Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14 листопада 2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], постановою АА №191007 від 23 червня 2003 року ВДВС Подільського РУЮ м.Києва накладено арешт . Дана постанова винесена з метою забезпечення виконання рішення Жовтневого районного суду м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку та утримання дитини [PERSON]. 25 травня 2010 постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів закінчено. Однак, при закінченні виконавчого провадження державний виконавець не зняв арешт з 1/3 частини квартири. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак оформити спадщину після умерлого [PERSON] не можливо, оскільки на майно накладено арешт. Позивачка зазначає, що арешт на квартиру державний виконавець не зняв безпідставно, під впливом помилки чи службової недбалості. На даний час зняти арешт з майна позивачки є неможливим у зв'язку з знищенням Відділом ДВС Оболонського РУЮ м.Києва виконавчого провадження. Наявність арешту та заборони відчуження майна позивачки порушує її права вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак для захисту свого права власності звернулася з даним позовом до суду, в якому вона просить звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження 13 частини квартири [ADDRESS], що були накладені Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції міста Києва від 23 липня 2003 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з викладених підстав, просив позов задовольнити. Представник Першої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.31). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлявся за адресою місяця реєстрації. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст.224 ЦПК України). Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі, яким позов задовольнити у зв'язку з наступним. Як було встановлено у судовому засіданні, в провадженні Жовтневого районного суду м.Києва перебувала цивільна справа № 2-1368/95 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину (а.с.10-11). Судовим рішенням від 14 серпня 1995 року було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку до повноліття дитини [PERSON] . За даним судовим рішенням було видано виконавчий лист про стягнення аліментів, який було пред'явлено до виконання до ВДВС Подільського РУЮ м.Києва. 23 червня 2003 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві, з метою забезпечення виконання рішення про стягнення аліментів та наявністю заборгованості по виплаті аліментів, було винесено постанову про накладення арешту на 1/3 частину квартири в будинку [ADDRESS], яка належала боржнику [PERSON] (а.с.14). Як вбачається з витягу реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції міста Києва від 23 липня 2003 року було накладено арешт на 1/3 частину квартири в будинку [ADDRESS] (а.с. 18-19). З жовтня 2004 року виконавчий лист перебував на виконанні в ВДВС Оболонського РУЮ м.Києва. 25 травня 2010 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м.Києва від 14 червня 1995 року про стягнення аліментів з [PERSON] згідно ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв'язку із досягненням дитиною [PERSON] повноліття (а.с.17). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 15). У зв'язку зі смертю [PERSON] позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про право прийняття спадщини за законом (а.с. 20), однак оформити спадщину не змогла у зв'язку з наявністю арешту на спадкове майно. З метою зняття арешту позивача зверталася до ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві та відповідача. Відповідно до листа ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві за №1482/03/23/20 від 05 березня 2014 року у ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві відсутні виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з [PERSON] (а.с. 21). Згідно з повідомленням ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві від 05 вересня 2014 року у відділі перебувало виконавче провадження №7552187 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Києва від 15.08.1995 року по справі №2-1368 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. 15.10.2004 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25 травня 2010 року винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у зв'язку з тим, що дитина досягла повноліття. Перевірити стан виконавчого провадження не виявляється можливим, оскільки строк зберігання закінчився (а.с.22). Посилаючись на те, що наявність арешту порушує спадкові права позивачки, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права відповідно до гл.29 ЦК України. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-164цс12 від 23 січня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Таким чином, позивача як спадкоємиця першої черги після смерті свого батька, може звертатися до суду з вимогами про звільнення спадкового майна з-під арешту, оскільки такий арешт порушує її спадкові права. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна померлого [PERSON], відповідачем не надано доказів про те, що виконавче провадження не закінчене та в його межах існує необхідність в забезпеченні вимог стягувача. Вказане свідчить про те, що арешт успадкованого позивачкою майна та оголошення заборони його відчуження існують формально, чим обмежують права позивачки вільно користуватися і розпоряджатися майном та є підставою для усунення перешкод в здійсненні [PERSON] права користування і розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Враховуючи наявність зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою арешту та заборони відчуження майна, накладеного згідно постанови від 23 червня 2003 року Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції міста Києва, та неможливість їх скасування в позасудовому порядку у зв'язку з знищенням виконавчого провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про захист її права власності шляхом звільнення майна з-під арешту та зняття заборони його відчуження, а відтак і про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved