Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В вересні 2015 року заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви вказує, що в 1996 році її син , [PERSON] познайомився з [PERSON], а з 1997 року вони почали проживати разом, як сім'я , але свій шлюб офіційно не зареєстрували, оскільки остання на той час перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який як їй відомо помер в середині 2000 років. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON]. В серпні 1999 року [PERSON] був засуджений на 2 роки позбавлення волі, а в 2000 році було засуджено до 6 років позбавлення волі і [PERSON]. Після народження дитини [PERSON], мати дитини [PERSON] фактично відразу самоусунулась від виконання своїх материнських обов'язків, що виражалося у небажанні приймати будь-яку участь у утриманні та вихованні дитини, а після засудження у серпні 1999 року [PERSON], заявник була змушена забрати дитину до себе. Вказує, що у цьому році [PERSON] виповнюється 16 років, та всі ці роки вона проживала разом з нею. Її син [PERSON], який є рідним батьком [PERSON] помер [INFO] року. Як заявнику стало відомо згодом, реєстрація народження дитини у відділі РАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, була здійснена вже під час відбування [PERSON] покарання у місцях позбавлення волі, на підставі заяви її рідної матері та документів доданих до неї. Оскільки мати дитини, [PERSON] на той час перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON], тому походження дитини було визначено на підставі свідоцтва про шлюб, наданого матір'ю [PERSON] З урахуванням цього ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві було видано свідоцтво про народження дитини від 11 грудня 2001 року на ім'я [PERSON], актовий запис № 04. [PERSON], який на даний час записаний, як батько дитини [PERSON], ані заявник, ані дитина ніколи не бачили. З дитинства [PERSON] знала, що її рідним батьком є [PERSON], та завжди хотіла носити його прізвище, про що вона постійно наголошувала та говорила, що при отриманні паспорту громадянки України вона хоче мати прізвище та по батькові, свого рідного батька, у зв'язку з чим і виникла необхідність звернення до суду. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримала. Представник зацікавленої особа Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився повідомлявся судом належним чином. Представник Відділу РАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві в судове засідання також не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, зацікавлену особу [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. З 1997 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю. На той час [PERSON] перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON]. [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Як пояснила свідок [PERSON], яка є матір'ю померлого [PERSON], її син не проживав разом з [PERSON] з 1994 року, тому дитина [PERSON] не є дитиною її сина. Свідок [PERSON], який являється братом померлого [PERSON], суду пояснив, що його брат [PERSON] проживав разом з [PERSON], потім у них народилася [PERSON], яку він вважав своєю донькою. Відповідно до ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20 червня 1969 року походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала в шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як законна та обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved