Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В жовтні 2011 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначено, що відповідно до договору б/н від 17 березня 2008 року в зазначену дату відповідач отримала кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. З зазначених підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17 227 грн. 71 коп. за кредитним договором б/н від 17 березня 2008 року та судові витрати. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 28 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог, у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що не погоджується з висновком суду, оскільки відповідачем не доведено, що підпис у договорі їй не належить та що договір укладено іншою особою. Також апелянт зазначив, що вважає рішенням суду неправильним та постановленим з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не надано оцінки доказам погашення заборгованості по кредиту. Представник апелянта в судове засідання апеляційного суду не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про що свідчить журнал судового засідання від 27 лютого 2014 року та розписка представника, тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто без його участі. Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином - телефонограмою, яка зареєстрована у Журналі телефонограм № 2 за № 4602 від 27 лютого 2014 року, до суду вдруге надіслала клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку із командировкою її представника, в задоволенні якого судом відмовлено за недоведеністю підстав, тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто без її участі. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. Згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору від 17 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом першої інстанції також встановлено, що 10 березня 2012 року СВ Ворошиловського РВГУМВС України в Донецькій області порушена кримінальна справа № 02-2971 за фактом використання завідомо підробленого документу за ознаками складу злочину за ст. 358 ч. 4 КК України. Досудовим слідством встановлене, 10 квітня 2008 року невстановлена особа, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, виготовлених при невстановлених обставинах та невстановленою особою, знаходячись у відділенні № 16 Донецького РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Кобозева, 12 Ворошиловського району Донецької області, діючи навмисно з метою отримання кредиту надало кредитному експерту завідомо підроблений документ, а саме довідку про доходи із ВАТ «Дон морепродукт ЛТД» на ім'я відповідача, в який були вказані відомості що не відповідають дійсності. Таким чином навмисно використало завідомо підроблений документ та уклало кредитний договір № SAMDN34000020656052 від 10 квітня 2008 року на ім'я [PERSON] на отримання споживчого кредиту 7 000 грн. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що досудове слідство призупинено на підставі ст. 206 ч. 3 КК України у зв'язку із не встановленням особи, якою кредитний договір був оформлений, тобто грошові кошти були отримані невстановленою особою, а не відповідачем. З зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного. З постанови від 10 березня 2012 року про порушення кримінальної справи та відповіді начальника СВ Ворошиловського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с. 36, 54 ), на які посилається суд першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні позову Банку, вбачається використання невстановленою особою підробленого документу і укладення кредитного договору № SAMDN34000020656052 від 10 квітня 2008 року на ім'я [PERSON] на отримання споживчого кредиту. При цьому, за позовними вимогами Банк просив про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 березня 2008 року. Таким чином, зазначені судом підстави для відмови у задоволенні позову є хибними та такими що не відповідають обставинам справи, оскільки суд послався на порушення кримінальної справи відносно укладення іншого кредитного обов'язку. Оскільки, за позовними вимогами, що й правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до кредитного договору від 17 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, з матеріалів справи (позовної заяви, копії заяви-договору від 17 березня 2008 року, умов та правил надання банківських послуг, розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17 березня 2008 року) вбачається, що заява-договір № б/н укладена 17 березня 2008 року. В договорі вказані всі необхідні дані щодо особи позичальника: призвіще [PERSON], дата народження [INFO], зазначено ідентифікаційний код, та інші дані, вказана дата укладення договору 17 березня 2008 року яка співпадає з датою відкриття рахунку, у відмітках банку - зазначений номер карти [NUMBER], призвіще особи представника Банку, яка перевірила дані та ідентифікацію клієнта ([PERSON]), зазначене призвіще особи, що притягнула клієнта - [PERSON] У Договорі міститься два підписи позичальника у графі «підпис» за договором та «підпис» у отриманні карти (а.с. 5). За розрахунком заборгованості станом на 31 серпня 2011 року за значеним Договором від 17 березня 2008 року проводились оплати заборгованості (а.с. 3-4). Тобто зазначений, Договір б/н від 17 березня 2008 року є діючим та укладеним від імені відповідача. Доказів щодо укладення зазначеного Договору чи виконанні підпису, проведення оплат за ним іншою особою - відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, а саме, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом зазначеного строку ні одна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. У зазначеному договорі від 17 березня 2008 року містяться відомості щодо ознайомлення позичальника з зазначеними Умовами и Правилами надання банківських послуг та підпис відповідача. Як встановлено судом апеляційної інстанції, сторонами не надано даних щодо надання відповідачем заяви про припинення дії договору, тому він вважається дійсним. Виходячи з зазначених вище вимог діючого законодавства та оскільки відповідачем не було погашено повністю всю суму заборгованості, при цьому дія кредитного договору за картковим рахунком не припинена, тобто зобов'язання не виконано належним чином. Тому, Банк має право на стягнення заборгованості з відповідача, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 17 березня 2008 року станом на 31 серпня 2011 року у розмірі 17 227 грн. 71 коп., що складається з: 6 981 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом, 7 949 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 000 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова). Розмір зазначеної заборгованості відповідачем не оскаржений. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають сплачені позивачем судові втрати: судовий збір у розмірі 172 грн. 28 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн.(а.с. 13). Доводи апеляційної скарги щодо не доведення відповідачем, що договір б/н від 17 березня 2008 року та підпис у зазначеному договору укладений та виконаний не відповідачем, що судом не враховано погашення заборгованості по цьому Договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку, оскільки висновок суду постановлений з порушенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved