Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що 24 листопада 1967 року він отримав свідоцтво про право власності на будівлі [NUMBER] на цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Згодом відбулась зміна поштових адрес в м. Бориспіль у зв'язку з чим поштову адресу будинку заявника з [ADDRESS] було змінено на [ADDRESS]. Вказаний будинок розміщений на земельній ділянці, яка на підставі рішення Бориспільської міської ради від 18 травня 2004 року №466, була передана заявнику у власність з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку. Заявник вирішив зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав. Проте, при огляді документів, було встановлено, що у свідоцтві про право власності на будинок є виправлення, а саме поштовий номер значиться [ADDRESS] та [ADDRESS]. Тому [PERSON] просить встановити факт, що в свідоцтві на право власності на будинок по [ADDRESS], зареєстрованого на праві особистої власності, про що записано в реєстрову книгу №20/ІІІ під реєстром №2952, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будівлі [NUMBER] на цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, виданого Бориспільським ККП відділом комунального господарства 24 листопада 1967 року за [NUMBER] на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської Ради трудящих від 23 листопада 1967 року за №325 та право власності записано в реєстрову книгу №20/ІІІ під реєстром №2952, вірний номер будинку «[ADDRESS]». У судове засідання учасники цивільного процесу не з'явилися. Заявник [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує заяву про встановлення факту та просить її задовольнити, а також розгляд справи за його відсутності. Представник Бориспільської міської ради Київської області Лосінець Д.Ф. також надав заяву, в якій зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду та просить слухати справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташовується в [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтво про право власності на будівлі [NUMBER] від 24 листопада 1967 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської Ради депутатів трудящих від 23 листопада 1967 року №325 та записаного в реєстрову книгу №20/ІІІ під реєстровим №2952 (а.с.4). З пояснень заявника вбачається, що він вирішив зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав. Проте, у свідоцтві про право власності на будинок було виявлено виправлення, а саме номер будинку вказано [ADDRESS] та [ADDRESS]. У відповідності до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положенням ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлено, що дійсно в свідоцтві про право власності на будинок зазначено номер житлового будинку - [ADDRESS], потім виправлено та вказано [ADDRESS] (а.с.4). Вказана обставина зумовлює недопустимість використання такого документу. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташовується в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.5). Крім цього, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №1172 від 25 грудня 2033 року земельній ділянці, яка належить на праві власності [PERSON], присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.6). З технічного паспорта на житловий будинок також вбачається, що житловий будинок розташовується за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Таким чином, у свідоцтві про право власності на будівлі [NUMBER] від 24 листопада 1967 року, виданого Бориспільським ККП, було помилково зазначено номер будинку [ADDRESS], і що у дійсності житловий будинок, на який видане вказане свідоцтво розташований за адресою: [ADDRESS]. Тому, суд вважає, що з метою усунення обставини, яка перешкоджає заявнику в повній мірі використовувати правомочності власника, належить встановити факт, що у свідоцтві про право власності на будівлі [NUMBER] від 24 листопада 1967 року, допущена неправильність в зазначенні номера будинку замість «[ADDRESS]» помилково вказано «[ADDRESS]». На підставі викладеного та

Outcome: approved