Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3 000,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з грудня 2016 року і до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони з 03.04.2009 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2006 визначено місце проживання дитини разом з батьком, а рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 01.06.2016 шлюб між сторонами розірвано. В квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 6 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги наступним. Починаючи з 2001 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, без їх офіційної реєстрації, [INFO] у них народився спільний син - [PERSON]. З метою отримання дитиною дозволу на проживання спочатку обмеженої дії, а в подальшому необмеженої на території Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] направила до компетентних органів Німеччини нотаріально посвідчену заяву про надання дозволу на проживання дитини разом з батьком, який на той момент мав дозвіл на проживання. З метою уникнення бюрократичних складнощів щодо постійного переоформлення відповідної заяви, зі спільною згодою сторін [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яке за рішенням Деснянського районного суду м. Києва було визначено разом з батьком. 04.03.2009 сторони офіційно зареєстрували шлюб, а в тому ж році [PERSON] було отримано громадянство Федеративної Республіки Німеччина. [PERSON] наголошувала, що незважаючи на наявність рішення Деснянського районного суду м. Києва, а також тимчасового дозволу компетентних органів Німеччини на проживання їх спільної дитини на її території, вони всі разом постійно проживали на території України. Крім того, у 2004 році за спільні кошти сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], де починаючи з 2005 року були зареєстровані [PERSON] та її син. Також починаючи з 2010 року дитина відвідувала дитячий навчальний заклад - спеціалізовану школу №115 ім. І.Огієнка в м. Києві, в якому провчилась з 1 по 4 класи. З кінця 2011 року стосунки між сторонами були фактично припинені, а у 2012 році [PERSON] разом з сином переїхала до іншої квартири. В 2013 році сторонами було досягнуто згоди щодо місця проживання та навчання сина на території Німеччини, а тому 5 та 6 класи дитина навчалась і проживала разом з батьком на її території. В літку 2015 року [PERSON] привіз сина на територію України, де він залишився проживати разом з матір?ю та продовжив навчання в спеціалізованій школі №115 ім. І.Огієнка в м. Києві. Починаючи з травня 2016 року мати разом з сином проживають у приватному будинку [ADDRESS]. Наполягала, що [PERSON] надає суду неправдиву інформацію щодо фактичного місця проживання сина, вводячи суд в оману шляхом спотворення реальної ситуації. В судове засідання сторони не з?явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Разом з тим, представником [PERSON] було направлено до суду заяву про залишення його позову до [PERSON] про стягнення аліментів без розгляду (а.с.68), а також заяву про часткове визнання зустрічного позову щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500,00 грн. (а.с.74) Крім того представник [PERSON] просила враховувати під час винесення рішення судом довідку про доходи останнього та неспроможність сплати аліментів в розмірі визначеному [PERSON] в її зустрічному позові. [PERSON] також направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документах (а.с.72) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується апостилем свідоцтва про народження здійсненого органом РАЦС м. Дюссельдорф [NUMBER] 01.04.2004 (а.с.11-12) З 04 березня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Органом реєстрації актів громадянського стану Теннер №5215/2009, що підтверджується апостилем від 04.03.2016 (а.с.6-7) Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2016 було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.14-15) Рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 01.06.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.16) Згідно довідки директора спеціалізованої школи №115 ім. І.Огієнка м. Києва №88 від 20.02.2017 (а.с.59) [PERSON] є учнем 8-А класу спеціалізованої школи №115, а також навчався в даному навчальному закладі з 1-го класу, 5-6 класи навчався за кордоном (а.с.56) Як вбачається з матеріалів справи дитина починаючи з 2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.55) разом зі своєю матір?ю - [PERSON], власником квартири є [PERSON]. У період з 2014 року по 2016 рік [PERSON] проживала разом із сином за адресою: [ADDRESS] (а.с.60), а з 15.05.2016 в будинку [ADDRESS] (а.с.61) На даний час дитина потребує фінансової підтримки з боку батьків. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлетичний клуб» №2 від 19.06.2017 [PERSON] працює на посаді інструктора з 04.05.2017 по теперішній час та отримав дохід в травні 2017 року в розмірі 3 040,00 грн. (а.с.71) Даних про те, що відповідач за зустрічним позовом має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. Зі змісту ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав відповідну заяву. Відтак суд враховуючи заяву представника [PERSON] щодо залишення його первісного позову без розгляду, часткове визнання ним зустрічного позову [PERSON] на суму аліментів в розмірі 1 500,00 грн., рівень його офіційних доходів, а також реальну потребу [PERSON] у матеріальній допомозі на утримання сина, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної дитини в розмірі 1 500,00 грн., щомісячно починаючи з 12.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог [PERSON], то вони відповідно підлягають залишенню без розгляду. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 640 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: partial