Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Відповідачі, [PERSON], [PERSON], будучи належним чином сповіщені в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явились, заперечень щодо позову не надали. Заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходили. Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явились, надали заяву, в якій вказали, що на задоволенні позовних вимог наполягають, просили розглянути справу без їх участі, не заперечують проти заочного рішення. Представник третьої особи, Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області, у судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва № 40 про право власності на житло від 09.04.2001р.; копія договору дарування від 03.12.2010р.; копія узвали Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2012р.; копія довіреності на ім'я [PERSON] від 06.10.2010р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області від 16.08.2013р. за вх. № 6308; заява позивачів про розгляд справи у їх відсутності від 29.10.2013р. за вх. № 8078; квитанція про сплату судового збору. Судом, в ході розгляду справи було встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідачів, [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що на підставі ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2012р. [PERSON] на праві власності належить 4/6 вищезазначеної квартири, а [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/6 частині цієї ж квартири. Відповідачі по справі були власниками 2/6 частин квартири до винесення ухвали суду від 23.05.2012р. Після припинення у відповідачів їх права власності на вищевказану частинку квартири вони залишились зареєстрованими такими, що проживають у квартирі позивачів. Після винесення ухвали суду відповідачі добровільно не виписались із квартири, тому позивачі вважають за необхідне визнати відповідачів такими, що втратила право користуватися житлом та зняти їх з реєстрації, оскільки жодним договором, або законом чи рішенням суду не встановлено право відповідачів на користування належним позивачам нерухомого майна. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1ст.401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч.1ст.402 ЦК України, сервітут може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (ч.1ст.405 ЦК України). Відповідно до п.4ч.1ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у випадку припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Так, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 40 від 09.04.2001р., договору дарування від 13.12.2010р. та ухвали суду Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2012р. [PERSON] на праві власності належить 4/6 квартири [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/6 частині цієї ж квартири. Крім того, припинилось право власності відповідачів на 2/6 частини вищевказаної квартири. Відповідачі не проживають в квартирі, вже більше року, а тому обставина, тобто реєстрація особи, яка була підставою для встановлення права на користування відповідачем квартирою [ADDRESS], яка зараз належить на праві приватної власності позивачам, припинилась, в результаті чого припинився і сервітут, тобто право відповідачів користуватися вищезазначеним нерухомим майном позивачів. Відповідачі добровільно в досудовому порядку не подали до Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області заяву про зняття їх з реєстраційного обліку, чим перешкоджають власникам користуватися і розпоряджатися належним їм майном. Вивчивши матеріали справи, виходячи із встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved