Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2015 року було визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0915 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] її спадкоємцями є: донька - [PERSON] та син - [PERSON] . Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була винесена державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. 26.01.2017 року, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину будинку та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не надається можливим у зв`язку з тим, що заявником не надано правовстановлюючих документів на це майно, а саме: право власності померлої на майно на підставі рішення суду не зареєстровано у відповідному реєстраційному органі. Як вбачається з довідки нотаріуса, наданої у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] , які у свою чергу отримали свідоцтва про право на спадщину: [PERSON] - на Ѕ частку від 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] - на вклад в ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, пояснення сторони позивача на ті обставини, що відповідач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не відповідають дійсності, оскільки спростовуються наданими суду доказами. Враховуючи досліджені докази в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на теперішній час є таким, що прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] , в тому числі і на належні їй Ѕ частки будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позовні вимоги фактично стосуються позбавлення відповідача спадкових прав у невстановлений законом спосіб, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд відноситься критично до визнання позову відповідачем, оскільки це визнання, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у даних правовідносинах суперечить закону та порушує його права та інтереси. Крім того, у матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої Ѕ частина будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення суду, що також суперечить позиції сторони позивача щодо відсутності реєстрації права власності померлої на це майно у відповідному реєстрі нерухомості. Відтак, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, що було підставою відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем у відповідному реєстраційному органі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, нотаріус зобов`язаний прийняти ці документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed