Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки за договором поруки №12/01-08-0-0/09-353 від 24.12.2013 року припиненою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 24.12.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Хмельницької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Інтеркристал» було укладено договір про надання овердрафту №015/315966/0188836. Цього ж 24.12.2013 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки №12/01-08-0-0/09-353, згідно якого він зобов'язався відповідати солідарно з позичальником (ТОВ «Інтеркристал») за виконання забезпечених зобов'язань, в тому числі тих, що виникають в майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за якими позичальник зобов'язаний: повернути кредит в розмірі 430000 грн.; сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у тому числі на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, пов'язані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Згідно п.1.2 договору поруки визначено, що він відповідає перед відповідачем в тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені договором, в тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов'язань. Постановою господарського суду Київської області від 09.12.2014 року визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркристал» та відкрито його ліквідаційну процедуру. 25.03.2015 року ухвалою господарського суду Київської області затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Інтеркристал» в сумі 8241543,04 грн., до якого включено зокрема ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з грошовими вимогами у розмірі 1268375,78 грн., з яких: 1249040,92 грн. підлягають задоволенню у четверту чергу, 18116,86 грн. - у шосту чергу; 1218 грн. - у першу чергу. Згідно ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи. Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, отже припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобов'язання за кредитним договором припинилося. Зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер, однак відповідач не пред'явив вимоги до нього про погашення боргу у визначений ч.4 ст.559 ЦК України строк, тобто протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому сплив вказаного строку зумовлює припинення зобов'язань поручителя. Тому зважаючи, що боржника ТОВ «Інтеркристал» визнано банкрутом, затверджено вимоги кредиторів, а також те, що відповідач не пред'явив вимогу про погашення боргу у визначений ч.4 ст.559ЦК України строк, позивач просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, а також подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої також просить визнати недійсною умову п.7.2 договору поруки №12/01-08-0-0/09-353 від 24.12.2013 року в частині, що порука, встановлена договором, припиняється через п'ять років від дня закінчення/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання. В обґрунтування вказаної заяви вказала, що за положеннями ч.5 ст.11, ч.ч. 1,2, 5,7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. 09.12.2014 року боржника ТОВ «Інтеркристал» визнано боржником та відкрито ліквідаційну процедуру. Зважаючи на встановлення терміну для пред'явлення вимог кредиторів до 09.11.2014 року в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтеркристал», було змінено строк виконання зобов'язання боржником і тому з цього моменту необхідно рахувати шестимісячний строк для звернення до поручителя із вимогою про дострокове погашення коштів за кредитним договором. Пункт 7.2 договору поруки не відповідає вимогам справедливості, зважаючи на те, що поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, строк виконання грошових зобов'язань банкрута ТОВ «Інтеркристал» настав 09.12.2014 року, а також враховуючи те, що позивач відповідає перед відповідачем у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/ часткового виконання забезпечених зобов'язань. Безумовним та беззаперечним є те, що відповідач порушив вимоги, визначені чинним законодавством, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Зважаючи на викладене, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що п.7.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється через п'ять років від дня закінчення строку/ настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання. З врахуванням того, що 09.12.2014 року у справі про банкрутство ТОВ «Інтеркристал» Господарським судом Київської області було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, з врахування положень п.7.2 договору порука припиняється 09.12.2019 року. Окрім того, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до [PERSON] з вимогою виконання умов договору поруки шляхом направлення листа 02.06.2015 року та 24.07.2015 року шляхом подання позову до Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з нього заборгованості. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року було відкрито провадження у справі та рішенням суду від 10.08.2015 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] задоволено. Тому позовні вимоги [PERSON] є такими, що суперечать умовам договору поруки та чинному законодавству України. Посилання позивача на несправедливі умови, що містить договір поруки, не є допустимим та належним доказом по справі, так як Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини щодо укладення договорів надання споживчого кредиту, а в даній справі розглядається спір пов'язаний із відносин, що виникають з договору поруки. Також ст.559 ЦК України не має вказівки на необхідність обмеження строків, якщо вони вільно встановлюються сторонами при підписанні договору поруки. А відтак, встановлення п'ятирічного строку для пред'явлення кредитором своїх вимог від дня закінчення/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання, не суперечить чинному законодавству України. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції АТ«Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Інтеркристал» було укладено договір про надання овердрафту №015/315966/0188836. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, Кредитор на умовах договору надає позичальнику протягом строку доступності овердрафту можливість використання овердрафту з поточного рахунку в межах діючого поточного ліміту, внаслідок чого за зазначеним поточним рахунком виникає дебетове сальдо. Згідно п.1.3 вказаного договору, максимальний ліміт за договором складає 430000 грн., в межах якого встановлюється поточний ліміт. Визначення розміру поточного ліміту та порядок його встановлення здійснюється відповіднодо до пунктів 2.4, 2.5 договору. Поточний ліміт за договором не може перевищувати 60% від середньомісячних надходжень за останні дванадцять календарних місяців на всі поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора (якщо строк наявності відкритого поточного рахунку становить менше дванадцяти місяців, то розрахунок середньомісячних надходжень проводиться з урахуванням фактичного строку наявності відкритого поточного рахунку). Відповідно до п.1.5 вказаного договору, строк овердрафту: з дати виконання позичальником умов, передбачених пунктом 2.1 договору по дату закінчення строку овердрафту (включно). 24.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції АТ«Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки №12/01-08-0-0/09-353. Відповідно до п.1.1 вказаного договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору (№015/315966/0188836 від 24.12.2013 року), за умовами якого позичальник зобов'язаний: повернути кредит в розмірі 430000 грн.; сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у тому числі на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитними договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати вирати та збитки кредитора, пов'язані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Згідно п.1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов'язань. Пунктом 7.2 договору поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора. Порука, встановлена договором , припиняється через пять років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання. Вказані обставини підтверджуються: договором про надання овердрафту №015/315966/0188836 від 24.12.2013 року; договором поруки №12/01-08-0-0/09-353 від 24.12.2013 року. 09.12.2014 року постановою господарського суду Київської області про визнання боржника банкрутом, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркристал» (08300, Київська область, м.Бориспіль, вул.Київський Шлях, 74; код ЄДРПО України 34678620) та відкрито його ліквідаційну процедуру. 25.03.2015 року ухвалою господарського суду Київської області ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» визнано кредитором з грошовими вимогами до банкрута ТОВ «Інтеркристал» на суму 1268375,78 грн. Затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Інтеркристал» до якого влючили ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з грошовими вимогами в розмірі 1268375,78 грн., з яких: 1249040,92 грн. підлягають задоволенню у четверту чергу, 18116,86 грн. - у шосту чергу; 1218 грн. - у першу чергу. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.08.2016 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №015/315966/0188836 від 24.12.2013 року станом на 15.07.2015 року в загальній сумі 446140,57грн. та судовий збір. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16.01.2017 року вказане рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.08.2016 року змінено, зменшено суму стягнутої заборгованості за кредитним договором №015/315966/0188836 від 24.12.2013 року по відсотках до 11181,36грн. і загальну заборгованість до 445669,35грн. та судовий збір до 3650,34грн. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно ч.ч. 11, 14 ст.111 ЦК України після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам державної податкової служби. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк. Доказів того, що ліквідаційною комісією було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи та відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб було внесено відомості про припинення юридичної особи - ТОВ «Інтеркристал», суду позивачем надано не було. Оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, то в разі припинення юридичної особи - боржника у зв'язку з визнанням її банкрутом, зобов'язання поручителя за кредитним договором припиняється. Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки. Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15. Таким чином, так як банк звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості до ліквідації боржника (ТОВ «Інтеркристал»), це означає, що банк реалізував своє право на стягнення з поручителя заборгованості. За таких обставин, визнання боржника - ТОВ «Інтеркристал» банкрутом, початок процедури його ліквідації та відсутність внесення відомостей про припинення юридичної особи в ЄДР юридичних осіб, не свідчить про припинення договору поруки від №12/01-08-0-0/09-353 від 24.12.2013 року. Разом з тим, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Пунктом 7.2 договору поруки передбачено, що порука, встановлена договором, припиняється через пять років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркристал» визнано банкрутом постановою господарського суду Київської області від 09.12.2014 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2015 року було відкрито провадження у цивільній справі № 686/14652/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Отже, кредитор звернувся до суду з позовом до поручителя у строк встановлений договором поруки. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною умову п.7.2 договору поруки №12/01-08-0-0/09-353 від 24.12.2013 року в частині, що порука, встановлена договором, припиняється через п'ять років від дня закінчення/настання терміну виконання забезпеченого зобов'язання, то вказана вимога також не підлягає задоволенню враховуючи наступне. За нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, за положеннями ст. 203 ЦК України, суди при розгляді справ мають перевірити, чи не суперечить зміст правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, чи має особа, яка вчиняє правочин, необхідний обсяг цивільної дієздатності, чи є волевиявлення учасника правочину вільним і відповідає його внутрішній волі, чи вчинений правочин у формі, встановленій законом, чи спрямований правочин на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, чи не суперечить правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Отже, вказаною нормою передбачено встановлення в договорі поруки строку після якого порука припиняється. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони, підписавши спірний договір поруки, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов, наявність підписаного правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і зовнішній вираз волі відповідає внутрішній волі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 ЦПК України, позивачем та його представником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності умов для визнання п.7.2 договору поруки недійсним. Крім того слід зазначити, що посилання позивача на положення ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для визнання недійсним п.7.2 договору поруки суд вважає безпідставними, оскільки позивач [PERSON] не є споживачем у розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. [PERSON], який уклав договір поруки від 24.12.2013 року №12/01-08-0-0/09-353, будь-яку продукцію не придбав, а тому, в силу викладеного, неможливо його віднести до числа споживачів у відповідності до зазначеного положення цього закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки за договором поруки від 24.12.2013 року №12/01-08-0-0/09-353 припиненою та визнання недійсними п.7.2 договору поруки, слід відмовити.

Outcome: dismissed