Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

В грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві в сумі 250 000 грн., без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини. Так, 03 лютого 2008 року о 01-45 годині на шахті «Гвардійська» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання своїх трудових обов`язків, у віці 27 років загинув її чоловік - [PERSON] . За результатом спеціального розслідування даного нещасного випадку комісією було складено Акт від 03.02.2008 форми Н-5 року та Акт форми Н-1, про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом №4, смерть [PERSON] наступила при виконанні ним трудових обов`язків від ураження електричним струмом. Внаслідок смерті чоловіка позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: на момент смерті чоловіка їй було лише 25 років, на її утриманні залишилась 4 річна дитина. Звістка про його смерть привела її у великий розпач, так як не знала як жити далі та виховувати доньку без батька та без чоловічої підтримки. Чоловік був годувальником в сім`ї. Усвідомлення того, що її життя мого б скластися по іншому якщо б чоловік не помер, завдає ще більшого душевного болю та моральних страждань. Вона втратила рідну людину, яку дуже любила, свою опору та підтримку. Незважаючи на сплив часу думки про смерть чоловіка не залишають її до теперішнього часу. Негативні зміни у сім`ї є незворотними, оскільки чоловіка вже не повернути до життя, все це негативно позначається на психічному стані. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням дати та часу розгляду справи. 12 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ПАТ «КЗРК». У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, причиною смерті працівника став його стан здоров`я, гостра ішемічна хвороба серця, ознак характерних для впливу електричного струму не виявлено, що встановлено актом №374 судово-медичного дослідження трупа [PERSON] .. Таким чином, провина підприємства в смерті [PERSON] - відсутня. На думку відповідача, факт спричинення моральної шкоди є недоведеним. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебував в шлюбу з [PERSON] зареєстрованому 07 лютого 2004 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №21, що підтверджено копією свідоцтва про одруження. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] , зареєструвала шлюб 24 квітня 2015 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №241, та змінила прізвище на « [PERSON] » Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 лютого 2008 року, актовий запис №307, [PERSON] помер [INFO] , у віці 27 років. Позивач загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку 03 лютого 2008 року. Підприємством ПАТ «КЗРК» проведено розслідування обставин, за яких стався нещасний випадок, про що складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №4 від 18 березня 2008 року, встановила, що вина роботодавця у настанні нещасного випадку відсутня. Стан гірничих виробок та їх провітрювання відповідають вимогам нормативних актів. Впливу небезпечних та шкідливих факторів на потерпілого не було. Ознак , характерних для впливу електричного струму, не виявлено. Причиною нещасного випадку на виробництві стала гостра ішемічна хвороба серця. Технічні та організаційні причини нещасного випадку відсутні. Комісією Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду України - акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 3 лютого 2008 року о 01 год. 45 хв. На шахті «Гвардійська» ВАТ « Криворізький залізорудний комбінат» про нещасний випадок №11 від 14 липня 2006 року, встановлено, що нещасний випадок стався при наступних обставинах: Виконуючий обов`язки заступника начальника дільниці №4 [PERSON] видав письмовий наряд на першу зміну (з 23год. 00 хв. 02.02.2008р. до 06 год. 00 хв. 03.02.2008р.), гірнику очисного забою [PERSON] на випуск з дучок, скреперування руди та ведення вибухових робіт по штреку висячого боку в осях 158-163 гор.1180м і гірнику очисного забою [PERSON] на випуск з дучок та скреперування руди по штреку лежачого боку в осях 158-163 гор. 1180м. Технічний нагляд в зміні в.о. заступника начальника дільниці №4 [PERSON] залишив за собою. За свідченням [PERSON] - [PERSON] з початку зміни виконував роботи згідно наряду, в цей час [PERSON] знаходився на гор.1180м. Приблизно о 1год. 40хв. [PERSON] заповнив рудою рудозвалювальний висхідний до рівня грохотної решітки та припинив роботу, після чого він попрямував до ходового висхідного гор. 1190/1180м. На запитання [PERSON] , [PERSON] відповів що йде на гор.1190м за власними потребами. За свідченням механіка дільниці №4 [PERSON] , який виконував обов`язки чергового по шахті, приблизно о 1 год. 45 хв. він прямуючи по орт-заїзду 159 осі гор.1190м побачив [PERSON] , який лежав на вільному проході біля рудовипускного люка ЛШВ- 3.5 у непритомному стані. [PERSON] по телефону повідомив про це [PERSON] , поверхового диспетчера та викликав на місце події фельдшера підземного медпункту. Прибувши на місце події фельдшер підземного медпункту надала [PERSON] медичну допомогу, після чого [PERSON] у супроводі фельдшера та [PERSON] електровозом був доставлений до ствола шахти та вивезений на поверхню. На поверхні лікарями швидкої медичної допомоги, яку викликав поверховий диспетчер, була констатована смерть [PERSON] . Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, після проведення опитування свідків, ознайомившись з висновками експертної комісії та висновком судово-медичної експертизи від 12.03.2008 №131, прийшла до висновку, що смерть [PERSON] в результаті від інтоксикації невиясненої етиології, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів. В результаті судово-медичного полуменево-фотометричного дослідження серця [PERSON] в області передньої і задньої стінок лівого шлуночка і в попередньому сосочковому м`язі виявлено зниження концентрації калію при підвищенні вмісту натрію, що характерно для гострої ішемічної хвороби серця. Причиною нещасного випадку стала гостра ішемічна хвороба серця. Комісія осіб дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку не вбачає. У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Внаслідок смерті на виробництві [PERSON] позивачу - його дружині завдана моральна шкода, яка полягає в наступному: внаслідок смерті чоловіка позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнала. Позивач [PERSON] втратила близьку, рідну людину, люблячого чоловіка. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Слід зазначити, що в даному випадку, при наявності всіх об`єктивних умов виписаних в цивільному законі, які є критеріями наявності існування та виникнення обов`язку відшкодування моральної шкоди, підставою виникнення моральної шкоди слугувала подія, яка має незворотний характер - смерть чоловіка, в самому початку сімейного життя позивача. Ця подія є та буде залишатися надалі джерелом душевних страждань, які будуть супроводжувати позивача на протязі всього життя. Тому, саме поняття вичерпного відшкодування моральної шкоди тут навряд чи доречно, оскільки з огляду на тяжкість втрати та її безповоротність. Мова може йти тільки-но про якусь компенсацію цих моральних страждань. Саме з такої позиції суд виходить при визначенні розміру цієї компенсації. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наведеного вище. Беруться, крім іншого, до уваги конкретні обставини справи, та як вже було зазначено істотність вимушених змін у подальшому житті позивача, особливо тяжких наслідків, що наступили в силу таких змін у житті позивача. Враховуючи наведену вище аргументацію, приймаючи до відома принципи розумності і справедливості, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої [PERSON] моральної шкоди, буде сума у розмірі 200 000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ця сума відшкодування є тією мірою матеріальної компенсації, в даному випадку, яка кореспондує глибині та силі страждань, яку зазнала та продовжуватимуть зазнавати позивач. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 2000,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial