Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Верхньодніпровський коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до наказу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету від 1 липня 2014 року № 1527 [PERSON] було призначено виконуючою обов'язки директора Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ. В період роботи [PERSON] на посаді виконуючої обов'язки директора коледжу нею було допущено порушення п. 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року. Так внаслідок дій [PERSON] було зменшено педагогічне навантаження викладачу [PERSON] внаслідок чого Верхньодніпровським районним судом за позовом [PERSON] з Верхньодніпровського коледжу було стягнуто 2058 грн. 19 коп. - різницю в заробітній платі; 500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, неправомірність дій керівництва Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського аграрно-економічного університету щодо зменшення педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік без погодження з профспілковим комітетом. В порядку виконання рішення суду [PERSON] було сплачено 2058 грн. 19 коп. - різницю в заробітній платі та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також коледжем перераховано на користь ДВС Верхньодніпровського РУЮ виконавчий збір 12 грн. 72 коп. загальна сума дійсної шкоди, заподіяною Верхньодніпровському коледжу ДДАЕУ внаслідок порушення Романець п.63 Інструкції під час перебування на посаді в.о. директора Коледжу складає 3058 грн. 11 коп.: 2058 грн. 19 коп. - різниця в заробітній платі; 500 грн. - відшкодування моральної шкоди; 487 грн. 20 коп. - судовий збір; 12 грн. 72 коп. - виконавчий збір. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету 3058 грн. 11 коп. - в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що під час перебування [PERSON] на посаді в.о. директора Верхньодніпровського коледжу нею було допущено порушення затвердження педагогічного навантаження, а саме без погодження з профспілковим комітетом. Зазначені обставини встановлені рішенням суду. В наслідок чого позивач сплатив [PERSON] різницю в заробітній платі, відшкодував моральну шкоду, а також поніс інші витрати, а саме судовий збір та виконавчий збір. Верхньодніпровський коледж не є юридичною особою та діє від імені Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, проте шкоду завдано саме коледжу. Оскільки ним було понесено витрати за рішенням суду. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували з тих підстав, що Верхньодніпровський коледж не є юридичною особою, а тому не має права звертатися до суду з позовом. Вини [PERSON] у тому, що педагогічне навантаження було закріплено без погодження з профспілковим комітетом не має, оскільки наказ було підписано головою профспілкового комітету, а тому відповідач вважала, що це є погодженням з профспілковим комітетом. Окрім [PERSON] наказ про закріплення педагогічного навантаження підписано також юрисконсультом коледжу та бухгалтером. У зв'язку з чим представник відповідача вважав заявлені позовні вимоги необґрунтованими та просив суд в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з наказом № 1527 від 1 липня 2014 року [PERSON] призначено виконуючою обов'язки директора Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ (а.с.7). В період з 1 по 5 вересня 2014 року [PERSON] була відсторонена від посади в.о. директора Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ на підставі відповідних наказів в.о. ректора Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (а.с.8-9). На час розгляду справи у суді, а саме з 24 лютого 2016 року, [PERSON] не працює у Верхньодніпровському коледжі ДДАЕУ. За час перебування [PERSON] на посаді в.о. директора Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ наказом № 33-о від 28 серпня 2014 року нею було закріплено години педагогічного навантаження за викладачами коледжу на 2014-2015 навчальний рік, в тому числі за викладачем [PERSON] (а.с.14-15). Згідно з п. 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року, навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. Згідно із зазначеною інструкцією, навчальне навантаження між викладачами розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та іншими конкретними умовами. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року встановлено неправомірність дій керівництва Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ щодо закріплення педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік без погодження з профспілковим комітетом. В цій частині рішення суду першої інстанції рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року було залишено без змін. Також рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року з Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ на користь [PERSON] було стягнуто 2058 грн.19 коп. - різницю в заробітній платі та 500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди; з Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ також стягнуто 487 грн. 20 коп. - судовий збір в дохід держави (а.с.16-20). 14 травня 2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ на користь [PERSON] 2058 грн. 19 коп. - різницю в заробітній платі та 500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.21). На виконання рішення суду згідно з платіжним дорученням № 76 від 25 травня 2015 року Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ сплатив [PERSON] 2058 грн. 19 коп. - різницю в заробітній платі (а.с.71) та згідно з платіжним дорученням № 48 від 25 травня 2015 року 500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.72). Також згідно з платіжним дорученням № 47 від 25 травня 2015 року Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ сплатив 12 грн. 72 коп. виконавчий збір (а.с.23). Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 5.3 Положення про Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ затвердженого наказом в.о. ректора Дніпропетровського ДДАЕУ 28 лютого 2014 року безпосереднє керівництво діяльністю коледжу здійснює його директор. Пунктом 5.6. Положення визначено повноваження директора, а саме директора в межах наданих йому повноважень: видає накази і розпорядження, обов'язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками коледжу; є розпорядником коштів на розрахунковому, поточних та інших рахунках коледжу; визначає функціональні обов'язки працівників коледжу та затверджує посадові інструкції; забезпечує охорону праці, дотримання законності і порядку в межах закладу. Відповідно до п. 5.7. Положення відповідальність за виконання покладених на коледж завдань, провадження освітньої діяльності, результати фінансово-господарської діяльності, стан будівель та іншого майна коледжу несе директор. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про вищу освіту» в редакції закону від 20 травня 2014 року, директор здійснює безпосереднє керівництво діяльністю навчального закладу коледжу, визначає функціональні обов'язки працівників, дотримання законності і порядку в межах закладу, контролює дотримання штатно-фінансової дисципліни усіма підрозділами коледжу, відповідає за результати фінансово-господарської діяльності та збереження майна навчального закладу. Відповідно до п.п. 7,8 наказу Міністерства освіти і науки України від 1 червня 2013 року № 665 «Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів» встановлено, що директор вищого навчального закладу здійснює згідно з чинним законодавством загальне керівництво навчальним закладом, розпоряджається майном, коштами навчального закладу в установленому порядку; відповідає за дотримання фінансової дисципліни, затверджує посадові (робочі) інструкції, відповідає за дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, відповідає за своєчасний розгляд заяв, скарг, дотримання прав та гарантій працівників навчального закладу; дотримання фінансової і трудової дисципліни, у межах своїх повноважень раціонально використовує бюджетні кошти, а також кошти, що надходять з інших джерел фінансування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, те, що внаслідок винних протиправних дій [PERSON] під час виконання нею обов'язків директора коледжу, а саме закріплення відповідним наказом педагогічного навантаження як керівником коледжу без погодження з профспілковим комітетом, Верхньодніпровському коледжу ДДАЕУ було завдано шкоду на загальну суму 2558 грн. 19 коп., яка полягає у грошових виплатах [PERSON] в рахунок відшкодування різниці заробітної плати та моральної шкоди. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено вину відповідача, оскільки в цьому випадку вина полягає у невжитті відповідачем всіх залежних від неї заходів для належного виконання обов'язків як керівника коледжу та для запобігання заподіянню шкоди. При цьому відшкодування завданої шкоди в цьому випадку можливе незалежно від притягнення винної особи до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Також суд вважає необґрунтованим доводи представника відповідача про те, що Верхньодніпровський коледж не є юридичною особою, а тому не може бути позивачем у справі з огляду на таке. Згідно з п. 1.3 Положення про Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ, затвердженого в.о. ректора ДДАЕУ 27 березня 2015 року Коледж є вищим навчальним закладом, відокремленим структурним підрозділом Університету без права юридичної особи (а.с.33-34). І саме це Положення діяло на час ухвалення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, яким різниця з заробітної плати та відшкодування моральної шкоди була стягнута на користь [PERSON] саме з Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ. Судом встановлено, що грошові кошти на користь [PERSON] було сплачено також саме Верхньодніпровським коледжем ДДАЕУ. Згідно з позовною заявою Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ звернувся до суду в інтересах ДДАЕУ, оскільки позовна заява підписана директором коледжу [PERSON], який згідно з довіреністю від 31 грудня 2015 року діє в інтересах ДДАЕУ (а.с.27). ці ж самі обставини підтверджуються заявою ректора ДДАЕУ від 19 травня 2016 року (а.с.70). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ правомірно звернувся до суду, як відокремлений структурний підрозділ ДДАЕУ та в інтересах ДДАЕУ. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 2558 грн. 19 коп. і в цій частині позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, в сумі 499 грн. 92 коп. (сума судового та виконавчого зборів), оскільки такі витрати не пов'язані безпосередньої з винними протиправними діями [PERSON], а вони пов'язані із судовим розглядом справи та виконавчим провадженням, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати, а саме сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. (а.с.62), суд приходить до висновку, що понесені судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial