Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2010 року [PERSON] був засуджений за ст.ст. 175 ч.1, 191 ч.5, 222 ч.2, 364 ч.2, 209 ч.2, 366 ч.2, 70 КК України до 8 років позбавлення волі. У вказаній кримінальній справі до засудженого були заявлені цивільні позови: Приватного акціонерного товариства «Промінвестбанк» на суму 2214797 грн. 06 коп.у рахунок стягнення суми незаконно отриманого очолюваного ним підприємства ПКВ «Спецстрой» кредиту, та Костянтинівської об'єднаної податкової інспекції на користь держави 352053,40 грн. у рахунок стягнення заборгованості по сплаті податків.Позов ПАТ «Промінвестбанк» судом був задоволений, а позов Костянтинівської ОДПІ залишений без розгляду. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 лютого 2013 року за касаційною скаргою засудженого [PERSON] на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2010 року вищевказану кримінальну справу переглянула, вирок суду 1-ї інстанції частково скасувала, вирок в частині розв'язання цивільного позову Костянтинівської філії АКІБ «Промінвестбанк» та залишення без розгляду позову Костянтинівської ОДПІ скасувала, а справу в зазначеній частині направила на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. АК Промислово-івестиційний банк (надалі ПАТ «Промінвестбанк») в особі Філії «Відділення Промінвестбанку в м. Костянтинівка Донецької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] (як зазначалося вище) на суму 2214797 грн. 06 коп. у рахунок стягнення суми незаконно отриманого очолюваного ним підприємства ПКВ «Спецстрой» кредиту, зазначив наступне. Підприємство колективної власності «Спецстрой» м. Костянтинівки, директором якого був відповідач, отримало кредит у сумі 2000000 грн. на підставі договору № 02/1-26 від 18.01.2008 року зі змінами від 15.02.2008р., від 13.03.2008р., від 29.09.2008р. До теперішнього часу кредит не повернутий. Ціна позову складається: 98630,13 грн. - відсотки за період 01.01.2009р. по 31.032009р. включно; 2465,75 грн. - комесійна винагорода за період 01.01.2009р. по 31.032009р. включно; 2000000 - заборгованість по кредиту; 113701,18 грн. - пеня відповідно до умов договору за прострочення сплати кредиту та процентів за періоди з 05.01.2009р. по 31.03.2009р. та з 02.03.2009р. по 31.03.2009 року. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач як перша службова особа підприємства «Спецстрой» шляхом зловживання службовим становищем та підробки документів, отримав у банку кредит на очолюване ним підприємство, тобто злочинним шляхом, що привело до його неповернення та заподіяння матеріальної шкоди кредитору. Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція, діючи в інтересах держави, також звернулася з позовом до відповідача [PERSON], визначаючи, що за результатами перевірки ПКВ «Спецстрой» з питань своєчасності перерахування податків з доходів фізичних осіб за період з 01.07.2008р. по 30.11.2009 року встановлені порушення п.п. 8.1.2, п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме відповідачем, як посадовою особою - директором ПКВ «Спецстрой», не в повному обсязі перераховувалися до державного бюджету податки з доходів фізичних осіб (працівників підприємства) за вищевказаний період. Загальна сума складає 352053,40 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування державі недоїмки. Представник позивача ПАТ «Промінвестбанк» Ломовцев В.О. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову у повному обсязі по підставам, вказаним у позовній заяві. Також пояснив, що ПКВ «Спецстрой» визнано Донецьким господарським судом банкрутом і активів, які б задовольнили вимоги кредитора, не має. Оскільки [PERSON] визнаний винним у скоєні злочину, то він повинен відшкодувати банку спичинену його злочинними діями шкоду. Представник Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Ліман С.М. у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу у її відсутність, просила позов задовольнити по підставам, вказаним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали у повному обзязі та пояснили, що позивачі намагаються здійснити подвійне стягнення одних і тих же сум як з ПКВ «Спецстрой» так і з відповідача. При цьому вказали, що за рішенням Донецького адміністративного окружного суду від 30.03.2010 року з підстав, наведених у позові, вже стягнуто з ПКВ «Спецстрой» на користь держави ціну позову 352053,40 грн.. Також вказали, що за рішенням Господарського суду Донецької області від 12.05.2009 року стягнуто з ПКВ «Спецстрой» на користь позивача ПАТ «Промінвестбанк» у рахунок повернення кредиту та штрафних санкцій 2214797 грн. 06 коп.. Крім того, додали, що кредитний договір був забезпечений заставою нерухомого та рухомого майна підприємства і Господарський суд здійснив звернення стягнення на заставне майно підприємства на вказану суму та надав право банку-позивачу на продаж вказаного заставного майна. Але банк намагається збогатитися за рахунок відповідача, здійснити подвійне стягнення та умовчує, про фактичні обставини, які мають суттєве значення по справі. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Обставини, які були встановлені судом у справах при їх розгляді, та відповідні висновки судів усіх інстанцій, рішення по яким набули законної сили, повторному дослідженню можуть бути переглянути та оцінені судом тільки за нововиявленими обставинами, а інакше, приймаються судом без додаткового дослідження як достовірні. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 лютого 2013 року за касаційною скаргою засудженого [PERSON] на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2010 року вищевказану кримінальну справу переглянула, вирок суду 1-ї інстанції частково скасувала, перекваліфікувала дії [PERSON] з ч. 2 на ч. 1 ст. 366 КК України та на підставі ст. 49 та ч.5 ст. 74 КК України звільнила його від цього покарання; в частині призначення покарання [PERSON] за ч. 2 ст. 222 КК України змінила, призначивши йому за цим законом штраф у розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 102000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік; та вважала [PERSON] засудженим за ч. 1 ст. 175 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначила [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки і штрафу у розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 102000 грн., який згідно з ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. Цей же вирок в частині розв'язання цивільного позову Костянтинівської філії АКІБ «Промінвестбанк» та залишення без розгляду позову Костянтинівської ОДПІ скасувала, а справу в зазначеній частині направила на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. При цьому коллегія суддів ВСС України зазначила та встановила наступне. В діях засудженого відсутні ознаки розкрадання, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки судом встановлено, що дії [PERSON] не були пов'язані з безоплатним оберненням майна у свою власність. Вказані кошти він не розкрадав, а використовував їх для оплати виробничих потреб підприємства, в тому числі і для виплати заробітної плати робітникам та погашення заборгованості перед бюджетом по податку з доходів фізичних осіб - працюючих робітників ПКВ «Спецстрой», директором якого він був. Також вказав, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про винність [PERSON] у легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» № 5 від 15.04.2005 року, кримінальна відповідальність за дії, передбачені ст. 209 КК України, виникає у разі, коли кошти, або інше майно, що є предметом легалізації, були одержані внаслідок вчинення предикатного діяння (передбаченого п. 1 примітки до ст. 209 КК України, яке передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом) і ці дії були вчинені умисно з метою надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження. Відповідно до ст. 209 КК України не є предметом легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, кошти, одержані як субсидії, субвенції, дотації чи кредити внаслідок надання неправдивої інформації службовою особою суб'єкта господарської діяльності, хоча з такими коштами надалі і вчиняються діяння, вказані у ст. 209 КК України. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] не намагався надати коштам, отриманим у позивача ПАТ «Промінвестбанк» у якості кредиту для ПКВ «Спецстрой» шляхом підробки документів, видимість таких, що одержані законним шляхом, для подальшої діяльності та одержання прибутку. Таким чином, оскільки кошти одержувались [PERSON] офіційно (легально), а характер їх використання свідчить про те, що він розпорядився ними для ведення господарської діяльності підприємства, не намагаючись приховати їх походження, ці кошти не є предметом легалізації. Також, безпідставними є і висновки суду про наявність в діях [PERSON] ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Місцевий суд, визнаючи [PERSON] винним у зловживанні своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, вказав, що ці наслідки настали в результаті несплати в бюджет держави податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 352053 грн. 36 коп.. Однак, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів» № 15 від 08.10.2004 р. дії посадових осіб по умисному неперерахуванню сум податку з доходів громадян можуть бути кваліфіковані за ст. 364 КК України тільки якщо вони скоєні до 1 січня 2004 року. Далі, [PERSON] інкримінуються дії за період з 01.05.2008 р. по 30.11.2009 р., що виключає кримінальну відповідальність його за ч. 2 ст. 364 КК України. В той же час, для кваліфікації дій посадової особи за ст. 212 КК України необхідна наявність прямого умислу на ухилення від сплати податків. Як убачається з матеріалів справи у вказаний період ПКВ «Спецстрой» продовжувало виплату заробітної плати та інших обов'язкових платежів в пенсійний фонд, земельний податок, податок на додану вартість тощо. ПКВ «Спецстрой» не перерахувало податок з доходів фізичних осіб внаслідок тяжкого матеріального стану, який склався із-за великої дебіторської заборгованості перед підприємством з боку комунальних організацій Донецької області, внаслідок чого дії [PERSON] по несплаті податку з доходів фізичних осіб не можуть бути визнані кримінально караними. За таких обставин, в діях [PERSON] відсутні склади злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, а тому вирок місцевого суду в цій частині був скасований а справа закрита на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року в зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаних злочинів. Разом з тим, ВСС України зазначив, що кваліфікація дій [PERSON] за ч. 2 ст. 366 КК України є неправильною. Зокрема, суд 1-ї інстанції установив, що тяжкі наслідки, які настали внаслідок учинення [PERSON] службового підроблення, полягали у несплаті кредиту на суму 2 млн. грн. Однак, підроблення [PERSON] документів було способом отримання кредиту, а наслідки, що проявилися у несплаті суми кредиту, настали не в результаті службового підроблення вчиненого [PERSON], а внаслідок неповернення цих коштів філіалу «Відділення Промінвестбанк в м. Костянтинівка Донецької області». Крім того, колегія суддів визнала передчасним рішення місцевого суду про задоволення цивільного позову Костянтинівської філії АКШ «Промінвестбанк» та залишення без розгляду позову Костянтинівської ОДПІ, оскільки суд не дотримався вимог закону і постановив рішення, які не можна визнати законними і обгрунтованими з наступних підстав. Костянтинівською філією АКІБ «Промінвестбанк» та Костянтинівською ОДПІ заявлені цивільні позови про стягнення з [PERSON] відповідно 2214797 грн. 06 коп. на користь банку та 352053 грн. 40 коп. у дохід держави. При цьому місцевий суд при розгляді даних цивільних позовів допустився суперечностей. Так, суд, задовольняючи позов Костянтинівської філії АКІБ «Промінвестбанк», не взяв до уваги, що між ним і ПКВ «Спецстрой» існував спір, який вирішувався судами господарської юрисдикції. Згідно з матеріалами справи 12.05.2009 р. господарським судом Донецької області було постановлено рішення про стягнення зазначених коштів з ПКВ «Спецстрой», яке набрало законної сили. В той же час, місцевий суд вирішив залишити без розгляду цивільний позов Костянтинівської ОДПІ з підстав наявності з цього приводу постанови Донецького окружного суду від 30.03.2010 року, згідно з якою з ПКВ «Спецстрой» в бюджет держави вже було стягнуто цю заборгованість (а.с. 2). Відповідно до рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2009 року стягнуто з ПКВ «Спецстрой» на користь позивача ПАТ «Промінвестбанк» у рахунок повернення кредиту та штрафних санкцій 2214797 грн. 06 коп. на підставі договору № 02/1-26 від 18.01.2008 року зі змінами від 15.02.2008р., від 13.03.2008р., від 29.09.2008р. Ціна позову складається: 98630,13 грн. - відсотки за період 01.01.2009р. по 31.032009р. включно; 2465,75 грн. - комесійна винагорода за період 01.01.2009р. по 31.032009р. включно; 2000000 - заборгованість по кредиту; 113701,18 грн. - пеня відповідно до умов договору за прострочення сплати кредиту та процентів за періоди з 05.01.2009р. по 31.03.2009р. та з 02.03.2009р. по 31.03.2009 року. Вказаний кредитний договір був забезпечений заставою нерухомого та рухомого майна підприємства і Господарський суд здійснив звернення стягнення на заставне майно підприємства на вказану суму та надав право банку-позивачу на продаж вказаного заставного майна (а.с. 122). Згідно з рішенням Донецького адміністративного окружного суду від 30.03.2010 року з підстав, наведених у позові, вже стягнуто з ПКВ «Спецстрой» на користь держави 352053,40 грн. (а.с. 132). Суд вважає, що обидва заявлені позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] дійсно очолював ПКВ «Спецстрой», мав право першого підпису та офрмив від імені підприємства кредит. Як визначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповінач кошти кредиту не розкрадав, а використовував їх для оплати виробничих потреб підприємства, в тому числі і для виплати заробітної плати робітникам та погашення заборгованості перед бюджетом по податку з доходів фізичних осіб - працюючих робітників ПКВ «Спецстрой». Він також не мав прямого умислу на ухилення від сплати податків. Як убачається з матеріалів справи у вказаний період ПКВ «Спецстрой» продовжувало виплату заробітної плати та інших обов'язкових платежів в пенсійний фонд, земельний податок, податок на додану вартість тощо. ПКВ «Спецстрой» не перерахувало податок з доходів фізичних осіб внаслідок тяжкого матеріального стану, який склався із-за великої дебіторської заборгованості перед підприємством з боку комунальних організацій Донецької області, внаслідок чого дії [PERSON] по несплаті податку з доходів фізичних осіб не можуть бути визнані кримінально караними. [PERSON], як директор підприємства, намагався його врятувати та діяв у інтересах його працівників. Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв цілком в інтересах підприємства, яке не є його приватним, не переслідував ціль збагачення злочинним шляхом та не мав особливої користі, що підтверджено висновками ВСС України. Крім того, суд зауважує, що підприємство ПКВ «Спецстрой», у разі отримання від протиправних діянь відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, може звернутися до суду про її відшкодування. Суд не приймає доводи представника позивача ПАТ «Промінвестбанк» про необхідність стягнення заподіяної шкоди саме з відповідача, оскільки останній спричинив шкоду злочинним шляхом Однак, відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода у такому разі відшкодовується тільки фізичній особі, а не юрідичній. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як довів ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 лютого 2013 року у своїй ухвалі за касаційною скаргою засудженого підроблення [PERSON] документів було способом отримання кредиту, а наслідки, що проявилися у несплаті суми кредиту, настали не в результаті службового підроблення вчиненого [PERSON], а внаслідок неповернення цих коштів філіалу «Відділення Промінвестбанк в м. Костянтинівка Донецької області». Таким чином, [PERSON] не є особою, яка повинна нести цивільну відповідальність за неповернення підприємством кредиту своїми власними коштами, а також недоїмки по сплаті податку до державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed