Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла мати їх мати - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина на частину земельної ділянки загальною площею 0,107 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] , яка померла [INFO] , та відповідачки і належала їм на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №947276 виданого на підставі рішення Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 24.04.2007 року. За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки. Однак реалізувати право на спадщину шляхом подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину не може в зв`язку з тим, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності, частки у власності не визначені, томе неможливо встановити склад спадкового майна. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання сповіщено належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст.1218 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню.

Outcome: approved