Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В жовтні 2014 року Дитячий будинок Хмельницької обласної ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого вказав, що відповідач ухиляється від утримання та виховання малолітнього сина. Дитина перебуває на утриманні дитячого закладу, мати дитину не відвідує, просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої сина. Представник позивача та прокурор в судовому засіданні позов підтримали та просять його задоволити. Позивач пояснив, що відповідач вихованням сина не займається, умови для повернення дитини в сім'ю не створені. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримує, просить позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явилася про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, вислухавши доводи позивача, представника третьої особи та прокурора в обґрунтування заявлених вимог, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.02.2013р. малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно довідки дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 08.10.2014р. № 541 неповнолітній [PERSON] перебуває на державному утриманні у дитячому будинку для дітей-сиріт з 19.12.2011 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.06.2014 року відмовлено в позові органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON], одночасно попереджено [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини. В вересні 2014 року [PERSON] зверталась до Хмельницького міськрайонного суду із позовом про повернення дитини в сім'ю, проте ухвалою суду від 06.11.2014 року позовну заяву залишено без розгляду за клопотанням позивача. Згідно акту дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 16.03.2015р. зазначено, що за період часу з 04.10.2014 року по 16.03.2015 року відповідач [PERSON] дитину не провідувала, не цікавилась його здоров'ям, телефонних розмов з дитиною не замовляла, листів, посилок, грошових переказів на ім'я дитини не надходило. Відповідно до довідки СЗОШ І-ІІ ступенів № 24 м. Хмельницького від 28.01.2015р. № 80 зазначено, що за час навчання у закладі [PERSON] з 01.09.2014 року мати школу не відвідувала, не цікавилась його навчанням та розвитком. Відповідно до актів обстеження житлово-бутових умов від 29.10.2014 за адресою фактичного місця проживання відповідачки [ADDRESS] умов для перебування дитини не має, а за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [ADDRESS], відповідно до акту від 01.10.2014р. також умов для проживання дитини не має. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав висновок від 12.11.2014р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 , дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилилась від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. на користь держави.

Outcome: approved