Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

В вересні 2016 року Мукачівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України пред`явив позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та виселення. Свої вимоги мотивував тим, що по [ADDRESS] знаходиться відомчий житловий будинок Мукачівського прикордонного загону, право власності на який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 446974121104 від 05.09.2014 року за державою в особі Верховної Ради України, орган управління Державна прикордонна служба України, балансоутримувач [INFO] (військова частина [NUMBER] ), форма власності державна. Даний будинок використовується для проживання військовослужбовців Мукачівського прикордонного загону та членів їх сімей. Послуги щодо забезпечення вищевказаного будинку водопостачанням, водовідведенням, центральним опаленням здійснюється відповідними службами [INFO] (військова частина [NUMBER] ). Відповідач [PERSON] проходив службу в Мукачівському прикордонному загоні. Під час проходження служби йому та членам його сімї надано в найм жиле приміщення по [ADDRESS] та укладено відповідний договір найму в будинках державного і громадського житлового фонду. Наказом начальника [INFO] від 11 серпня 2008 року № 351-ос «По особовому складу» відповідача [PERSON] виключено із списків особового складу прикордонного загону і всіх видів забезпечення, а саме звільнено з військової служби за статтею 26 частиною 6 пунктом «а» Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту). Позивач вважає, що відповідачі повинні звільнити займане жиле приміщення, оскільки дане житло є відомчим (службовим), в якому повинні проживати виключно військовослужбовці та члени їх сімей, які проходять службу в [INFO] . Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У службовій квартирі по [ADDRESS] відповідач не проживає, даним житлом користуються члени його сімї, які у службових відносинах з Мукачівським прикордонним загоном не перебувають, добровільно квартиру звільнити не бажають. У зв`язку з цим позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] та виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із вказаного житла без надання іншого житлового приміщення. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із житлового приміщення по [ADDRESS] . Вирішено питання про судові витрати. На це рішення відповідачка [PERSON] подала апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що проживає у даному житловому приміщенні починаючи з 1990 року, в цій квартирі народилися, виросли та проживають їхні діти, а держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями. Просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. У судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачі [PERSON] та [PERSON] скаргу підтримали та просили задовольнити. Представники Мукачівського прикордонного загону проти скарги заперечили та просили відхилити. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. З матеріалів справи слідує, що по [ADDRESS] знаходиться відомчий житловий будинок [INFO] , право власності на який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 446974121104 від 05.09.2014 року за державою в особі Верховної Ради України, орган управління Державна прикордонна служба України, балансоутримувач [INFO] (військова частина [NUMBER] ), форма власності державна. Даний будинок використовується для проживання військовослужбовців Мукачівського прикордонного загону та членів їх сімей. Послуги щодо забезпечення вищевказаного будинку водопостачанням, водовідведенням, центральним опаленням здійснюється відповідними службами [INFO] (військова частина [NUMBER] ). Відповідач [PERSON] проходив службу в Мукачівському прикордонному загоні. Під час проходження служби йому та членам його сімї надано в найм жиле приміщення по [ADDRESS] та укладено відповідний договір найму в будинках державного і громадського житлового фонду. Наказом начальника Мукачівського прикордонного загону від 11 серпня 2008 року № 351-ос «По особовому складу» [PERSON] виключено із списків особового складу прикордонного загону і всіх видів забезпечення, а саме звільнено з військової служби за статтею 26 частиною 6 пунктом «а» Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту). За результатами обстеження квартири по [ADDRESS] встановлено, що квартиронаймач [PERSON] в цій квартирі не проживає. В даній квартирі проживає сімя військовослужбовця запасу [PERSON] (дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] ). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його\~ сім`ї\~ за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Ухвалюючи рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] суд першої інстанції правильно встановив, що останній не проживає в цій квартирі понад шість місяців. Зокрема, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 21 вересня 2009 року, а після розірвання шлюбу квартиронаймач [PERSON] в цій квартирі не проживає, про що свідчать відповідні акти Мукачівського прикордонного загону від 03.08.2015 року, від 01.09.2015 року, від 02.11.2015 року, від 05.01.2016 року, від 04.03.2016 року, від 25.04.2016 року (а.с.15-20). В квартирі залишилися проживати тільки його колишня дружина [PERSON] та діти: донька [PERSON] та син [PERSON] . Суд першої інстанції визнав відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В цій частині [PERSON] рішення суду не оскаржив. Щодо вимог про виселення, то в цій частині рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Згідно частини 2 статті 110 ЖК України офіцерів, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової\~ служби\~ Збройних Сил СРСР і прирівняних до них осіб, звільнених з дійсної військової служби у відставку або в запас, а також осіб, які проживають разом з ними, може бути виселено із займаних ними жилих приміщень у військових містечках з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення. У такому ж порядку підлягають виселенню з військових містечок інші особи, які втратили зв`язок із Збройними Силами СРСР. \~ \~ \~ \~Частина 1 статті 125 ЖК України передбачає, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено сімї військовослужбовців. В даному випадку встановлено, що спірна квартира була надана прапорщику [PERSON] та членам його сімї в найм. Договір найму було підписано 25.10.2007 року за № 139 (а.с.10). [PERSON] на цей час перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від цього шлюбу народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які також є відповідачами у справі. З військової служби у запас [PERSON] був звільнений 11.08.2008 року. Копія наказу міститься у матеріалах справи (а.с.12). 21 вересня 2009 року, тобто після звільнення [PERSON] , шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] було розірвано, однак остання продовжила проживати у спірній квартирі, оплачувати комунальні послуги, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.181-192). Отже, після звільнення у запас [PERSON] його сімя продовжувала проживати у спірній квартирі як сімя військовослужбовця, отже на відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розповсюджуються гарантії, передбачені ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 125 ЖК України. В подальшому вказані відповідачі продовжили проживати у спірній квартирі понад 10 років. Протягом цього часу позивач Мукачівський прикордонний загін Державної прикордонної служби не порушував питання про звільнення квартири відповідачами та їх виселення. Про факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , також про факт, що останній виїхав з квартири, позивачеві було відомом, що представники позивача не заперечували у судовому засіданні в апеляційній інстанції. За цих обставин вимога позивача про виселення вказаних вище трьох відповідачів задоволена бути не може, оскільки це становить втручання у їх приватне життя у спосіб, що суперечить вимогам закону, а саме примусове позбавлення житла з порушенням гарантій, визначених законом. Позивач у позовній заяві не вказав інше житлове приміщення, яке б відповідало нормативним вимогам та яке можна надати відповідачам. Крім того,\~ всупереч визначеній процедурі позивач не запропонував відповідачам письмово звільнити спірне житлове приміщення. В судовому засіданні в апеляційній інстанції представники подали суду копію листа, адресованого відповідачам від 18.04.2016 року, однак доказів вручення такого відповідачам не надали. Присутні у судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] факт одержання такого листа заперечили. Враховуючи викладене,

Outcome: partial