Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

В вересні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, сплачену нею як поручителем за договором поруки від 30.06.2017 року в розмірі 6180,00 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 157 687,41 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , який був чоловіком позивача було укладено кредитний договір № НМА1GА0000000014, за яким [PERSON] , як позичальник отримав в АТ «КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 11346,40 дол. США на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25% на місяць та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних. Зазначає, що 16.12.2014 року Старосинявським районним судом Хмельницької області шлюб між сторонами було розірвано. Однак, відповідач своїх зобов`язань перед АТ «КБ «Приватбанк» належним чином не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість та виникла загроза звернення банком стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок, вя кому проживає позивачка разом з неповнолітньою донькою [PERSON] .. Вказує, що 30.06.2017 року між нею та АТ «КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № НМА1GА0000000014/1, відповідно до умов якого позивачка поручилась перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 13.08.2008 року № НМА1GА0000000014. Крім того, 03.07.2017 року між АТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, відповідно до якої сторони узгодили зменшення заборгованості за цим договором в частині нар ахової пені в сумі 9868,06 дол. США, а також було встановлено, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за договором складає 6179,86 дол. США. Вказує, що 03.07.2017 року нею було сплачено через касу АТ «КБ «Приватбанк» суму 6180,00 дол. США на вказаний в кредитному договорі позичковий рахунок. Таким чином, позивачем було виконано взяті на себе в якості поручителя зобов`язання та повністю погашено заборгованість [PERSON] перед АТ «КБ «Приватбанк» за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 20.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Провадження у справі відкрито ухвалою від 01.10.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалою від 01.10.2018 р. на підставі ст.153 ч.9 ЦПК України позивачу повернута його заява про забезпечення позову. Відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав даний позов в повному обсязі, посилаючись на те, що він не зміг виконати свої зобов`язань за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року і його зобов`язання виконала колишня дружина [PERSON] . Ухвалою від 28.02.2019 р. справи призначена до розгляду з викликом учасників справи. Відповідачем було подано доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому відповідач зазначав, що між ним та ЗАТ «КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № НМА1GА0000000014, відповідно до умов якого він отримав кредит в розмірі 11 346,40 дол. США. Вказує, що відповідно до п. 8.3 вищевказаного договору, як забезпечення виконання його зобов`язань за ним була іпотека будинку загальною площею 51,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач не зміг виконати своїх зобов`язань за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 113.08.2008 року і його зобов`язання виконала його колишня дружина [PERSON] . Оскільки позивачка виконала повністю зобов`язання відповідача перед банком та сплатила кошти, які він не повернув, тому відповідач визнає позов повністю та не заперечує проти його задоволення. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав в повному обсязі, просив задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заяв по суті справи не подано. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надан оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 13.08.2008 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № НМА1GА0000000014, за яким [PERSON] , як позичальник отримав кредит в сумі 11346,40 дол. США на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць та винагороди за резервуванням ресурсів у розмірі 4,08%. Згідно з п. 8.3 вищевказаного договору передбачено, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку загальною площею 51,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16.12.2014 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (справа № 684/983/14-ц). 30.06.2017 року між ПАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № НМА1GА0000000014/1. Згідно до п.2 вищевказаного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до повідомлення ПАТ «КБ «Приватбанк» від 30.06.2017 року на адресу [PERSON] вбачається, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року прострочена заборгованість станом на 03.07.2017 року складає 6179,86 дол. США. 03.07.2017 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року. Відповідно до п. 1.1. вищевказаної угоди сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків 0,00 дол. США, по сплаті комісії на 0,00 дол. США, пені 9868,06 дол. США. Вказані суми за рішенням банку прощені. 03.07.2017 року [PERSON] сплатила через касу суму в розмірі 6180,00 дол. США, що підтверджується копією заяви на переказ готівки RF_GLE9205BAQ9EBBR1DREDUO від 03.07.2017 року. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно до ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права вимоги до боржника від кредитора до поручителя в існуючому зобов`язанні, яке при цьому не припиняється. В судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач [PERSON] , як поручитель, в повному обсязі виконала зобов`язання боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, то до неї перейшли усі права кредитора АТ «КБ «Приватбанк», у даному зобов`язанні. Ппостановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18) зауважено, що висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц. Так, що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем має бути сплачена відповідачем в еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст.192,512,526,553,556,1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved