Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивач, його представник [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів гр. України на імя позивача та відповідачів, їх РНОКПП; копія договору дарування від 28.11.2014 року, копія технічного паспорту на квартиру №1 по вул. Гагаріна у м. Рені Одеської області, звіт про проведення незалежної оцінки вартості майна та ін. документи. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачам належить кожному з них по ? частки квартири № 1, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Гагаріна, 20, інша ? частка квартири належить позивачу, що підтверджується технічним паспортом на вказане нерухоме майно, складений КП «Ренійське БТІ». 28 листопада 2014 р. між позивачем [PERSON], (Обдарований) та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Дарувальники) була досягнута домовленість про передачу безоплатно у власність їх часток нерухомого майна, а саме: ? квартири [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літ. Б (або квартира № 1) загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 47,50 кв.м., допоміжною площею 37,60 кв.м., веранди літ. б. Відповідачі, як власники ? частин вказаної квартири (дарунку), передали безоплатно у власність позивачу свої частки у вищевказаній квартирі. Позивач вступив у володіння та користування зазначеним майном. Сторони також домовились, що пізніше оформлять договір дарування в нотаріальному порядку. Таким чином, з 28.11.2014 р. по теперішній час, позивач фактично, відкрито володіє квартирою № 1, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Гагаріна, будинок № 20, стежить за її технічним станом, сплачує комунальні послуги тощо. Тобто, сторони домовилися про усі суттєві умови договору, так відповідачі передали позивачу безоплатно у власність належні їм ? частки нерухомого майна квартири в натурі, а позивач прийняв її, вважаючи себе єдиним власником усієї квартири. Фактично позивач вступив у володіння та користування зазначеним майном. Через деякий час позивач звернувся до відповідачів, з метою посвідчення правочину у нотаріальному порядку, але останні відмовились від зустрічі, мотивуючи тим, що не має можливості та вільного часу. Таким чином, відповідачі свідомо ухиляються від нотаріального посвідчення договору, тому позивач звернувся із позовом до суду, для захисту своїх порушених прав. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має всі підстави для визнання за ним права власності на ? квартири [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літ. Б (або квартира № 1) загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 47,50 кв.м., допоміжною площею 37,60 кв.м., веранди літ. б, оскільки правочин між сторонами фактично відбувся, сторони домовилися по усім суттєвим умовам договору, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за ним. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальники (відповідачі) передали безоплатно у власність обдарованому (позивачу) належні їм ? частки нерухомого майна в натурі, а останній прийняв це нерухоме майно. Позивач фактично вступив в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач запропонував відповідачам привести їх домовленість у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від нього обставин, зробити це не вдалося, оскільки відповідачі за зверненням позивача з цього приводу, свідомо ухиляються від нотаріального посвідчення договору дарування. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідачів щодо своїх часток нерухомого майна у виді квартири, що є предметом спору (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна від 28.11.2014 р. дійсним та визнати право власності на предмет договору ? квартири [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літ. Б (або квартира № 1) загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 47,50 кв.м., допоміжною площею 37,60 кв.м., веранди літ. б, за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved