Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В вересні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який 17 листопада 2006 року розірвано. В шлюбі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син на даний момент постійно проживає з нею. Вона його повністю забезпечує, утримує, виховує та намагається виконувати всі ті обов'язки необхідні для належного забезпечення своєї дитини. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На утримання сина вона не отримує державної допомоги. Дитина повністю знаходяться на її утриманні. Її загальний дохід (заробітна плата) на даний момент становить грошову суму коштів у розмірі 3 200 грн. на місяць, якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дитини. Їй відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, у шлюбі після розлучення зі нею не перебував, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Відповідач на даний момент отримує періодичний заробіток. Іншого постійного доходу (роботи) не має. В позовній заяві просить стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, просять стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн., щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку, представника позивачки, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано 17 листопада 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №315 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу. В шлюбі є дитина [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ИД № 165083 від 11.01.2005 року. Згідно довідки №2652, виданої 04 вересня 2017 року комунальним підприємством «Чортків Дім», [PERSON],15.10.2017 року, зареєстрована в [INFO], в склад її сімї входить син [PERSON], [INFO]. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки №5297/10-30 від 19.09.2017 року Чортківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомляється, що на виконанні у відділі виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON], жителя [INFO], аліментів на утримання малолітніх дітей на користь [PERSON] немає. Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, коштів та матеріальної допомоги не надає, участі у його вихованні не приймає. Між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] на момент предявлення позову про стягнення аліментів не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивачка [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] на даний момент отримує періодичний заробіток, іншого постійного доходу (роботи) не має, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину слід задовольнити частково, встановивши розмір стягнення коштів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 75, 180, 181, 182, 184 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: partial