Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В грудні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі або у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30,0 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - визнати за позивачкою право власності на Ѕ гаражу вартістю 7700,0 дол. США (по курсу НБУ дорівнює 203203,0 грн.), розташований у садибі будинку [ADDRESS] , та на Ѕ автомобіля «Hyundai ІХ 35», д.н.з. [NUMBER] , вартістю 17800,0 дол. США (по курсу НБУ дорівнює 469742,0 грн.); - визнати за позивачкою право власності на Ѕ грошових коштів, які підлягають стягненню на її користь в розмірі 86400,0 грн. за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016р. по справі № 757/45926/15-ц. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1999р., який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народився, [INFO] син [PERSON] , який постійно проживає разом з матір`ю. Розмір доходів позивачки не дозволяє належним чином утримувати спільного сина сторін, а відповідач таку можливість має, але ухиляється від цього і аліментів не надає. Між сторонами відсутня домовленість щодо спільного утримання спільної дитини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 20 лютого 2017р. відкрито провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2017р. позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення аліментів роз`єднанні в самостійні провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2017р. призначено до розгляду справи про поділ майна подружжя і про стягнення аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2018р. визначено, що розгляд цивільної справи про стягнення аліментів буде продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням від 31 жовтня 2018р. за № 01-08-1245 здійснено повторний автоматичний розподіл справи про стягнення аліментів. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи № 761/628/17 між суддями визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018р. [PERSON] прийнято справу до розгляду і призначено в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2019р. відмовлено в прийнятті до спільного розгляду зустрічного позову [PERSON] . В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. Позивачка наголошувала, що між сторонами відсутня домовленість про розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання спільного сина сторін, оскільки дитина проживає разом з нею. При цьому позивачка зазначала, що їй відомо про те, що відповідачем було відкрито картковий рахунок, на який відповідач зобов`язувався перераховувати грошові кошти на утримання дитини, розмір допомоги сторонами не відзначався, як і періодичність цих платежів. Як стало відомо позивачки, грошові кошти, які зараховуються на відкритий банківський рахунок є пенсія матері відповідача, яка проживає за кордоном і не отримує її в Україні, про зазначені обставини позивачка дізналася особисто від неї, а тому вважає, що ні вона не дитина не можуть використовувати ці грошові кошти. Представник позивачки звертав увагу суду, що розмір допомоги і періодичність платежів на спільну дитину сторін були визначені відповідачем особисто без попереднього погодження з позивачкою. Крім того, стороні позивача достовірно не відомо джерело цих надходжень, враховуючи інформацію, яку повідомила позивачці мати відповідача. Також представник позивачки, зазначав, що численні виписки з банківського карткового рахунку, які були подані стороною відповідача на підтвердження виконання відповідачем його аліментних зобов`язань, не містять конкретних даних про систематичність виконання своїх зобов`язань відповідачем, оскільки відсутня інформація про призначення платежу. Представник відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що між сторонами фактично відсутній предмет спору, оскільки відповідачем в добровільному порядку було укладено з банком договір та відкрито на ім`я сина картковий банківський рахунок, надана сину банківська картка, на зазначений рахунок відповідачем систематично перераховуються грошові кошти, які є аліментами. Крім того, представник відповідача просила суд врахувати, що відповідачу була встановлена ІІ група інвалідності, він одружився вдруге, і в нього народилась в другому шлюбі дитина. До того ж, друга сім`я відповідача є багатодітною, оскільки крім спільного сина сторін, на утриманні відповідача перебувають ще троє малолітніх дітей та друга дружина. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, його явка була визнана судом обов`язковою, у зв`язку з тим, що представник відповідача повідомила, що в неї відсутні відомості та документи на підтвердження обставин перебування на утриманні відповідача, крім спільного з позивачкою неповнолітнього, ще трьох малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідач поважності причин неявки не повідомив, а його представник повідомила, що відповідач перебуває на запланованому заздалегідь відпочинку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1999р. (а.с. 7), який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016р. по цивільній справі № 761/28018/16-ц. В шлюбі у сторін, [INFO] народився син [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, відповідач, який має можливість утримувати сина аліментів не надає і участі у вихованні дитини не приймає. Представник відповідача в судовому засіданні, в свою чергу, зазначала, що між сторонами відсутній спір, оскільки відповідач виконує свої обов`язки зі сплати аліментів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, при цьому сторона відповідача, зазначала, що приймає участь в утриманні дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідні редакції ст. ст. 182, 183 СК України на час спірних правовідносин, ст. 13 ЦК України, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 21 грудня 2016р. по 07 липня 2017р. включно; а також в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017р. та до досягнення сином сторін повноліття ( [INFO] ). Доводи сторони відповідача, про добросовісність виконання відповідачем аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору SAMDNWFD0072731036601, Вклад «Стандарт» на 12 міс. (Костя 18) (а.с. 222, 223), та виписками з рахунку (а.с. 123, 124, 208, 209, 214-217) судом оцінюються критично, оскільки між сторонами відсутня домовленість про розмір аліментів та періодичність їх сплати. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано взагалі відомостей про його доходи, які не було надано відомостей, що на утриманні відповідача перебувають малолітні діти його дружини: [PERSON] , 2009р. народження, [PERSON] , 2012р. народження, подана стороною відповідача копія посвідчення (а.с. 213), про зазначені обставини не свідчить. Крім того, надані стороною відповідача виписки по рахунку не містять відомостей про систематичне виконання відповідачем аліментних зобов`язань, враховуючи відомості про призначення платежів. Також суд, позбавлений можливості, при вирішенні спору врахувати положення ч. 5 ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів, які підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача на утримання їх спільного сина, оскільки стороною відповідача не були подані відповідні копії свідоцтв про народження дітей, які за твердженнями відповідача перебувають на його утриманні, а в судовому засіданні представник відповідача повідомила, що такі відомості у неї відсутні. В силу положень, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, з відповідача не підлягає стягненню судовий збір. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial