Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

В жовтні 2019 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 29.08.1998 між ними укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, актовий запис № 380. Від шлюбу подружжя має спільну неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалось, ведення спільного господарства припинилося, шлюбні відносини не підтримуються, разом фактично не проживають, подальше збереження сім`ї є неможливим. На даний час Заявників, окрім спільної дитини, нічого вже не пов`язує. В судове засіданні заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.08.1998 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, актовий запис № 380. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2019 між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі було укладено договір про виховання, утримання, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., та зареєстровано в реєстрі за №4032. Відповідно до п.3 даного договору, малолітня дитина, [PERSON] після розірвання шлюбу, проживатиме із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 6 вказаного договору, сторони домовилися, що батько зобов`язується сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 3 000 грн. Між сторонами не склалися сімейні відносини з різних причин, а тому вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають фактично окремо. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви про розірвання шлюбу, в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, заявники до суду не звертались. За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, беручи до уваги нотаріально посвідчений договір про виховання, утримання, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому він підлягає розірванню.

Outcome: approved