Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В грудня 2016 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 01.10.2005 перебувають у шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., починаючи від дня звернення до суду до досягнення сином повноліття. Обґрунтовуючи таке стягнення позивач стверджує, що допомогу на дитину відповідач надає не регулярно та не в повному обсязі, тому вона і змушена звернутися в суд із позовом про стягнення з нього аліментів. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. (а.с.16-17) В свою чергу, позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу з відповідачем підтримує в повному обсязі. Вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на її користь підтримала лише частково в сумі 1 000,00 грн. Просила провести розгляд справи за її відсутності. (а.с.19) Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1 000,00 грн. в повному обсязі. (а.с.18) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 01.10.2005 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1687, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6) Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Щодо стягнення аліментів слід зазначити наступне. Як вже зазначалося судом раніше, сторони від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час дитина потребує фінансової підтримки з боку батька. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи стан його здоров`я потребує додаткових фінансових затрат, матеріали справи не містять. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання сина, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно починаючи з 15.12.2016 до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу на користь позивача та за подання позову про стягнення аліментів на користь держави в розмірі 551 гривня 20 копійок, за кожну. Враховуючи викладене,

Outcome: approved