Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 05 лютого 2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння та взаємоповаги, а також через зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, тому просить задовольнити її вимоги. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивачка подала до суду заяву, якою підтвердила намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві, зазначила, що має іншу сімю. Крім того, вказала, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 14 листопада 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 05 лютого 2000 року зареєстрували шлюб в Старокостянтинівському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 17, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-БВ № 057072, виданого 05 лютого 2000 року. Від спільного сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БВ № 082619, видане Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану 18 квітня 2000 року), та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 060380, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції 05 вересня 2007 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, проживають окремо, позивачка має іншу сімю, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаться проживати біля позивачки. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 3 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved