Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

В грудні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок порушення права власності зазначивши, що в травні місяці 2014 року на підставі судового рішення, між ним та відповідачем, було проведено поділ в рівних частинах житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Шевченко № 134 в смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області, який раніше належав їм на праві спільної сумісної власності. Після розподілу житла кожен з них став власником ? частини даного житла .Система ж газопостачання, водо та теплопостачання, які були змонтовані по всьому будинку ще до його розподілу, залишились у спільному користуванні. Відповідач, являючись власником ? частини наявного житлового будинку, перед початком опалювального сезону (16.08.2015 року), скориставшись відсутністю позивача, зіпсувала опалювальну систему вирізавши без його відома та відповідного попередження два відрізки труб з даної системи, злила з неї воду внаслідок чого належна йому ? частина, в опалювальний період, також залишилась. без гарячої води і тепла. В добровільному порядку відповідач відмовилась відновити опалювальну систему, що спонукало позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 26.10.2015 року (залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області (а.с.12) відповідача зобов»язано відновити пошкоджене нею опалення, але відповідач незважаючи на наявне судове рішення відмовилась його виконувати в зв»язку з чим та через відсутність тепла в його частині будинку в опалювальний період позивач змушений був за свій рахунок проводити відновлення опалювальної системи .Враховуючи ,що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати понесені ним затрати по ремонту опалення, позивач змушений звернутися до суду з відповідними позовними вимогами про стягнення на його користь 842 гр.00 коп. матеріальної шкоди та 1700 гр.00 коп. моральної шкоди так,як діями відповідача крім матеріальних збитків йому було завдано і моральну шкоду, що знайшла своє відображення у переживаннях щодо можливості втрати здоров»я проживаючи у неопалювальному приміщенні та щодо можливого псування через відсутність тепла належної йому частини житла . В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в частині стягнення розміру матеріальної шкоди та в усній формі, під звукозапис, посилаючись на наявний у матеріалах позову висновок судово-психологічної експертизи збільшив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача у розмірі 36 мінімальних заробітних плат. Неодноразово повідомлений про час та місце слухання справи відповідач в судове засідання не з»явився надав повноваження представляти його інтереси своїм представникам, які в судовому засіданні позов не визнали (а.с.38-39), просять відмовити в його задоволенні так, як вважають, що позивачем не доведено наявність завдання діями їх довірителя моральних страждань . Звертають увагу головуючого на те, що відповідач неодноразово зверталась до позивача з вимогою щодо відокремлення належної їй ? частини наявного житла від газового опалення так, як в неї відсутні кошти на оплату за спожите тепло, але позивач категорично відмовлявся здійснити дії пов»язані з від»єднанням від опалення належної їй на праві приватної власності частини житлового будинку. Окрім того представники відповідача звертають увагу суду, що між колишнім подружжям існують неприязнені стосунки тому позивач по справі подав надуманий позов який не підлягає до задоволення. Суд заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до повного задоволення, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 36 (тридцяти шести )мінімальних заробітних плат, підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, сторони являються колишнім подружжям, що стверджується судовим рішенням № 2322/234/11 (а.с14-17) на підставі якого між останніми 15 травня 2014 року було проведено розподіл належного їм майна та визнано за кожною з сторін право власності на ? частину домоволодіння по вул..Шевченка № 134 в смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області . Щодо використання газо, водо та теплопостачання сторони дійшли згоди про залишення комунікаційних систем у тому стані, що існував на час розподілу майна, тобто у спільному користуванні . Відповідач, після розподілу будинку та господарських будівель мала намір створити для себе окрему систему опалення, а тому без узгодження з позивачем, 16 серпня 2015 року втрутилась в систему опалення та гарячого водопостачання шляхом демонтажу її частини але створити відвід від системи опалення, що перебуває в загальному користуванні на свою 1/2 частину житлового будинку так і не змогла внаслідок чого , весь будинок залишився без опалення,а позивач по справі був позбавлений можливості повноцінно користуватись належною йому на праві приватної власності частиною житла в зв»язку з чим було порушено право позивача на користування своєю власністю, що спонукало його у вересні місяці 2015 року звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов»язання відповідача відновити пошкодження опалювальної системи .Рішенням Чорнобаївського районного суду від 26.10.2015 року залишене ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.12.2015 року (а.с.-12) в силі, позов задоволено в повному обсязі та зобов»язано відповідача відновити опалювальну систему у житловому будинку по вул..Шевченка № 134 в смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області, власником ? частини якого являється позивач по справі. Відповідач відмовилась у добровільному порядку виконувати судове рішення тому позивач враховуючи наявність холодів та необхідність термінового обігріву належної йому частини житла, за свій рахунок, з залученням приватного підприємства ,,П.П. [PERSON]М.(а.с.8) в грудні місяці 2015 року відновив опалювальну систему придбавши для ремонту відповідні труби та метал на суму - 842 гр.00 коп., що стверджується товарним чеком від 15.12.2015 року (а.с.11). Враховуючи ,що діями відповідача йому було заподіяно моральну та матеріальну шкоду яку відповідач відмовляється компенсувати в добровільному порядку позивач 08.12.2016 року звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Положенням ч.5 ст.319 ЦК України ,власник майна не може використовувати право власності на шкоду правам та інтересам інших громадян. Диспозицією ч.3 ст.10 ЦПК України визначено .що кожна сторона у справі має довести ті обстави на які вона посилається ,як на підставу своїх позовних вимог ,або заперечень . В даному ж випадку ,позивачем у повному обсязі доведено в судовому засіданні завдання відповідачем який являється власником іншої ? частини житлового будинку йому майнової шкоди ,що знайшла своє відображення у демонтажі без узгодження з останнім системи опалення та гарячого водопостачання яка перебувала у спільному користуванні та після демонтування якої належна позивачу інша ? частина житлового будинку залишилась без опалення та водопостачання на відновлення якої позивачем було затрачено документально підтверджених-842 гр.00 коп. (ас.-11) .Тобто відповідач, без дозволу позивача та відповідного повідомлення про свої наміри ,не мала права втручатися в систему теплопостачання тому пошкодження відповідачкою опалювальної системи (яка складала одне ціле ) виключило можливість користування взагалі цілим будинком , як житлом та було порушено право позивача на вільне користування належною останньому ? частиною житлового приміщення ,що знайшло своє підтвердження і в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області (ас.12).Тому суд вважає , що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають до повного задоволення. Суд не погоджується з запереченнями відповідача та їх представників (ас.38-39) ,як на підставу для відмови у стягненні моральної шкоди в зв»язку з усними зверненнями відповідача до позивача щодо відокремлення ним належної їй ? частини наявного житла від газового опалення у зв»язку з відсутністю у неї коштів на оплату за спожите тепло так ,як дії пов»язані з від»єднанням від опалення належної відповідачу частини житлового будинку мають здійснюватись не позивачем ,а відповідними юридичними установами ,що здійснюють водо і газопостачання та за відповідним зверненням заявника(тобто саме відповідача). Суд також вважає ,що діями відповідача було дійсно заподіяно позивачу і моральної шкоди,що знайшла своє відображення у його переживаннях щодо можливості втрати здоров»я проживаючи у неопалювальному приміщенні та щодо можливого псування через відсутність тепла належної йому частини житла ,що також підтверджується відповідним висновком експерта (ас.56-60) , можливий розмір якої у відповідності до наявного висновку ,може становити 36 мінімальних заробітних плат на Україні на момент постановлення судового рішення. Разом з цим судом, при вирішенні даної справи і визначенні розміру моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4.з врахуванням заробітної плати та майнового стану відповідача представники якого надали в судове засідання довідки ,що їх довіритель проживає за рахунок пенсії по інвалідності у розмірі 1452гр.00 коп.(ас.93 та 101) Земельний пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , відсутній . Позивачем при цьому не було доведено в судовому засіданні наявність інших доходів та майнового стану відповідача ,що свідчив би про перебування у останнього достатніх коштів чи майна на підставі яких можливо стягнути моральну шкоду у розмірі визначеному матеріалами експертизи тому суд , виходячи із засад розумності та справедливості ,приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 1700 грн.00 коп., відмовивши у стягненні такої шкоди у розмірі 36 (тридцяти шести) МЗП. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати ,підлягають задоволенню у відповідності до розміру задоволених позовних вимог .

Outcome: partial