Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В грудні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з позовом, яким просило стягнути заборгованість за кредитним договором №11359009000 від 11.06.2008 р. по кредиту та процентам в розмірі 12519,58 дол. США та пені в розмірі 16\~850,25 грн. з [PERSON] солідарно з [PERSON], з [PERSON] в солідарному порядку з [PERSON], з [PERSON] в солідарному порядку з [PERSON] Свої вимоги мотивували тим, що 11.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений [PERSON] про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останньому було надано грошові кошти в сумі 23\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,50% річних. Відповідач зобовязувався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 11.06.2018 р. В подальшому сторони уклали також Додаткові угоди, згідно яких змінювали умови кредитного договору. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] між Банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені Договори поруки, відповідно до яких останні зобовязались солідарно з позичальником відповідати перед Банком за виконання зобовязань боржника за кредитним договором. Однак відповідачі взяті на себе зобовязання за договорами не виконують, в звязку з чим виникла заборгованість перед банком. Згідно наданого відзиву відповідач вказував, що: -він не може виконувати умови договору в частині погашення кредитної заборгованості належним чином, оскільки фінансова ситуація у країні погіршилась, курс долара значно виріс, чого при укладенні договору відповідач не міг передбачити; -вказана банком сума його заборгованості не відповідає дійсності; -укладений кредитний договір є недійсним. Згідно Ухвали від 16.12.2016 року відкрито провадження у справі. 22.02.2017 року Ухвалою зупинено провадження у справі до розгляду інших справ. Відповідно до Ухвали від 30.08.2018 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та позовні вимоги визнавав частково. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про місце та час розгляду справи були повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.06.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений [PERSON] про надання споживчого кредиту № 11359009000, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 23\~000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 14,50% річних. Кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 11.06.2018 р. Згідно п. 1.1, 4.1 Договору Позичальник зобовязується повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах визначених цим Договором. Відповідно до п.1.3.1 за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від процентної ставки, визначеної цим Договором. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. У відповідності до п. 8.1 Договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених Договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї його суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. В подальшому між Банком та [PERSON] були укладені Додаткові угоди №1 та №2, відповідно до умов яких сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу. З умовами договорів сторони були ознайомлені, ними вони підписані, про наявність заборгованості та необхідність її погашення були повідомлені. Однак покладені на них зобовязання відповідачі не виконували, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювали погашення заборгованості. Відповідно до наданого розрахунку сума заборгованості відповідача [PERSON] по кредиту станом на 24.11.2016 р. складає 12\~519,58 доларів США, що еквівалентно 320 346 грн. 24 коп., а саме: заборгованість за кредитом 10\~745,62 доларів США, що еквівалентно 274 954 грн. 83 коп., заборгованість за відсотками 1\~773,96 доларів США, що еквівалентно 45 391 грн. 41 коп., а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 16\~850 грн. 25 коп., а саме: за кредитом 10 787 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 6 062 грн. 75 коп. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно частини другої статті 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідач проти позовних вимог заперечував через те, що вважає укладений кредитний договір недійсним, а вказану суму його заборгованості перед банком такою, що не відповідає дійсності. На підтвердження наведеного відповідач надав суду численні звернення до керівництва ПАТ «Укрсиббанк», Національного Банку України, Президента України, Верховної Ради України (т.1, а.с. 129-250) , проте листи відповідача не спростовують дійсність розміру заборгованості або самого кредитного договору. Щодо заперечень відповідача в частині суми заборгованості та наведеного ним у відзиві розрахунку, суд не може прийняти їх до уваги, оскільки наведений розрахунок не підтверджений жодними належними доказами (квитанції про сплату заборгованості, виписка з кредитного рахунку, висновок експерта або спеціаліста у сфері економіки щодо розрахунку дійсного розміру заборгованості відповідача тощо). Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача у відзиві щодо недійсності кредитного договору та зауважує, що у разі оспорювання відповідачем дійсності укладеного договору чинним законодавством передбачено право на його оспорювання у судовому порядку шляхом подачі відповідного позову до кредитора. Проте, відповідач не надав суду жодних відомостей або доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір є недійсним, через що такі доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню, а тому позовні вимоги Пат «Укрсиббанк» в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню. Разом з тим, в забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] 11.06.2008 р., АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») уклав із [PERSON] [PERSON] поруки №210671, [PERSON] [PERSON] поруки №210673, з [PERSON] [PERSON] поруки №210676, відповідно до умов яких поручителі зобовязались перед Кредитором відповідати в повному обсязі за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з вищевказаного кредитного договору. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2017 року (03.05.2017 року набрало законної сили) визнано припиненим договір поруки №210676 від 11.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2017 року (20.06.2017 року набрало законної сили) визнано припиненим договір поруки №210676 від 11.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] У відповідності до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2018 року (03.05.2017 року набрало законної сили) визнано припиненим договір поруки №210671 від 11.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Отже, зобовязання за договорами поруки припинені на підставі судових рішень, через що вимоги позивача предявлені до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть бути задоволені через відсутність зобовязання останніх по погашенню кредитної заборгованості. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості із [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 057 грн. 95 коп.

Outcome: approved