Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія перекладу х румунської мови свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; кпія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена СВК «Новосільське» серії [NUMBER] ; копії нормативно грошової оцінки земельної ділянки; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015р.; протокол опитування особи за її згодою від 28.11.2019 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438430. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . За життя йому належала земельна ділянка загальною площею 3,24 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438430 та майновий пай члена СВК «Новосільське», на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена СВК «Новосільське» серії ОД - ХХ № 10248. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Так, після смерті спадкодавця відсутні спадкоємці першої по четвертої черги, у зв`язку із тим, що він був одинокою людиною. Сторони по справі є спадкоємцями п`ятої черги, однак відповідач відноситься до третього ступеня спорідненості із померлим (племінниця). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сторони не звернулися до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, позивач прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, була пов`язана із ним спільним побутом, у зв`язку із його хворобою та похилим віком позивач здійснювала за ним догляд, що підтверджується протоколом опитування особи за її згодою [PERSON] від 28.11.2019 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідач спадщину не прийняла на неї не претендує, та не заперечує щоб спадщину оформила її донька - позивач [PERSON] . Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями п`ятої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець п`ятої черги. Відповідач спадщину не прийняла на неї не претендує, та не заперечує щоб спадщину оформила її донька - позивач [PERSON]. , що підтверджується відповідною заявою. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved