Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 16.08.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, від подружніх стосунків вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сім`я фактично розпалася з жовтня 2015 року, участі у вихованні та матеріальному утриманні нашої дитини він не приймає. В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання спільної дитини він не надає, інших аліментних зобов`язань не має. А також зазначила, що вона не має відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача та місця роботи, а також рівня його доходів. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на утримання дитини відповідного віку - доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позовної заяви та до її повноліття. До судового засідання позивач не з`явилася,подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не подав, про причини неявки не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з копією рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.19). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 15.02.2018 головою квартального комітету №6, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з мамою [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина проживає в м. Києві разом з матір`ю (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181, 183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В силу вимог положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен це робити. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує у тому числі питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved