Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON], яка є спадкоємцем за законом після смерті 9 березня 2015 року чоловіка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 28 листопада 2000 року. Крім цього просила визначити їх частки в спільній власності на квартиру № 8 по вул. Пушкінській в будинку № 46 в м. Вознесенську. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що після смерті [PERSON], яка померла 28.11.2000 року єдиним спадкоємцем був її син [PERSON], який також помер 09.03.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири № 8 по вул. Пушкінській в будинку № 46, яку прийняв, але не оформив своїх спадкових прав [PERSON] Позивач після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з не підтвердженням факту прийняття спадщини та не визначення розміру часток у спільному сумісному майні. Посилаючись на те, що вона та її малолітня дитина єдиними спадкоємцями після смерті смерті [PERSON], позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслали заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивачка [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого чоловіка та батька [PERSON], який помер 09 березня 2015 року. (а.с.5, 8,9). На підставі їх заяв про прийняття спадщини, у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу заведена спадкова справа № 14/2015. (а.с.11). Крім них з заявами про відмову від спадщини звернулися батько спадкодавця [PERSON] та друга дочка спадкодавця [PERSON], [INFO]. (а.с.46,47). Нотаріусом було встановлено, що спадкове майно складається з : квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] та його матері [PERSON], яка померла 28.11.2000 року; квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка є особистою власність матері спадкодавця [PERSON]. (а.с.11-12). Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтвердився факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті своєї матері [PERSON] А також не визначені частки співвласників у квартирі № 8, розташованій за адресою Миколаївська область м. Вознесенськ, вул. Пушкінська № 45. (а.с. 11-12). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Так в судовому засіданні було встановлено, що 28.11.2000 року померла [PERSON]. Після її смерті спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися. (довідка приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу від 12.11.2015 року № 263/01-16). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з наступного: 1/2 частки квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON], який помер 09.03.2015 та його матері [PERSON], яка померла 28.11.2000 року. Вказана квартира належала їм на підставі Свідоцтва на право власності на житло, що було видане 10 лютого 1999 року Органом приватизації Вознесенської Міської ради Миколаївської області (а.с.13). Однак в судовому засіданні було встановлено, що після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв її син [PERSON] На час смерті [PERSON] діяв\~ ЦК УРСР. Відповідно до\~ ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з наданих суду доказів [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO] буд.№ 46 кв.№8. (копія будинкової книги а.с. 16-19). Разом з ним проживала та була зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою ОСББ Будинок будівельників Вознесенська від 02 жовтня 2015 року (а.с.21). Також в судовому засіданні підтвердився той факт, що з часу смерті свої матері [PERSON] продовжував проживати за вказаною адресою, крім того в іншій квартирі, що належала на праві особистої власності Враховуючи те, що [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив у володіння спадковим майном, про що відсутні необхідні документи для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу у володіння спадковим майном, оскільки будинкова книга була втрачена, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] Що стосується визначення часток в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], то суд приходить до наступного. Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. При спільній сумісній власності відповідно до ст. 370, 372 ЦК України право власності не поділяється, а належить власникам спільно і поділ здійснюється за домовленістю співвласників, при цьому передбачається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того згідно роз'яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Враховуючи те, що обидва співвласника квартири померли, а не визначення їх часток у спадковому майні перешкоджає в оформленні спадкових прав позивачу, а також вимоги ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved