Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

В грудні 2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вінницького національного аграрного університету (далі ВНАУ) та просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 по 30.09.2019 включно у розмірі 104583,60 грн з подальшим відрахуванням 18825,05 грн (ПДФО 18%) та 1568,75 грн (військового збору 1,5 %). Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 стягнуто з відповідача на користь позивача 654,68 грн заборгованості по заробітній платі; 9507,60 грн середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 по 10.09.2018 із розрахунку 396,15 грн за кожен день прострочки. Вказане рішення виконано університетом 30.09.2019, та виплачено [PERSON] всі належні суми при звільненні. Оскільки повний розрахунок по заробітній платі з позивачем при звільненні здійснено тільки 30.09.2019, в той час, як саме звільнення відбулось ще 06.08.2018 , то відповідач у відповідності до ст. 116, 117 КЗпП України зобов`язаний виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час розрахунку при звільненні, тобто з 07.08.2018 по 30.09.2019 включно. Так як за час затримки розрахунку при звільненні з 07.08.2018 року по 10.09.2018 заборгованість виплачено на підставі судового рішення від 02.09.2019 року, у відповідача наявна також заборгованість перед позивачем по середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 по 30.09.2019 включно. 09.12.2019 у даній справі відкрито провадження. 14.01.2020 від ВНАУ до суду надійшов відзив відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на відсутність в діях ВНАУ вини у затримці виплати позивачу належних при звільненні сум, а також на відсутність належних доказів, що б підтверджували розмір заробітної плати яка підлягала виплаті. Крім того [PERSON] пропущено тримісячний строк звернення до суду за вирішенням трудового спору. 27.01.2020 представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що обставини затримки за час розрахунку при звільненні, а також розміри належних позивачу сум до виплати, встановлені рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019, тому додатковому доказуванню або спростуванню не підлягають. Доводи викладені у відзиві не спростовують відповідальність відповідача за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 24.02.2020 ВНАУ подало до суду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначено, що обставини встановлені рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 в силу ч. 7 ст. 82 ЦПК України не є обов`язковими при розгляді даного спору. Неможливість проведення повного розрахунку з позивачем викликана призупиненням дії рахунків призначених для виплати заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Лахнік А.О. вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив врахувати, що Немирівським районним судом Вінницької області встановлений розмір заборгованості по зарплаті 654,68 грн та середньоденний заробіток позивача 396,15 грн. Суд вказав, що відповідач незаконно відрахував і не виплатив [PERSON] частину заробітної плати, тому твердження відповідача щодо неправомірної видачі довідки, щодо неправильного нарахування заробітної плати, є безпідставним. Рішення від 02.09.2019 відповідач в апеляційному порядку не оскаржував, погодився з ним і сплатив заборгованість 30.09.2019. Тому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 (з наступного дня за днем, до якого вже стягнутий середній заробіток) до 30.09.2019 (до дня фактичного розрахунку) становить 104583,60 грн. Представник відповідача ВНАУ адвокат Томляк Т.С. в судовому засіданні, позов не визнала, наголосила, що позивач була звільнена у зв`язку з ліквідацією Брацлавського агроекономічного коледжу і вини університету в затримці виплати позивачу належних їй при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, немає. На момент звільнення [PERSON] вся заборгованість була їй виплачена у вересні 2018. Видана бухгалтерією Брацлавського агроекономічного коледжу ВНАУ довідка про розмір заборгованості по заробітній платі від 06.08.2018, на яку посилається позивач, неправильна, підписана посадовими особами, які не були уповноважені на підписання таких документів, не погоджена з централізованою бухгалтерією. 30.09.2019 на підставі рішення суду університет сплатив всю суму, рішення не оскаржували. Судом встановлено, що 06.08.2018 [PERSON] звільнено з посади викладача біології Брацлавського агроекономічного коледжу ВНАУ (а.с. 15). Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 (справа №140/2346/18) задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Вінницького національного аграрного університету на користь [PERSON] 654,68 грн заборгованості по заробітній платі з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів; 9507,60 грн з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 по 10.09.2018 із розрахунку 396,15 грн за кожен день прострочки. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах розміру місячної заробітної плати в сумі 654,68 грн звернуто до негайного виконання (а.с. 4-7). Вказане судове рішення набрало законної сили 28.10.2019. 30.09.2019, до набрання рішення законної сили, відповідачем добровільно виконано дане судове рішення та виплачено позивачу всі присуджені судом виплати, що підтверджено довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2019 №FF7CI6B52HDLEOVA. Виплата проведена однією сумою 11180,64 грн (а.с. 8). В судовому засіданні представники сторін підтвердили, що рішення виконане в повному обсязі, сума 11180,64 грн виплачена після відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 (справа №140/2346/18) встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 396,15 грн, розрахована відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100. Суд вважає непереконливими твердження представника відповідача - [PERSON] про відсутність вини університету у затримці виплати позивачу належних їй при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, порушенням видачі довідки про зарплату [PERSON] , оскільки на дані обставини представник відповідача посилалась і при розгляді справи Немирівським районним судом Вінницької області, проте рішенням встановлені інші обставини, рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набуло законної сили 28.10.2019 і добровільно виконане відповідачем 30.09.2019. В судовому засіданні представником відповідача не спростовано правомірність видачі довідки про заборгованість по заробітній платі [PERSON] від 06.08.2018 року і відсутність вини у невиплаті належних сум. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з наведеного вище, відповідач порушив строки розрахунку при звільненні і виплаті заборгованості по зарплаті в сумі 654,68 грн, тому на підставі ст. 117 КЗпП України підлягає виплаті середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 11.09.2018 до 30.09.2019 в сумі 104583,60 грн. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктами 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» також роз`яснив, що задовольняючи вимогу про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунок, з якого він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Судом встановлено, що сума невиплаченої заробітної плати становила 654,68 грн заборгованості по заробітній платі. Середньоденна заробітна плата [PERSON] за два останні місяці, що перебували звільненню (червень-липень 2018) становила 396,15 грн. За період затримки розрахунку при звільненні з 07.08.2018 по 10.09.2018 року з позивачем не проведений повний розрахунок при звільненні. Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 11.09.2018 року по 30.09.2019 становить 264 дні. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 по 30.09.2019 становить 104583,60 грн (396,15 грн х 264 дні = 104583,60 грн). Відповідно до п. 6 ППВСУ від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн, що підтверджуються договором від 24.06.2019 про надання правничої допомоги (а.с. 18), актом виконаних робіт від 21.11.2019 (а.с. 21), прибутковим касовим ордером на суму 3000 грн (а.с. 101). Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1045,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved