Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Відповідно до уточнюючої позовної заяви [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення режиму спілкування із дитиною в якому просить: 1.зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , визначивши способи участі у вихованні та особистому спілкуванні, шляхом призначення систематичних та безперешкодних побачень за його адресою проживання; 2.визначити наступний порядок його спілкування з дочкою: -перші та треті вихідні місяця з 09:00 години суботи до 15:00 години неділі; -два рази по два тижні підряд на літніх канікулах за вибором батька для оздоровлення дитини на курорті; -чотири дні підряд на зимових канікулах; -на день народження дитини та Пасху з 09:00 до 12:00 години; -на свята Різдво та старий новий рік (з 13 січня по 14 січня). В уточненій позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина постійно проживає з відповідачем. Спочатку сімейне життя позивача та відповідача складалось добре, проте, згодом він почав відчувати, що їх сімейні стосунки стають все більш холодними, не дружніми. В результаті наведеного, протягом останніх років сімейне життя між ним та відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згодом шлюб між ними був розірваний рішенням Красноградського районного суду від 16.07.2020 року. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, кожен веде власне господарство, побут та дозвілля, крім того, відповідачем постійно ігноруються його наміри як батька в бажанні спілкуватися із дитиною та приймати участь в її вихованні та дозвіллі, тим самим позбавляючи позивача можливості вільного спілкування з дитиною. Тобто після розірвання шлюбу, у них з відповідачем почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, її відвідуванні. Всі його намагання нормальним мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктних ситуацій та намагання відповідача до звуження його права, як батька, у спілкуванні з дитиною. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та становлення, але відповідач не дає йому такої можливості. З самого народження дочки він добровільно утримує дитину та несе додаткові витрати у зв`язку з віковими її потребами, проте відповідач забажала отримувати аліменти через рішення суду, заборгованості по аліментам він не має. Він бажає приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, має велике бажання виховувати дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і любов. Крім того дочка також має бажання та потребу у цьому спілкуванні. Проте, не бажання відповідача надавати дитину для спілкування створює штучні перешкоди у спілкуванні його з дочкою. Він офіційно працевлаштований в ДСНС та має постійний щомісячний заробіток у розмірі 13300 грн., але його графік ненормований, що не дає йому можливості вільно спілкуватися з дитиною у будь-який час, що додатково із незалежних від нього обставин ускладнює можливість спілкування та загострює проблему відвідування дитини у вихідний від роботи час. Крім того відповідач забороняє дочці спілкуватися з ним, не дозволяє їй відчиняти двері, коли він приходить з подарунками у гості, забороняє розмовляти по телефону. Жодних обставин які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить їй шкоду не існує. Він має власне житло та все необхідне для догляду за дочкою, облаштоване місце для навчання, ігор та розвитку дитини, місце для відпочинку. У нього з дочкою дуже добрі стосунки, дитині подобається проводити з ним час, проте відповідач проти такого спілкування. З метою мирного врегулювання питання відносно участі його у вихованні дитини, та здійснення права на спілкування з дитиною він намагався при особистих зустрічах домовитися із відповідачем, проте вона ухиляється від узгодження цього питання, чим перешкоджає спілкуванню з дитиною, участі у її вихованні та утриманні. У зв`язку із чим, він вимушений звернутися з даним позовом. Ухвалою від 26.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, а також призначене підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви на 16.09.2020 року, за клопотанням сторін підготовче судово засідання відкладене на 01.10.2020 року. Від представника позивача - адвоката Пілігріма П.О. 01.10.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] 01.10.2020 року надійшла письмова заява в якій просить позов розглядати за її відсутності, уточнений позов визнає. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, та від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.07.2020 року розірваний, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] , що не заперечується сторонами по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до довідки про доходи №663 від 07.07.2020 позивач працює в Красноградському РВ ГУ ДСНС у Харківській області та отримує стабільну заробітну плату (а.с. 8). Довідкою з місця роботи від 04.09.2020 року підтверджується, що час праці відповідача має ненормований робочий час у зв`язку із виконанням службових обов`язків (а.с. 19). Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що метою законодавчого закріплення права одного з батьків, який проживає окремо від дитини на спілкування є насамперед захист інтересів самої дитини, тому суд, з врахуванням віку дитини, особистої характеристики позивача по справі, наявності конфлікту між батьками дитини, вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком. Враховуючи вище викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved