Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 08.10.2011р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок № 95, розташований по вул. Мірошниченко в м. Рені, оформленого на імя [PERSON]; копія договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 05.01.1954р.; копія рішення Ренійської міської ради депутатів трудящих № 218 від 08.10.1953р.; копія дозволу на виробництво робіт від 01.06.1955р.; копія акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 23.06.2014р.; копія довідки ОСК «Людмила» від 03.06.2014р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є онукою нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належав житловий будинок № 95 по вул. Мірошниченко в м. Рені, у якому останнім часом він мешкав разом із позивачем без оформлення відповідних правовстановлюючих документів на нерухомість. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту на будинок на його імя. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 08.10.2011р. - помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач, як спадкоємець пятої черги не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення до нотаріуса, оформити спадщину було б неможливо у звязку із тим, що належна спадкоємцю нерухомість не була зареєстрована у державному реєстрі прав власності на нерухомість, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2014р. На момент смерті [PERSON] позивач мешкала разом із ним у будинку № 95 по вул. Мірошниченко в м. Рені, після його смерті залишилась проживати у будинку, зробила необхідний ремонт, несе витрати по його утриманню. Відповідач [PERSON] є рідним сином померлого та спадкоємцем першої черги за законом, однак, він на спадщину після смерті батька не претендує, із заявою про її прийняття до нотаріуса не звертався, не заперечує, щоб позивач оформила право власності на спадковий будинок після смерті батька. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці не заперечували проти оформлення права власності на житловий будинок за позивачем. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленя заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач у справі є спадкоємцем пятої черги за законом (ст. 1265 ЦК України). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса (нерухомість не була зареєстрована у державному реєстрі прав власності на нерухомість). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved