли знати про те, що [PERSON] не мала права на відчуження нерухомості та землі, у зв`язку із тим, що вона не оформила своє спадкове право після смерті [PERSON] та не зареєструвала право власності на нерухомість та земельну ділянку у встановленому законом порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачами права власності на вищевказану нерухомість та землю, як добросовісними набувачами. Як вже зазначалося вище, між позивачами та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка [PERSON] продала, а позивачі купили житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1489 га, розташовані по [ADDRESS] , за 97 тис. грн. 15.06.2020р. позивачі передали відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачам документи на будинок та земельну ділянку (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачі звернулися до суду із відповідним позовом. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю щодо земельних ділянок приватної власності є громадяни та юридичні особи. Відповідно до положень ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у т.ч. і на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо будинку та земельної ділянки та встановленні права на нерухомість та землю у позивачів як добросовісних набувачів, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість та земельну ділянку за позивачами, як добросовісними набувачами.

Outcome: approved