Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Відповідно до п/п 9 п. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону У № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання майна спільною власністю набутою за час шлюбу та виплату вартості частки спільного майна, посилаючись на те, що з відповідачем проживала однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 01 грудня 2010 року по 31 січня 2017 року. За час спільного проживання з відповідачем ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки «ВАЗ-1117», державний реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, вартістю 50000,00 грн. Оскільки згоди про поділ сумісного майна придбаного у період спільного проживання між сторонами не досягнуто, позивачка просить встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю, як жінки та чоловіка, без шлюбу, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля та стягнути з відповідача компенсацію 1/2 частини його вартості в сумі 25000,00 грн., залишивши зазначений автомобіль у власності відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила суду, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 01.12.2010 року по 31.01.2017 року. Проживали вони з відповідачем [PERSON] в її будинку за адресою: [ADDRESS] і між ними склалися стосунки притаманні чоловікові і жінці, які перебувають у шлюбі, особисті відносини, спільне проживання, ведення спільного господарства та побуту. Спільні доходи офіційні та неофіційні, які вони з відповідачем отримували за час спільного проживання ними витрачались на спільні потреби. Шлюб в органах РАЦС не укладали. Під час спільного проживання ними за спільні кошти був придбаний автомобіль, вартістю 50 000,00 гривень з розстрочкою виплати на 2 роки, який перебуває у власності відповідача. Вона знімала гроші з рахунку та розраховувались за машину. Іноді між нею та відповідачем виникали конфлікти, він збирав речі та уходив, потім знову мирились і відповідач повертався і вони продовжували спільно проживати. Всі його речі знаходились у неї дома. Інструменти відповідача, запчастини від машини, знаходились в її гаражі. Святкували Дні народження спільної дитини як чоловік та дружина. Відповідач отримував заробітну плату, а вона отримувала допомогу на утримання дітей. За спільні кошти вони купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги, одягали дітей. Позивач надала суду 3 фотокартки на яких вона зображена з відповідачем. День народження дитини відповідач знімав на відео. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він проживав у себе вдома, а позивач [PERSON] проживала у себе вдома, вони товаришували і він приходив до неї в гості, регулярно він знаходився у себе вдома. У нього були і інші жінки. Автомобіль йому подарували родичі, оскільки він їм допомагав по роботі. З позивачем [PERSON] були стосунки, однак він не проживав з нею однією сім'єю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі СК України) та Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З листа Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області № 02- 01/166 від 26.07.2017р. вбачається, що відповідач [PERSON] (а.с. 46) в період з 01.12.2010р. по 01.01.2017р. проживав в декількох місцях на території Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області з різними особами (а.с. 48). Відповідно до довідок Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області про склад сім'ї [PERSON] (а.с. 6, 7) № 71 від 21.01.2011р., № 693 від 12.07.2011р., № 188 від 24.02.2012р., № 783 від 23.08.2012р., № 141 від 08.02.2013р., № 473 від 17.04.2013р. позивачка зареєстрована [ADDRESS] та до складу її сім'ї входять син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 58, 59, 60, 61, 62, 63). Згідно з довідок Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області про склад сім'ї [PERSON] № 711 від 01.07.2013р., № 892 від 13.08.2013р., № 108 від 05.02.2014р., № 355 від 12.08.2014р., № 125 від 16.02.2015р., № 612 від 13.08.2015р., № 242 від 19.02.2016р., від 516 № 14.03.2017р. до складу сім'ї позивачки, крім зазначених вище осіб, входить також донька [PERSON], [INFO] (а.с. 64. 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71). В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зазначено, що власником транспортного засобу марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 52-53) Відповідно до облікової картки № 45553494 від 30.07.2014р. транспортний засіб марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], був знятий з обліку для реалізації громадянином [PERSON], [INFO] (а.с. 50). Згідно з довідкою-рахунком № 741907 від 30 липня 2014 року [PERSON] придбав автомобіль марки «ВАЗ 111740», двигун № [NUMBER], рама № [NUMBER] технічний паспорт [NUMBER] вартістю 50000,00 грн. (а.с. 51). З листа № 31/15/5145-743 від 06.07.2017р. Територіального сервісного центру № 5145 вбачається, що власником транспортного засобу марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8, 9) є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 49). За результатами пошуку ТЗ по «НАІС ДДА1» МВС України, виконаного 06.07.2017р. власником транспортного засобу марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], з 30.07.2014р. є [PERSON] (а.с. 54). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що у [PERSON] та [PERSON] був спільний бюджет, вони проживали як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] у будинку [PERSON] Вона бачила [PERSON] вдома у [PERSON] зранку та увечері, часто була у них в гостях, хрестила у них дитину. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 01.12.2010 року по 31.01.2017 року. Вони жили разом в будинку, разом спали, у них є спільна дитина. Особисті речі, інструменти [PERSON] були вдома у [PERSON] Вони були присутні на спільних заходах, на Днях народження у дитини, у [PERSON] [PERSON] отримував заробітну апліту, а [PERSON] отримувала допомогу по догляду за дитиною. [PERSON] збирав свої гроші на машину, а гроші, які отримувала [PERSON] вони витрачали на покупку продуктів харчування. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з грудня 2010 року по січень 2017 року по [ADDRESS] в будинку [PERSON], як чоловік та дружина, вели спільне господарство, проживали разом, у них був спільний бюджет. [PERSON] отримувала допомогу по догляду за дитиною, а [PERSON] отримував маленьку заробітну плату, він ставив гроші на депозит. Вони були на Днях народження. Вона бачила в будинку [PERSON] особисті речі [PERSON] У вихідні дні він знаходився вдома у [PERSON], жив у неї та харчувався. Він також знаходився і у своєму будинку, жив він на два будинки. Коли між [PERSON] та [PERSON] виникали сварки, він уходив, потім вони мирились і він повертався. Вони купували речі, продукти харчування, машину. У них був спільний фінансовий бюджет, жили вони на гроші [PERSON], він заробляв по людям. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що [PERSON] проживав з [PERSON], вона приходила до них в гості, на дні народження. Коли вона приходила додому к [PERSON], [PERSON] завжди був у неї. Вони жили як чоловік та дружина по [ADDRESS] в будинку [PERSON] [PERSON] також вів господарство і у себе вдома, у нього були кролики. [PERSON] та [PERSON] також разом забирали дитину з дитячого садку. Були його особисті речі та інструменти у будинку [PERSON] Вони проживали однією сім'єю, купили машину, купували вугілля, продукти харчування. [PERSON] народила від [PERSON] спільну дитину. Вони проживали однією сім'єю з 01.12.2010 року по 31.01.2017 року. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] приходив до себе додому, тримав кроликів. Вони [PERSON] у [PERSON] не бачили, і про їх відносини їм нічого не відомо. Ночував [PERSON] у себе вдома. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вони подарували [PERSON] автомобіль, оскільки він їм допомагав. В гостях у [PERSON] та [PERSON] вони бували дуже рідко. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому нічого не відомо з приводу відносин між [PERSON] та [PERSON] Він подарував [PERSON] автомобіль, оскільки він допомагав йому, оформили угоду як купівля-продаж, щоб не сплачувати податок. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 3 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Положеннями п. 5 ч. 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка га жінки без шлюбу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.12.2010р. до 31.01.2017р. підтверджується лише показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та трьома фотокартками. Покази свідків різняться, оскільки одні стверджують, що сторони спільно проживали з 2010 року, а інші - що відповідач проживав у себе вдома. Інших доказів проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.12.2010р. до 31.01.2017р. суду не надано. Разом з тим, зазначена в довідках Кам'янської сільської ради Одеської області інформація про склад сім'ї позивачки та про місце проживання відповідача спростовує показання свідків, які стверджують про проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте, позивачкою всупереч наведеним нормам права до суду не надано належних доказів щодо встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу з 01.12.2010р. до 31.01.2017р. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] Крім того, відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання транспортного засобу марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер ВІІ9682СІ спільною сумісною власністю, виходячи з таких обставин. Ч. 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні статті 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно з довідкою-рахунком № 741907 від 30 липня 2014 року [PERSON] придбав автомобіль марки «ВАЗ 111740», двигун № [NUMBER], рама № [NUMBER] технічний паспорт [NUMBER] вартістю 50000,00 грн. (а.с. 51). З листа № 31/15/5145-743 від 06.07.2017р. Територіального сервісного центру № 5145 та результатів пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України вбачається, що власником зазначеного вище транспортного засобу є [PERSON] Доводи позивачки, що транспортний засіб марки «ВАЗ 11740», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], є спільною сумісною власністю, безпідставні, оскільки позивачкою не надано доказів, що нею були внесені кошти за спірний транспортний засіб. Тому суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки є особистим майном відповідача, придбаним лише за його особисті кошти, і не може бути визнаний спільним майном, набутим під час проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що судом не визнано право спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб, суд вважає, що вимога позивачки про виплату вартості частки спільного майна, не підлягає задоволенню. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка приводить суд до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу, визнання майна спільною власністю набутою за час шлюбу та виплату вартості частки спільного майна. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. На підставі ст. ст. 3, 60, 61, 63, 70, 74 СК України, ст. 328 ЦК України,

Outcome: dismissed