Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0740 га, оформленого на ім'я [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], оформленого на ім'я відповідачів; копія договору купівлі-продажу від 15.09.2015 р.; копія свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 31.01.2015р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2010р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку; копія рішення Ренійського районного суду від 23.09.2009р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 29.05.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON], [PERSON], зазначивши, що у вересні 2015 р. між нею та [PERSON], [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS]. 15.09.2015р. сторони досягли взаємної домовленості по всіх істотних умовах договору. Тоді ж позивачка передала відповідачам обумовлену суму (64000 грн.), а відповідачі передали документи на будинок. У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за придбаною нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі, робить ремонти. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак [PERSON], [PERSON] від посвідчення договору ухилялися, на прохання позивачки про зустріч не реагували, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок на себе, позивачці було роз'яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON], [PERSON] не мали права на відчуження нерухомості, у зв'язку із тим, що вони не звернулися до нотаріуса для засвідчення угоди у належному порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість. Крім того, як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачами була фактично досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі [PERSON], [PERSON] продали, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами за певну плату. 15.09.2015 р. позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачці документи на будинок. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки до теперішнього часу це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачів щодо житлового будинку із надвірними спорудами та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою як добросовісним набувачем. Крім того, беручи до уваги те, що вищевказаний об'єкт нерухомості вже раніше був придбаний [PERSON], [PERSON] від [PERSON] за договором дарування, і за рішенням Ренійського районного суду від 23.09.2009р. було визнано право власності за [PERSON], [PERSON] на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], яке (право власності) вони зареєстрували у встановленому законом порядку, про що свідчить наданий суду витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2010р., суд задовольняє також і вимоги позивачки про скасування державної реєстрації права власності відповідачів на нерухомість, яка була проведена на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23.09.2009р. №2-1203/2009р.

Outcome: approved