Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач вказав, що 25 вересня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ним був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит на споживчі цілі в сумі 25494, 97 грн. строком до 04.03.2020 року під 0,0001 % річних. 14 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» було укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив, а компанія набула право грошової вимоги за кредитним договором від 25 вересня 2014 року. 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №23179, згідно з яким запропоновано звернути з нього стягнення за кредитним договором від 25.09.2014 р. за період з 22.02.2020 року по 25.05.2020 року, де сума заборгованості складає 18726, 35 гривень, з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту - 18726, 35 гривень. Стягнуто 300 гривень, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, а всього - 19026, 35 гривень. 07 вересня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М. із заявою про примусове виконання рішення, у якому просило розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за № 23179 від 08.07.2020 про стягнення з нього як боржника, коштів у розмірі 19026,35 гривень. На його думку даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» ). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл. 16 розд. II порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів, отриманих у приватного виконавця, приватний нотаріус не впевнився у відсутності його заперечень щодо заборгованості. Нотаріус не повідомляла його про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію коли він не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За викладених обставин, у приватного нотаріуса не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного ним виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу. Крім того, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. В даному випадку виконавчий напис здійснений на нотаріальному бланкові, що не відповідає даній нормі закону. Тому позивач просить визнати виконачий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., зазначений в реєстрі за №23179 від 08 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, по час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у її відсутності та постановити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1757/5269DCLRKZPT, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 25494,97 грн., строком до 04.03.2020 року зі сплатою 0,0001% річних. 28.02.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір №83 про відступлення прав вимоги, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до позичальників, зазначених в Додатку №1 до цього Договору. 14.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «АЛАНД» було укладено договір відступлення прав вимоги №14/15/2020-ФА, згідно якого до ТОВ «ФК «АЛАНД» перейшло право вимоги за кредитним договором №1757/5269DCLRKZPT 25.09.2014 року, боржник [PERSON] .. Внаслідок невиконання позивачем своїх кредитних зобов`язань, 08.07.2020 року ТОВ «ФК «АЛАНД» було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. заяву на вчинення виконавчого напису. До заяви було долучено: оригінал Кредитого договору, договори відступлення права вимоги, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. 08.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №23179 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Договором №1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА, укладеного 14 травня 2020 року на користь ТОВ «ФК «Аланд». Строк платежу за Кредитним договором 1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.02.2020 року по 25.05.2020 року. Сума заборгованості складає 18726,35 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 18726,35 грн.; прострочена заборгованість за процентами -0 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0 грн.. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, ТОВ «ФК «Аланд», в розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року; додатком №1 Графік платежів до кредитного договору із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу №1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року; матеріалами справи щодо вчинення виконавчого напису №23179 від 08.07.2020 року. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться\~\~у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Згідно статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до\~статті 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових \~сум \~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~ права\~ вимоги\~ минуло\~не більше\~трьох років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~ організаціями\~-\~не більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На підставі пунктів 3.1. та 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно п.2.1 глави 16 вказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 1 вищевказаного Переліку документів\~передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за договором кредиту №1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року, та її отримання останнім. Матеріали, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, містять лише копію такої вимоги. У зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Аланд» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Також слід зауважити, що строк погашення заборгованості за кредитним договором 1757/5269DCLRKZPT від 25.09.2014 року до 04.03.2020 року. Проте, з оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості за тілом кредиту проводиться за період з 22.02.2020 року по 25.05.2020 року, тобто понад встановлені кредитним договором строки. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, зазначений у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і слід визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 1261,20 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: approved