Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 60). Мати, [PERSON], після народження залишила дитину в лікувальному закладі, що видно із Акту про покинуту дитину від 09.08.2016 № 268 (а.с. 4). Реєстрація народження дитини [PERSON], [INFO] проведена відповідно до рішення виконкому Жовтневої районної у місті ради № 308 від 10.08.2016 (а.с. 8).Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7). Відповідно до рішення виконкому Жовтневої районної у місті ради № 359 від 21.09.2014 малолітня влаштована в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» де перебуває з 28.09.2016. За весь час перебування дитини в закладі мати дитину не відвідувала, не цікавилася станом її здоров'я ні усно, ні письмово (а.с. 92). [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей із заявою щодо повернення малолітньої доньки на виховання в сім'ю. В пояснювальній від 20.10.2016 [PERSON] зазначила, що наддасть нотаріально засвідчену заяву про відмову від дитини, але на сьогоднішній день така заява відсутня (а.с. 10). [PERSON], також має доньку [PERSON], [INFO], яка навчається в Криворізькій загальноосвітній школі № 86. Згідно інформації, наданої КЗШ №86, мати не має постійної роботи, підтримує зв'язок з вчителями (а.с. 11). Згідно інформації Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], за місцем мешкання характеризується добре (а.с. 18,19, 20) [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду (а.с. 14). В пояснювальній записці [PERSON] (батько [PERSON]) зазначив, що згоден з позбавленням батьківських прав [PERSON], яка належним чином не виконує батьківських обов'язків (а.с. 15). Згідно з інформації КМЦСССДМ, при неодноразовому відвідуванні адреси: [ADDRESS] вдома нікого не було [PERSON] поїхала до м. Полтава на тимчасові заробітки (а.с. 16). Відповідно до висновку виконавчого комітету Покровської районної у місті ради [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав у відношенні малолітніх : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх здоров'я, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, залишила дитину в пологовому будинку та не має наміру її забирати, не відвідувала меншу доньку жодного разу, її життям та здоров'ям не цікавилась, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховування; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання освіти. Залишила старшу доньку та поїхала на заробітки до м. Полтава. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюються судом як ухилення від виховання дитини оскільки присутня винна поведінка матері, яка свідомо нехтує своїми обов'язками, не дбає про дітей. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх доньок, а тому має бути позбавлена батьківських прав щодо нього. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Як визначено в ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення вказаних норм деталізовано в ч.4 ст.3 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобов'язань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі. За даних обставин, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в повному обсязі із стягненням з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь майбутнього законного представника малолітніх дітей починаючи стягнення з 08.07.2017 і до досягнення дітьми повноліття, а аліменти за період з моменту звернення позивача до суду 24.01.2017 по 07.07.2017 включно - стягнути в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved