Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Відповідач [PERSON] до судового розгляду справи надав заяву про визнання позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати його батьком малолітньої [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до повноліття на її, позивача, користь. В обґрунтування позову посилається на те, що вона та відповідач, ще будучи учнями школи, почали зустрічатися, і про їх стосунки було відомо рідним та друзям. Вільний час вони проводили разом, мали інтимні стосунки. У квітні 2010 року вона, позивач, завагітніла від відповідача. З серпня 2010 року вони стали проживати разом, орендували квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій разом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, мали спільний сімейний бюджет. Але під час спільного проживання, їх відносини почали погіршуватися, часто виникали сварки та конфлікти. [INFO] вона народила доньку [PERSON], і реєстрація народження дитини відбулася відповідно до ч.1 ст. 135 СК України через відсутність зареєстрованого шлюбу між нею та відповідачем, але в графі по батькові дитини вона зазначила ім'я відповідача. Відповідач своє батьківство не заперечував, але народження дитини не покращило їх з відповідачем відносини і тому вони припинили спільне проживання однією сім'єю. Але до теперішнього часу відповідач відмовляється подати заяву про внесення до актового запису про народження дитини відомостей про нього, як про батька дитини. Донька [PERSON] проживає разом з нею, позивачем, знаходиться на її вихованні та утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши в заяві, що позов [PERSON] по суті та за обставинами підтримує в повному обсязі і просить ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов по суті та за обставинами справи визнає в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Представник третьої особи - Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від начальника відділу Сухової В.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Дніпровського відділу РАЦС. Судом досліджені докази по справі: - копія паспорту позивача (а.с.9), якою підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про народження (а.с. 13), Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 14), якими підтверджується факт внесення відомостей в актовий запис № 995 в Книзі реєстрації народжень 30 грудня 2010 року про народження [PERSON], [INFO], про батька дитини відповідно до частини першої статті 135 СК України; - фотографічні знімки (а.с. 15-18), на яких зображені сторони у справі разом із новонародженою дитиною. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та відповідні до них правовідносини: Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, в квітні 2010 року позивач завагітніла. З серпня 2010 року сторони разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом відпочивали, але офіційно шлюб не реєстрували. Від фактичних шлюбних відносин [INFO] позивач народила доньку [PERSON], і відомості про батька дитини в актовий запис про народження та в свідоцтво про народження дитини були внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13), Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 14), оскільки відповідач відмовився надати до Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції відповідну заяву про визнання свого батьківства щодо народженої позивачем дитини. Після народження дитини сторони припинили спільне проживання через погіршення відносин та виникнення між ними сварок та конфліктів. Зважаючи на визнання відповідачем позову та на надані позивачем та досліджені докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги факт встановлення судом факту батьківства відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], позивач дійсно має право на отримання від позивача аліментів на утримання дитини, так як обов'язок утримувати дитину є рівнозначним як для матері дитини, так і для її батька. Оскільки відповідач є працездатним, працює, інших дітей або непрацездатних осіб на утриманні немає, суд вважає, що він має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття на користь позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів своїх доходів. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що докази - будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 цієї статті передбачено перелік джерел доказів. Це, зокрема, пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмові та речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття…..Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ч.1 ст.183 СК України розмір аліментів у частині заробітку(доходу) матері або батька визначається судом. В зв'язку з тим, що судом встановлений факт кровного споріднення між відповідачем та дитиною [PERSON] відомості про [PERSON], як про батька дитини, повинні бути внесені до актового запису про народження дитини. Належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved