Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

В грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли житловий будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка, що була надана для його обслуговування. Позивач є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину в передбаченому законом порядку. Частково її оформила. Проте, нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо земельної ділянки в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на обумовлене нерухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, а також неможливість вирішення зазначеного питання в досудовому порядку, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 05.03.2019 року до участі в справі в якості відповідача залучено [PERSON] В судове засідання позивач, її представник - адвокат Берікул Л.В. не з'явилися. Остання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності та визнання заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що [INFO] в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області померла [PERSON] Спадщину після смерті вказаної особи, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла її дочка, частково її оформила: 13.11.2018 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на її ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Інших осіб, які прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, або претендують на неї, не встановлено. Проте нотаріусом було відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що надана для обслуговування житлового будинку, в зв'язку з відсутністю належних документів, що підтверджували право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2000 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу, зареєстрованого на Універсальній товарно - сировинній біржі «Номінал». Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2018 року вказаний договір купівлі - продажу визнано дійсним. Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,910 га, призначеній для його обслуговування. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON].(попередній власник будинку, яка померла [INFO], спадщину після її смерті прийняла [PERSON]), відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 22.02.1994 року виконкомом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення за № 21 від 25.01.1994 року. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком,будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічні роз'яснення надав й Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(п. 18ґ). Виходячи з наведеного, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За таких обставин, до [PERSON] перейшло право власності на спірну земельну ділянку, отже остання ввійшла до складу спадщини. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк у порядку, передбаченому законом. В силу ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом ( ч.3 ст.1225 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved