Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Виконавчий комітет Роменської міськради звернувся в суд з позовом до [PERSON] третя особа ПП «Житло-Експлуатація» і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування кімнатою № 40 у гуртожитку по вул. Сумська, 1Г м.Ромни. В обґрунтування позову вказано, що рішенням виконкому Роменської міськради «Про оформлення права власності на гуртожитки» № 113 від 23.06.2010 визначено право власності на гуртожиток за адресою м.Ромни вул. Соборна 1Г за територіальною громадою м.Ромни в особі Роменської міськради. На підставі розпорядження міського голови від 29 травня 2007 року № 129 «Про надання кімнат та укладення договорів на проживання з мешканцями гуртожитку за адресою: вул. Cумська, 1Г, які проживали на умовах договорів найму з ВАТ «Роменська ПМК-23» з [PERSON], 11.06.2007 було укладено договір на проживання в кімнаті № 40, площею 16,9 м.кв, терміном на 1 рік, з умовою звільнення кімнати на протязі 2-х місяців, у разі виникнення потреби у цьому житлі осіб, зазначених у п. 7 Положення про гуртожитки Роменської міськради. Рішенням адміністрації і профкому № 23 від 15.02.2003 [PERSON] 25 лютого 2003 року видано ордер № 23 на жилу площу в гуртожитку, а саме кімнату № 40 в гуртожитку по вул. Сумській 1Г. Факт не проживання [PERSON] в спірному житловому приміщенні підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 25.02.2016, 21.06.2016 та 27.03.2017, в яких на момент перевірки, зазначено, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає більше 3 років. На момент проведення неодноразових перевірок в кімнаті нікого не було. В ході проведення перевірок виявлено заборгованість по сплаті комунальних послуг. Так в акті паспортного режиму від 21.06.2016 зазначено, що заборгованість за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території складає 741,06 грн., а по використанню електроенергії 700 грн., в звязку з чим електропостачання було відключене. Згідно довідки КП «Житло-експлуатація» від 22.05.2017 за № 150 [PERSON] за адресою м.Ромни вул. Сумська, 1Г, кім. 33(40) не проживає. Звертають увагу на п.7 розділу VII Положення про гуртожитки, підставою для розірвання договору та виселення з гуртожитку є використання жилого приміщення не за призначенням, невнесення протягом шести місяців особою, проживаючою у гуртожитку плати за користування житлом. Таким чином в даному випадку наявні підстави для розірвання договору найму та виселення з гуртожитку передбачені п. 24 Договору на проживання у кімнаті та п. 7 розділу VII Положення про гуртожитки. Акти перевірки паспортного режиму є підтвердженнями не проживання в спірному житловому приміщенні [PERSON], а наявність заборгованості невнесення плати за гуртожиток. Відповідач з власної ініціативи не проживає у спірному гуртожитку з 2013 року, а отже 4 роки спірне житлове приміщення використовувалося не за призначенням, як того потребує чинне житлове законодавство України. На основі норм Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року № 84 «Про затвердження положення про гуртожитки», Постанови ради Міністрів УРСРС від 03.06.1986 року № 208 «Про затвердження примірного положення про гуртожитки» та в Положенні про гуртожитки Роменської міськради встановлено, що громадяни, які проживають у гуртожитку зобовязані використовувати жилу площу та майно гуртожитку за призначенням. Отже [PERSON] не використовує приміщення за цільовим призначенням та не виконує обовязки з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно правової позиції ВСУ, що викладена у Постанові судової палати у цивільних справах по справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 зазначена норма матеріального права (стаття 391 ЦК України) визначає право власника вимагати усунення будь якого порушення свого права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту прав на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушено право та за яких причин. В даному випадку Роменська міська рада, як власник майна, відповідно до норм чинного законодавства має право на власний розсуд розпоряджатися спірною кімнатою у гуртожитку. В свою чергу відповідач втратив право на проживання у кімнаті гуртожитку, але до цього часу не звільнив кімнату, тим самим порушуючи права інших громадян, які перебувають на обліку для поліпшення своїх житлових умов. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право на користування ним. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала заявлені вимоги та їх обґрунтування. Підтвердила обставини вказані в позовній заяві. Суду пояснила, що право власності позивача на гуртожиток підтверджується рішенням від 23 червня 2010 року. Цього рішення достатньо щоб вважати що позивач є власником гуртожитку. Те що відповідачу був виданий ордер не має значення, оскільки на ці правовідносини має поширювати Положення про гуртожитки та укладений з відповідачем договір. Кімната, якою слід визнати відповідача, таким що втратив право користування, є кімната № 33 там відбулася зміна нумерації, про це мається довідка з ПП. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про місце і час розгляду справи оголошенням на сайті Роменського міськрайонного суду. Третя особа ПП «Житло-Експлуатація» в судове засідання явку представника не забезпечило. Від ПП надійшла інформація, згідно якої ПП при прийнятті рішення покладається на розсуд суду і просить справу розглядати без участі їх представника. 23 червня 2010 року виконавчий комітет Роменської міської ради прийняв рішення за № 113 «Про оформлення права власності на гуртожитки», яким вирішив: оформити право власності за територіальною громадою міста Ромни в особі Роменської міської ради на обєкти нерухомого майна: гуртожиток, загальною площею 2552,4 кв. м., який знаходиться за адресою м. Ромни вул. Сумська, 1Г. У витязі з розпорядження міського голови від 29.05.2007 № 129 «Про надання кімнат та укладення договорів на проживання з мешканцями гуртожитку за адресою: вул. Сумська, 1Г, які проживали на умовах договорів найму з ВАТ «Роменська ПМК-23» вказано: 2. Відповідно до клопотань підприємств, установ, організацій, заяв громадян, протоколів громадської комісії з житлових питань № 4 від 11.04.07 та № 5 від 10.05.07, враховуючи те, що на черзі на отримання кімнат у гуртожитку недостатньо черговиків, щоб заселити гуртожиток по вул. Сумській 1Г, прийнятий у комунальну власність, КП «Житло-Експлуатація» укласти договори найму з особами, які в ньому проживають за договором найму з ВАҐТ «Роменська ПМК-23», в управлінні якого знаходився гуртожиток до прийняття в комунальну власність міста, з умовою звільнення кімнат протягом двох місяців, у разі виникнення потреби у цьому житлі у осіб, зазначених у п.7 Положення про гуртожитки Роменської міської ради: 2.16 Гр. [PERSON], охоронником ПП виробничо-комерційна фірма «АлС», склад сім?ї 1 особа(вона), договір на проживання в кімнаті № 40, площею 16,9 м кв., терміном на 1 рік, з умовою звільнення кімнати на протязі 2-х місяців, у разі виникнення потреби у цьому житлі у осіб, зазначених у п. 7 Положення про гуртожитки Роменської міськради. В ордері № 23, від 25 лютого 2003 року, на жилу площу в гуртожитку, який виданий ВАТ «Роменська ПМК 23» зазначено, що він виданий [PERSON] який працює у ПП «Влад» охоронником право на зайняття жилої площі в гуртожитку за адресою м. Ромни вул. Сумська 1-Г, к. 40, розміром 13,8 кв.м. Ордер виданий на підставі рішення адміністрації і профсоюзного комітету № 23 від 15.02.2003. Склад сімї [PERSON] 11 червня 2007 року між КП «Житло-Експлуатація» і [PERSON] укладено договір на проживання у кімнаті гуртожитку Роменської міськради. Предметом договору є найм кімнати № 40 в гуртожитку за адресою вул. Сумська, 1 «г», житловою площею 16,9 м.кв. та місць загального користування. Даним договором визначено права і обовязки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та інше. На засіданні наглядової ради у сфері розподілу житла у гуртожитках, від 11 квітня 2017 року вирішено доручити КП «Житло-Експлуатація» надати документи відділу юридичної та кадрової роботи для подання до суду позову про виселення [PERSON] (кім. № 33), що підтверджено витягом з протоколу № 3. 25.02.2016 проведено перевірку фактичного проживання в кімнаті № 33 в гуртожитку по вул. Сумській 1 Г. В ході перевірки виявлено, що зареєстрована 1 особа Наймач [PERSON] Заборгованість за даною адресою на даний час складає: кв.плата 576,38 грн., електроенергія 710,12 грн. В ході обстеження кімнати вдома нікого не було. Зі слів сусідів зясовано слідуюче [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає більше 3 років. Таким чином в вищезазначеній кімнаті ніхто не проживає. Перевірку проведено комісією в складі працівників КП «Житло-експлуатація». За наслідками складено акт. 21 червня 2016 року, комісією в складі працівників КП «Житло-Експлуатація» складено акт перевірки паспортного режиму, яка встановила, що кімната № 33 на момент перевірки вдома нікого не було. Згідно слів сусідки в кімнаті ніхто не проживає. За послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території борг 741,06 грн., електроенергії 700 грн. (відключена електроенергія). Стан кімнати невідомий. Підставою для проживання є договір. 27 березня 2017 року, комісією в складі начальника відділу і розподілу житла, начальника відділу інженерного забезпечення УЖКГ та секретаря КП «Житло-Експлуатація» складено акт перевірки паспортного режиму, яка встановила, що кімната № 33 в гуртожитку за адресою вул. Сумська 1Г. На момент перевірки вдома нікого не було. Згідно слів сусідів [PERSON] в кімнаті не проживає. Листом від 29 червня 2017 року виконком міськради пропонував [PERSON] звільнити кімнату № 40 (33). Згідно довідки КП «Житло-Експлуатація» від 23.05.17 № 150 [PERSON], який зареєстрований [INFO], кімната № 33 (40) за вищезазначеною адресою не проживає, але сплачує кошти за комунальні послуги. Станом на 01.05.2017 р. заборгованість по утриманню будинку відсутня. З довідки КП «Роменське МРБТІ» від 10 грудня 2008 року вбачається, що будинок в м.Ромни на 10 грудня 2008 року за [PERSON] не зареєстрований. 25 грудня 2016 року Роменською міською радою затверджено Положення про гуртожитки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м.Ромни. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про право користування житлом. При вирішенні спору, з урахуванням засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу, суд виходить з положень ст. 391 ЦК України, та ст.ст. 71-72 ЖК України, на які посилається позивач обгрунтовуючи позовні вимоги. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно ч.1,2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Зважаючи на характер спору, суд при його вирішенні, також застосовує ч. 3 ст. 9 ЖК України, якою передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Рішенням Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року, Справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» констатовано, що: « …п. 41 Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла… п. 43. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування… Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності… п. 44. Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою… Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції… п. 50. У зв'язку з цим Суд зазначає, що судам необхідно було встановити баланс між інтересами родини заявників із двома неповнолітніми дітьми, які тривалий час були наймачами квартири, та фінансовими інтересами держави в одержанні максимального доходу від продажу квартири, набутої як майно померлої особи, у якої немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.». Судом встановлено, що користувачем кімнати № 40 у будинку № 1 Г по вул. Сумська в м.Ромни (гуртожиток) є [PERSON], який займає дану кімнату на підставі ордера. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення. Такий висновок суду склався з тих підстав, що позивач не довів тієї обставини, що виконавчий комітет Роменської міської ради є власником спірної кімнати, а відповідно його права порушені і він має підстави для звернення до суду за захистом саме своїх порушених прав. Також не надано доказів на підтвердження зміни нумерації кімнат гуртожитку, в звязку з чим не зрозуміло чи стосуються акти перевірки кімнати № 33 справи, а відповідно суд позбавлений можливості прийняти їх до уваги як належні та допустимі докази. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed