Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 11.03.2014 р., 18.03.2014р., будучи належним чином сповіщена, не являлася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи у його відсутності. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія паспорту позивача із поміткою про шлюб; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO].; копія обмінної карти пологового будинку на [PERSON]; копія обстеження ультразвуковою діагностикою гр-ки [PERSON]; заява [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 24 квітня 2012 р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу постійних непорозумінь, різних сімейно-побутових проблем між сторонами виникали суперечки, у звязку із чим втратилися почуття любові та поваги. З серпня 2013р. сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із відповідачкою. Як стверджує позивач, він вже тривалий час підтримує фактичні шлюбні відносини із іншою жінкою, створив із нею родину, в якій вони чекають на появлення дитини. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже досить тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Крім того, у позивача вже склалися сімейні відносини із іншою жінкою. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу сторін, збереження сім'ї сторін буде порушувати інтереси кожного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданому суду позові позивач не заперечував щодо того, щоб після розірвання шлюбу з відповідачкою залишити за нею шлюбне прізвище - «[PERSON]». На підставі вищевказаних положень законодавства, суд задовольняє вимоги позивача щодо обрання прізвища відповідачці після розірвання шлюбу. Крім того, у зв'язку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (тривале знаходження малолітньої дитини із матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї, окреме мешкання сторін), суд визначає місце проживання доньки [PERSON] - разом із матір'ю. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи вимоги позивача, суд не стягує судові витрати з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved