Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказала, що відповідач проживає окремо від дитини. Неповнолітній син проживає разом з нею, однак, відповідач добровільно на його утримання коштів не надає, не бажає домовитись про його участь в утриманні сина. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано, про що в справі міститься відповідне свідоцтво. 14 серпня 2003 року народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідно довідки виконавчого комітету Степанівської сільської ради Теплицького району за №1615 від 30 вересня 2015 року [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON]. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст..182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, який визнав позов, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає задоволенню, і , враховуючи те, що позивач працює, відповідач має постійний дохід, визначає розмір аліментів в розмірі ? частки його заробітку(доходу), але не менше мінімального розміру аліментів. Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 200 грн., то суд приходить до висновку, що вони підлягають відшкодуванню в повному обсязі, оскільки відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні,\~\~на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків, встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу,\~\~у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, тому заявлений розмір відповідає витратам на правову допомогу при складанні позовної заяви та збиранні доказів, документально підтверджується квитанцією про їх сплату.\~ Витрати по оплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача.\~\~\~

Outcome: approved