Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Виконавчий комітет Бурковецької сільської ради Тетіївського району Київської області як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд відібрати у відповідачки її малолітню дитину [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною - 6 вересня 2016 року залишила її на проживання у чужих людей, жодного разу не поцікавилася здоров'ям та навчанням доньки, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, не з'являється та на телефонні дзвінки не відповідає. В судовому засіданні 07.02.2017 року представник позивача [PERSON] змінила позовні вимоги та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки 31.01.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Тетіївській райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення в пресі. Представник Тетіївської районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що з?ясовуючи питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, служба у справах дітей Тетіївської райдержадміністрації прийшла до висновку, що необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав дійсно зумовлена її ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню та догляду за дитиною та є способом захисту її прав та інтересів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір?ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.-9). З вересня 2016 року малолітня [PERSON] проживала у громадянки [PERSON] в [ADDRESS], де залишила її мати, аргументуючи це тим, що працює у м. Одеса і буде навідувати доньку та надавати матеріальну допомогу на її утримання (а.с. 5-6). В зв'язку з тим, що [PERSON] за станом здоров'я не могла займатися вихованням дитини, 22.11.2016 року малолітню [PERSON] було влаштовано в сім?ю знайомої [PERSON] як особу, позбавлену батьківського піклування (а.с.10). За весь час проживання малолітньої [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] її мати [PERSON] жодного разу не приїхала до дитини, не поцікавилася її життям, здоров'ям та навчанням, жодного разу не зателефонувала, матеріальної допомоги на її утримання не надавала, що свідчить про байдуже та безвідповідальне ставлення матері до своєї дитини. Із висновку служби у справах дітей та сім?ї Тетіївської районної державної адміністрації від 01.02.2017 року № 01-13/30 встановлено, що служба у справах дітей та сім?ї Тетіївської РДА з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при Тетіївській райдержадміністрації від 31.01.2017 року, протокол № 1, вважає, доцільним позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.29-30). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов»язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню дитини на підставі з?ясованих у справі обставині, в тому числі, висновку служби у справах дітей та сім?ї Тетіївської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також враховуючи, що ставлення відповідачки до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей, їх інтересам, суд вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її малолітньої дитини.

Outcome: approved