Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № K2XRFE81830111. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4063,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язався щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно умов. ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредитні кошти згідно з умовами договору, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує своїх зобов'язання по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 27691,01 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляд справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Сторони в судове засідання не з'явились тому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 03.08.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № K2XRFE81830111. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4063,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.8-14). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Як вбачається із матеріалів справи, банком зобов'язання за договором виконано, а [PERSON] в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту. Відповідно до заяви позивальника, яка є договором приєднання позивач погодив із відповідачем те, що при порушенні Позичальником зобов»язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначено в Умова та правилах за кожний день прострочки. Вказаними умовами та правилами, а саме п.п.1.5.21 визначено нарахування пені за кожний день прострочки на суму заборгованості, яка згідно додатку до Правил складає 1,25% від суми простроченого заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, а в даному випадку становить - 21 831,41 грн. Відповідно до п. 2.4.5.5 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаних сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з простроченням відповідачем платежів за кредитним договором, згідно з розрахунком (а.с. 3), станом на 29.09.2014 року загальна заборгованість становить 27691,01 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4063,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,29 грн., пеня - 21831,41., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1294,81 грн. Враховуючи те, що зобов'язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 276,91 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved