Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

В грудні 2020 року ПП «Обухівміськвторресурси» (далі - ПП) звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , , надаються ПП з 1 жовтня 2016 року на підставі договору на вивезення побутових відходів, щорічно опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Обухівської міської ради - газеті «Обухівські вісті» № 37(708) від 24 вересня 2016 року; в газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; в газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті. Відповідачі у справі не надали будь-яких заяв про незгоду з умовами опублікованого договору. В той же час, відповідачі, які проживають за вищевказаною адресою та є споживачами послуг, які надає позивач, починаючи із 01 листопада 2016 року і по 30 вересня 2020 року не здійснюють оплату вищевказаних послуг, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість на загальну суму 4293 грн. 23 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив, в якому просили відмовити у позові, оскільки проживають у приватному будинку та мають можливість укладати договори з іншими постачальниками цих послуг. Ніяких договорів на вивіз побутового сміття відповідачі з позивачем не укладали і не надавали згоду на його укладення. Жодного разу не користувались послугами позивача. 25.09.2017 року між власником будинку [PERSON] та ТОВ 2Крамар Хотів» був укладений договір на вивезення побутового сміття, який 01.11.2019 року був переукладений на нових умовах і діє до цього часу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив, в якому просив відмовити у позові, оскільки ніяких договорів із позивачем не укладала, послугами вона та її сім`я не користується. Крім того, вона не є власником будинку, а власником є її син, який користується послугами іншого підприємства з надання послуг з вивезення сміття. Інші сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомились належним чином. Про причину неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслали. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Обухівської міської ради від 28 липня 2016 року № 223-12-УІІ «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуг з вивезення побутових відходів визначено ПП «Обухівміськвторресурси». ПП в якості пропозиції для підписання споживачами в газетах «Обухівські вісті» № 37(708) від 24 вересня 2016 року; в газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; в газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті опубліковані редакції публічних договорів про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - договір). Такий договір є публічним в силу ст.ст.633, 634,641,642 ЦК України, а його умови встановлюються однаковими для всіх Споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. В силу ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2001 року, процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Відповідно до ст. ст.642, 643 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець ПП зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення Обухівської міської ради від 28.07.2016 року № 223-12-УІІ, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Починаючи з 01 жовтня 2016 року на підставі укладеного з Обухівською міською радою договору, встановлених норм надання послуги, затвердженого тарифу графіку вивезення, позивач розпочав надавати послуги і по цей час надає мешканцям приватної забудови у тому числі відповідачам послуги із вивезення побутових відходів. Втім, вже продовж тривалого часу відповідачі отримують послуги із вивезення побутових відходів, але взагалі не сплачують їх вартість. У зв`язку із цим утворилась заборгованість за період надання послуг, а саме з 01.11.2016 року по 30.09.2020 року у розмірі 4292,23 грн. В своїй постанові Об`єднана палата Верховного суду від 11.11.2019 року № 646/834/17, зазначила «що належних і допустимих доказів того, що [PERSON] не користується послугами ТОВ «Харків Екоресурс» по вивезенню твердих побутових відходів від її домоволодіння або уклала договір про вивезення відходів іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, а тому [PERSON] вважається такою, що прийняла оферту». Із викладеного змісту постанови суд робить висновок, що Верховний суд наголошує на необхідності з`ясовувати також питання про надання спірної послуги іншими виконавцями по вивезенню побутових відходів на договірних засадах споживачам, а не тільки безпосередньо позивачем. У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїх сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. В свою чергу, на підтвердження своїх заперечень щодо позову, відповідачами надано суду копії договорів від 25.09.2017 року № 585 та від 01.11.2019 року № 585, про надання послуг з вивезення побутових відходів, укладених між [PERSON] та ТОВ «Крамар Хотів». З п. 11.2 даних договорів вбачається, що договорів вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або його перегляд. Отже, є всі підстави вважати, що відповідачем подано належний та допустимий доказ того, що вони не користуються послугами позивача, а отримують аналогічні послуги від іншого виконавця. Будь-яких належних та допустимих доказів розірвання таких договорів в минулому позивачем не надано. Тому суд приходить до висновку про відмову у позові в частині стягнення заборгованості за період з 25.09.2017 року по 30.09.2020 року, оскільки позивач користується послугами іншого підприємства, що підтверджується відповідним договором, який прийнятий судом як належний доказ. Представником відповідача [PERSON] також заявлено про застосування строку позовної давності за вимогами за період, який не охоплюється використанням послуг ТОВ «Крамар Хотів», тобто з 01.10.2016 року по 25.09.2017 рік. Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Вимога позивача щодо стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 року по 25.09.2017 року заявлена поза межами трирічного строку. Отже суд приходить до висновку про відмову в позові в цій частині. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у разі відмови в позову. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed