Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В грудні 2013 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами. Свої вимоги звернення до суду мотивували тим, що вони купили у відповідача житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що відповідач не зареєструвала на себе житловий будинок з господарськими побудовами, змушені звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутності , проти задоволення позову вона не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» вбачається , що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими побудовами, користувачем якого є [PERSON]. ( а.с.12-15). Як вбачається з довідки № 02-28/441 від 04.11.2013 року виданої Маячківською сільською радою Новосанжарського району , домоволодіння в [ADDRESS] згідно погосподарської книги Маячківської сільської ради значиться за [PERSON] ( а.с.10). Згідно розписки вбачається, що [PERSON]. отримала від [PERSON] та [PERSON]. кошти за проданий житловий будинок з господарськими побудовами , що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах. Тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved