Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним рішення Первозванівської сільської\~ради Кропивницького\~району Кіровоградської\~області № 883 від 27.09.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким [PERSON] виділено у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396, витребувати зазначену земельну ділянку у [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 883 від 27.09.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер 3522586600:02:000:1396, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу, що перебувають у комунальній власності на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. На підставі вказаного рішення 17.10.2019 року зареєстровано право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. В подальшому 28.10.2019 року право власності на вказану земельну ділянку у [PERSON] припинилось і на підставі договору-купівлі продажу перейшло до [PERSON] . Право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку зареєстровано 28.10.2019 року. В той же час, наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 28.12.2018 року № 11-9229/14-18-СГ затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер 3522885900:02:000:5218, із земель сільськогосподарського призначення державної власності без змін цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 18.01.2019 року. Земельна ділянка, площею 2,000 га з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396, вибула із державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, оскільки при зверненні до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області він не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що свідчить, що вибуття земельної ділянки відбулось поза волею її власника держави. Позитивне рішення Первозванівської сільської ради про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га та передання земельної ділянки йому у власність, створили передумови для повторного використання процедури отримання у власність земельної ділянки особою, яка вже використала своє право на неї. [PERSON] не міг не знати, що йому державою вже передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення селянського господарства, що ставить під сумнів добросовісність його дій під час надання спірної земельної ділянки. У зв`язку з чим, наказ Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 883 від 27.09.2019 року підлягає скасуванню. Крім того, спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, оскільки відсутні правові підстави для залишення цієї земельної ділянки у власності добросовісного набувача [PERSON] , так як передумовою набуття ним у власність спірної земельної ділянки було незаконне рішення Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, і він не мав права отримувати цю земельну ділянку. З огляду на те, що спір виник, зокрема через дії органу місцевого самоврядування, що має здійснювати захист державних інтересів у таких правовідносинах, прокурор звернувся з даним позовом до суду, як позивач, оскільки особа, яка наділена повноваженнями у спірних правовідносинах, виступає відповідачем, в позові порушено питання про визнання недійсним розпорядчого документу, прийнятого цим органом. Зазначені обставини прокурор вважає виключними, тому він набув право на представництво держави і з метою захисту її інтересів він звернувся з даним позовом до суду. У відповіді на відзив Першим заступником керівника Кіровоградської місцевої прокуратури Козир Є. зазначено, що відсутність в органу місцевого самоврядування прямого обов`язку перевірити факт невикористання громадянином свого права на безоплатне отримання земельної ділянки в межах норм, встановлених ЗК України не робить рішення законним та не впливає на наявність підстав для визнання його недійсним (незаконним). У судовому засіданні прокурор Мельникова Г.В. здійснення прокурором захисту інтересів держави, обґрунтувала тим, що відсутній відповідний державний орган, який може здійснити такий захист, оскільки Первозванівська сільська рада є відповідачем. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, просила стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви та подання заяви про забезпечення позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги по суті спору визнав частково, заперечив проти стягнення з нього судових витрат, яке обґрунтував тим, що на час придбання у [PERSON] спірної земельної ділянки йому не було відомо, що вказану земельну ділянку [PERSON] отримав після надання йому безоплатно іншої земельної ділянки. Під час оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки [PERSON] також не повідомляв, що землю він отримав повторно. Про порушення процедури отримання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки він дізнався з примірника позовної заяви і відкриття провадження у даній справі та після того, як відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа. Представник відповідача Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Попов Р.О. у відзиві на позов та в судовому засіданні зазначив, що діючим земельним законодавством чітко визначені, як підстави, строки та процедура надання територіальною громадою дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так само і підстави для відмови у наданні такого дозволу. Первозванівською сільською радою вказаних вимог дотримано в повному обсязі. Оскільки законодавством передбачено вичерпні підстави для відмови у безоплатній передачі земель сільськогосподарського призначення, Первозванівська сільська рада не мала право відмовляти [PERSON] в наданні відповідного дозволу. [PERSON] звернувся до сільської ради у встановленому порядку із заявою щодо виділення йому у власність земельної ділянки, в якій зазначив, що він безкоштовно землю не отримував. До заяви долучив необхідні для цього документи, а саме копію свого паспорта, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та план-схему бажаної земельної ділянки. Надання інших документів законом не передбачено, тому сільська рада не мала права їх вимагати. За результатом розгляду заяви [PERSON] сільська рада прийняла рішення про надання йому земельної ділянки у власність. Оскільки кожна фізична особа може скористатись правом отримання земельної ділянки по кожному виду землекористування лише один раз, а [PERSON] таким право скористався двічі, Первозванівська сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Однак, просить судові витрати по справі поділити між [PERSON] та [PERSON] , оскільки безпосередньо сільська рада, як розпорядник землі, під час надання земельної ділянки [PERSON] вимог закону не порушила. Порушення інтересів держави спричинені виключено через дії інших осіб, за яких вона не може нести відповідальність. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.10.2018 року [PERSON] звернувся до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з заявою, в якій він на підставі ст.118 ЗК України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просив надати йому, як учаснику антитерористичної операції, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства. У вказаній заяві [PERSON] вказав, що право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням не використав. До заяви долучив копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника бойових дій, графічні межі розташування земельної ділянки (а.с.19-22). 08.11.2018 року Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області прийнято рішення за № 427 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2,00 га, із земель сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, що перебувають у комунальній власності в запасі на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.17). Рішенням Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 883 від 27.09.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3522586600:02:000:1396 за рахунок земель запасу, що перебуває у комунальній власності на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. [PERSON] передано у власність вказану земельну ділянку (а.с.18). Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 204656957, № 204656209 від 18.03.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, зареєстрована 17.10.2019 року державним реєстратором Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на праві власності за [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено рішення органу місцевого самоврядування серія та номер: 883 виданий 27.09.2019 року Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396 припинено 28.10.2019 року після внесення нотаріусом відповідних реєстраційних відомостей на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2019 року, серія та номер: 3499, згідно якого вказана земельна ділянка перейшла у власність до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності якої зареєстровано у відповідному державному реєстрі, номер запису про право власності 33876858 (а.с.28-30). Разом із тим, у державному реєстрі нерухомого майна міститься запис щодо об`єкта нерухомого майна, земельної ділянки з кадастровим номером 3522885900:02:000:5218, площею 2 га, що розташована на території Компаніївського району Кіровоградської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області № 11-922/14-18СГ від 28.12.2018 року та витягу з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-3506363262018 від 27.12.2018 року [PERSON] надана у власність земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 3522885900:02:000:5218, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Червоновершівської сільської ради, Компаніївського району Кіровоградської області. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522885900:02:000:5218 за [PERSON] зареєстровано в Державному земельному кадастрі 27.12.2018 року та у відповідному державному реєстрі 18.01.2019 року номер запису 29970078 (а.с.23-28зв). Право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522885900:02:000:5218 припинено 22.02.2019 року після внесення нотаріусом відповідних реєстраційних відомостей, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.02.2019 року, серія та номер: 182, згідно якого вказана земельна ділянка перейшла у власність до іншої особи. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 20.03.2020 року до реєстру внесені відомості відносно [PERSON] за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України, за фактом набуття ним, шляхом обману, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 35225866:00:02:000:1396, загальною площею 2 га, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, чим завдав значної шкоди територіальній громаді вказаної ради. Статтями 13, 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується. Згідно із ч.ч. 1, 2\~ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частини 1-4\~ст.116\~ЗК України\~зазначають,\~що громадяни\~та юридичні\~особи набувають\~права власності\~та права\~користування земельними\~ділянками із\~земель державної\~або комунальної\~власності за\~рішенням органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~в межах\~їх повноважень,\~визначених цим\~Кодексом. Набуття права\~на землю\~громадянами та\~юридичними особами\~здійснюється шляхом\~передачі земельних\~ділянок у\~власність. Безоплатна\~передача земельних\~ділянок у\~власність громадян\~провадиться,\~зокрема шляхом\~ одержання\~земельних ділянок\~із земель\~державної і\~комунальної власності\~в межах\~норм безоплатної\~приватизації,\~визначених цим\~Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, імперативно визначені ст.121 ЗК України, відповідно до п.«б» ч.1 якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, в розмірі не більше 2,0 гектара. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Згідно з\~п.2\~ст.12\~ЗК України\~до повноважень\~сільських,\~селищних,\~міських рад\~у галузі\~земельних відносин\~на території\~сіл,\~селищ,\~міст належить розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до ч.1\~ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з ч.ч. 7, 9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-9229/14-СГ від отримав у власність земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 33522885900:02:000:5218, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, відомості щодо якої внесені до Державного земельного кадастру 27.12.2018 року, а 18.01.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на цю земельну ділянку. Отже, з отриманням у власність земельної ділянки з кадастровим номером 33522885900:02:000:5218 [PERSON] використав в повному обсязі, тобто в граничних нормах, визначених ст.121 ЗК України, своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності за даним видом використання для ведення особистого селянського господарства.\~Повторне надання у власність земельної ділянки громадянам України за даним видом використання діючим законодавством не передбачено. Передбачена ст.ст.116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку за певним видом використання, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Згідно із ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним розпорядчого документу підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки, на підставі рішення Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 883 від 27.09.2019 року, вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що підтверджується реєстрацію 18.01.2019 року за ним права власності на іншу земельну ділянку, надану йому на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-9229/14-18-СГ від 28.12.2018 року. Отже, рішення Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 883 від 27.09.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» слід визнати недійсним. Виходячи з того, що [PERSON] своєчасно не повідомив Первозванівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області, про завершення процедури приватизації ним іншої земельної ділянки, у зв`язку з чим повторно, з порушенням зазначеного вище земельного законодавства, отримав у власність земельну ділянку, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, тому земельна ділянка з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396, вибула з власності Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, поза її волею. Згідно ст.316-319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм\~майном\~на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки [PERSON] отримав від територіальної громади, як власника, у володіння спірну земельну ділянку з порушенням вимог законодавства, тому його право власності не вважається таким, що виникло відповідно до закону, що виключає наявність у нього правомочностей власника, в обсязі необхідному для розпорядження незаконно отриманим майном, а відтак, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню в добросовісного набувача на користь Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відповідно до статті 388 ЦК України. Згідно ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно\~від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно\~за відплатним договором\~придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна\~є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1376цс16, до спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.11.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. В даному випадку втручання в право особи [PERSON] є законним, оскільки таке втручання передбачено національним законодавством, а саме ст.ст.330, 387, 388 ЦК України, і підстави для їх застосування встановлені судом. Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст.13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України). Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Згідно «принципу належного урядування», визначеного ЄСПЛ у справах «Беєлер проти Італії», «Москаль проти Польщі», у разі, коли йдеться про питання загального інтересу державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. У п.73 рішення «Москаль проти Польщі», зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до встановлених судом обставин справи, земельна ділянка з кадастровим номером 3522586600:02:000:1396, що вибула з володіння її власника Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області поза її волею, на даний час перебуває у добросовісного набувача, який є її власником [PERSON] , який в судовому засіданні позовні вимоги визнав, тому позовна вимога про витребування у [PERSON] спірної земельної ділянки на користь розпорядника земель територіальної громади Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, також підлягає задоволенню. За загальним правилом розподілу судових витрат між сторонами, передбаченим ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. В даній справі судові витрати складаються із витрат у виді судового збору: в сумі 4204,00 грн за пред`явлення позову та 1051,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. Згідно приписів ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Судом встановлено, що спір у справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , вирішення якого та захист інтересів держави передбачало ініціювання судового провадження з понесенням органом прокуратури відповідних судових витрат. Незважаючи, що спірна земельна ділянка надана Первозванівською сільською радою та в подальшому добросовісно набута у власність [PERSON] , суд вважає, що за встановлених судом обставин, порушення земельного законодавства, спричинено свідомими недобросовісними діями первісного набувача земельної ділянки - [PERSON] . Між діями останнього та наслідками, що настали, існує причинно-наслідковий зв`язок. Зважаючи визнання [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням заперечень представника сільської ради та [PERSON] щодо стягнення з них судових витрат, з посиланням на відсутність їх вини, суд вважає можливим відступити від принципу пропорційності розподілу судових витрат та необхідністю їх компенсації позивачу з відповідача [PERSON] , що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Зважаючи на надані прокурором докази щодо перейменування платника судового збору - Прокуратури Кіровоградської області на Кіровоградську обласну прокуратуру, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] судовий збір у сумі 5255 грн (4204+1051) на користь Кіровоградської обласної прокуратури. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.12, 116, 118, 121, 122, 155, 158 ЗК України, ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство», ст.ст.11, 316-319, 321, 373, 387, 388 ЦК України.

Outcome: approved