Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 02.10.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є обставини відсутності спільних інтересів з чоловіком, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, постійні сварки. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою. З відповідачем спільного господарства не ведуть та спільно не проживають. Вважає, що примирення не можливе. Тому звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу та просить його задоволити. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи встановленому законом порядку, а також шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив. Відзиву, заяв, клопотань до суду від [PERSON] не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.10.2014 року виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницькій області, актовий запис №25. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У позовній заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу та просить примирення на надавати. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved