Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення в житлове приміщення, посилаючись на те, що з 19 серпня 1995 року по 26 грудня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В липні 1997 року, перебуваючи в шлюбі, з відповідачем придбали двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру 140 в будинку 1 на мкр. 7й Зарічний та інше майно. Визнано частки у праві спільної сумісної власності, по 1/2 частки квартири за нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу, відповідач змінив замки на вхідних дверях та не дає їй ключів, в квартиру її та дітей не впускає. Незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача із проханням надати можливість користуватися частиною своєї власності та прохання надати дублікат ключів від спірної квартири та документи на квартиру позивач отримує від відповідача відмову. Тому просить суд усунути їй та її дітям перешкоди у користуванні власністю, 1/2 квартири № 140 в будинку № 1 на 7-му мікрорайоні Зарічний шляхом вселення в спірну квартиру. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила винести рішення, яким усунути їй та неповнолітній [PERSON], [INFO], перешкоди у користуванні власністю, 1/2 часткою квартири № 140 в будинку № 1 на 7-му мікрорайоні Зарічний м. Кривого Рогу, шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати в доступі до вказаної квартири та передачі їй ключів від вхідних дверей для безперешкодного проходження і проживання в квартирі. Вселити її та неповнолітню дочку [PERSON] в спірну квартиру. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та дав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 серпня 1995 року, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~ 26 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. \~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2013 року визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру № 140 в будинку № 1 на 7-му мікрорайоні Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, зареєстровану на [PERSON] в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу квартири. Визначено частки у праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] в квартирі № 140 в будинку № 1 на 7-му мікрорайоні Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу по 1/2 частки за кожним. Вказане рішення набрало законної сили 09.02.2013 року. 21 січня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 267881 від 21.01.2014 року. Відповідно до вимог ст.ст.\~41,\~47 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті\~379,\~382 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, позивач разом доньками проживають за адресою [INFO]. В червні 2012 року позивач зверталася до правоохоронних органів з заявою в якій просила сприяти поверненню копії документів на спільну квартиру з колишнім чоловіком [PERSON], так як останній не бажає давати їй копії документів, в зв'язку з чим остання немає можливості переоформити частину спільної квартири. Висновком ЖОІ №-2207 від 26.06.2012 року було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] вбачаються цивільно-правові відносини, розгляд яких входить до компетенції суду. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що «відповідно до змісту положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.» Так, наполягаючи на задоволенні позову представник позивача пояснив, що позивач немає ані ключів, ані доступу до спірної квартири, а відповідач відмовляється добровільно пустити її та неповнолітню доньку до спірної квартири для проживання, а тому позивач позбавлена можливості користуватись своєю власністю. Суд вважає, що за таких обставин, вимоги позивача про вселення їх в належну [PERSON] на пpавi спільної часткової власностi кваpтиpу та пpо зобов'язання вiдповiдача не чинити пеpешкод у коpистуваннi кваpтиpою є законними, обґрунтованими та доведеними. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~ Позивач, як співвласник кваpтиpи, вiдповiдно до вимог ст.358, ст.361 ЦК України, має право на свiй розсуд володiти, користуватися та розпоряджатися належною їй частиною квартирою, може вимагати усунення будь-яких порушень її права власностi, хоч би цi порушення i не були поєднанi з позбавленням володiння. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст.64 ЖК України\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. \~\~\~\~ До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~\~\~\~ Частиною 1\~статті 383 ЦК України\~передбачено, що власник жилого будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб. \~\~\~\~ Аналогічне право міститься в\~ст.150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартирою), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~\~\~\~ Пеpешкоджання відповідачем вселенню позивача з неповнолітнью дитиною у спірну квартиру та коpистуванню пpимiщеннями кваpтиpи поpушує права її, як власника. \~\~\~\~Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають до задоволення. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а також витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved