Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати виконавчий напис від 04.05.2015 року № 3183, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо стягнення заборгованості за період з 14.09.2014 року по 09.02.2015 року на суму 96606 грн. 87 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 13 травня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір за № 500939621 про надання грошових коштів у сумі 91509,80 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 15,99% на рік. Відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту у розмірі 91509,80грн. була надана для погашення заборгованості шляхом безготівкового перерахування на рахунки, що відкриті в ПАТ «Альфа-Банк»: за Кредитним договором № 500312898 від 17.10.2012 року у розмірі 5615,34 грн.; та за Кредитним договором № 500409201 від 04.09.2013 року в розмірі 85894,46 грн. Одночасно з цим було укладено Договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 500939612 без дати, але укладено було в день укладення договору, згідно якого: повернення кредиту позичальником здійснюється з 14.12.2014 року щомісячно у сумах та терміни, визначених цим Договором. Таким чином, він повинен був розпочати сплачувати Банку кредит щомісячно саме з 14.12.2014 року. Через складну ситуацію в країні та інфляцію (обезцінювання національної валюти), у нього виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору. На початку 2017 року, маючи намір погасити заборгованість за вказаним Договором та маючи на це кошти, він звернувся до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» для зясування суми боргу для її погашення. Працівники останнього повідомили його, що згідно їх компютерної бази даних, він їм більше нічого не винен. Через деякий час йому у телефонному режимі почали надходити дзвінки з одного й того ж номеру і якість люди представлялися: то представниками ТОВ «Кредитні ініціативи», то ТОВ «Юридична фірма «Дельта М», і повідомляли що він має погасити борг за договором, який він уклав з ПАТ «Альфа-Банк», і при кожному дзвінку називали різні суми боргу. Він просив їх надіслати йому документи, на підставі яких вони з нього вимагають кошти та роздруківку з заборгованості помісячно для оплати, але йому відмовили. Також, у серпні 2017 року, він випадково дізнався, що 08.09.2015 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого напису № 3183, виданого 04.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу за кредитним договором № 500939621 від 13.05.2014 року в розмірі 96606,87 грн. за період з 14.09.2014 року по 09.02.2015 року. З матеріалів виконавчого провадження він зясував, що виконавчий напис нотаріусом [PERSON] вчинено з порушенням законодавства. При цьому, його представником було отримано відповідь від [PERSON], згідно якої він 21.06.2016 року за договором факторинку відститупив право вимоги третій особі - ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач вважає дії Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» неправомірні, оскільки згідно умов укладеного між ними договору, [PERSON] не має права відступлення боргу третім особам, крім того він незаконно нарахував йому борг з 14.09.2014 року, хоча за додатковою угодою до договору він повинен сплачувати кредит з 14.12.2014 року, таким чином Банком було подано нотаріусу недостовірну інформацію щодо суми боргу та невірно нараховано відсотки, а нотаріус не впевнився у безспірності суми, що повинен був зробити, та вчинив виконавчий напис. Вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, і тому, є таким, що не підлягає виконанню. Так, він не погоджується з сумою заборгованості та періодом нарахування, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Також, у договорі взагалі відсутня умова про дострокове погашення кредиту у повному обсязі у разі порушення сплати щомісячних платежів. Ухвалою суду до участі у дану справу було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в якості співвідповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, зазначив, що представником позивача спотворено фактичне викладення обставин справи, зокрема, перший платіж згідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року позивач мав здійснити до 14.06.2014 року та у подальшому щомісячно. Позивач сплачував щомісячно з червня 2014 року заборгованість згідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року. Позивач вказує на відсутність безспірності, проте не надає жодного доказу наявного спору між сторонами щодо суми боргу. На адресу Боржника Кредитором було направлено відповідну вимогу про дострокове повернення кредиту за несвоєчасне виконання зобовязань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 30 (тридцяти) днів з дати направлення вимоги. Проте, на момент вчинення виконавчого напису - 04.03.2015 року, зазначену вимогу про дострокове повернення кредиту перед Кредитором не виконано, а заборгованість за кредитним договором не погашено. Усі докази направлення та отримання відповідної вимоги містяться у матеріалах нотаріальної справи по вчиненню оспорюваного напису. До нотаріуса було подано розрахунок заборгованості. А тому, безспірність вимог Банку була підтверджена відповідно до законодавства України. Згідно до заяви про вчинення виконавчого напису та додатків до неї вбачається, що Банком були виконані зазначені умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми неустойки та процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними. Стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства щодо переліку документів, які встановлюють безспірність заборгованості та на підставі яких вчиняється виконавчий напис. Згідно до виконавчого напису від 04.03.2015 року, період стягнення становить з 14 вересня 2014 року по 09 лютого 2015 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Незгода із наданим розрахунком заборгованості з боку позивача жодним чином не підкріплена будь-якими доказами або альтернативними розрахунками. Своїм правом на звернення до суду з метою зупинення вчинення нотаріальної дії (виконавчого напису) для оспорення права або факту, про посвідчення якого просила інша заінтересована особа (Кредитор) на момент вчинення виконавчого напису Боржник - не скористався. Таким чином, жодних порушень при вчиненні виконавчого напису ані з боку Банку, ані з боку нотаріуса не було. Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року без дати підписаний помилково, так як не відноситься до нових кредитних договорів, а тому не створювався й графік платежів в новій редакції, що є додатком № 1 до Договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року. Єдиним і діючим кредитним договором, а так само й графіком платежів є Кредитний договір № 500939612 від 13.05.2014 року та додаток № 1 до нього - Графік платежів. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмовий відзив, в якому просив розглянути справу без його участі та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказав, що посилання позивача на договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року, підписаного невідомо якого числа, є необґрунтованими в силу того, що відсутня дата його підписання, що робить неможливим посилання на зміну умов кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року, так як є невідомою дата вступу у силу змін. На запит до ПАТ «Альфа-Банк» отримана інформація, що договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року без дати підписаний помилково, так як не відноситься до нових кредитних договорів, а тому не створювався й графік платежів в новій редакції, що є додатком №1 до Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року. Як наслідок, відсутній і графік платежів в новій редакції, що є додатком № 1 до Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року в силу не укладання такого документа взагалі. Вищевказаний графік платежів не створювався сторонами, не підписувався, а тому відсутній у сторін Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року. Єдиним і діючим кредитним договором, а так само й графіком платежів є Кредитний договір № 500939612 від 13.05.2014 року та додаток № 1 до цього договору - Графік платежів. Окрім того, перший платіж згідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року позивач мав здійснити до 14.06.2014 року та у подальшому щомісячно. Позивач сплачував щомісячно з червня 2014 року заборгованість згідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року, тим самим позивач виконував базові умови Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року. Позивач вказує на відсутність безспірності, проте не надає жодного доказу наявного спору між сторонами щодо суми боргу, як не вказує фактичні норми матеріального права, які нібито порушені. При цьому, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 13 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 500939621, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 91509,80 грн., з кінцевою датою повернення кредиту до 14.05.2018 року, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку, що є Додатком № 1 до кредитного договору (а.с.11-12). Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 91509,80 грн., що визнається та не заперечується самим [PERSON] Проте, у порушення умов договору № 500939621 від 13.05.2014 року, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав та не здійснив повернення використаних ним кредитних коштів з відсотками позивача. В результаті вищевказаного, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий надпис № 3183 від 04.03.2015 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за Кредитним договором № 500939621 від 13.05.2014 року за період з 14.09.2014 року по 09.02.2015 року у розмірі 96606,87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 87333,91 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6272,96 грн.; витрат на вчинення виконавчого напису - 3000,00 грн. (а.с.80). Також, судом встановлено, що право вимоги за Кредитним договором № 500939612 було відступлено Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором факторингу № 1 від 21.06.2016 року. Таким чином, належним кредитором за Кредитним договором № 500939612, а відтак й вигодонабувачем по спірному виконавчому напису, є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», у звязку з чим вказане товариство було залучене до участі у справу в якості співвідповідача. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису, суд приймає до уваги наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих Стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі аналізу наведених положень закону, суд дійшов до висновку, що виконавчий напис - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання Стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Судом встановлено, що звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису ТОВ «Альфа-Банк» до заяви, окрім іншого, було долучено: Кредитний договір № 500939612 від 13.05.2014 року, з додатками; Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 13.05.2014 року; розрахунок заборгованості; виписка по особовим рахункам; копія вимоги про усунення порушень з доказами її направлення Позичальнику; копія анкети позичальника на отримання кредиту; копія паспорту Позичальника; копія податкового номеру у ДРФО Позичальника); копія довіреності представника ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.81-119). При цьому, наданий нотаріусу розрахунок заборгованості обчислений за період з 14.09.2014 року по 09.02.2015 року, згідно якого заборгованість за кредитом складає суму у розмірі 96606,87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 87333,91 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6272,96 грн.; витрат на вчинення виконавчого напису - 3000,00 грн. За наведених обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо факту подання всіх необхідних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника і дотримання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Щодо посилань представника позивача на ту обставину, що 14 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612, згідно якого повернення кредиту позичальником здійснюється з 14.12.2014 року щомісячно у сумах та терміни, визначених цим Договором, у звязку з чим позивач повинен був розпочати сплачувати Банку кредит щомісячно саме з 14.12.2014 року, тобто заборгованість нарахована йому з 14.09.2014 неправомірно, - то ці твердження суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Так, суду не наданий оригінал або завірена належним чином копія вищевказаного Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 14.12.2014 року, стороною позивача про неможливість подання цього договору суду не зазначено, а представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» повідомив, що такий договір ніколи не укладався, у звязку з чим [PERSON] не може надати такий договір. При цьому, незавірена належним чином копія вказаного договору, яка наявна в матеріалах справи, не містить дати його укладання. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В свою чергу, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд критично ставиться до тверджень сторони позивача про наявність Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 500939612 від 14.12.2014 року, у звязку з чим позивач повинен був розпочати сплачувати Банку кредит щомісячно саме з 14.12.2014 року. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Крім того, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed