Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В жовтні 2020 року звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та внесення змін до розпорядження Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що проживає разом з малолітніми синами [PERSON] та [PERSON] . Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації визначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: 3 та 4 субота та неділя у присутності матері з 10 год. до 18 год. Проте, позивач не погоджується з вказаним розпорядженням, зазначає, що [PERSON] не забрав її з пологового будинку після народження сина [PERSON] , неодноразово вчиняв відносно позивача психологічне насильство, привласнив грошову допомогу на новонародженого сина, розпочав судовий процес з розподілу квартири позивача, не цікавиться життям дітей, аліменти за судовим рішенням не сплачує, тривалий час не надавав згоди на реєстрацію сина [PERSON] за адресою реєстрації матері, з синами поводиться грубо, схильний до насильства. У зв`язку з чим, позивач просила частково змінити розпорядження відповідача, як органу опіки та піклування та ухвалити рішення про визначення способу участі [PERSON] у вихованні дітей: 3 та 4 субота та неділя з 10 год. до 18 год. у присутності матері та працівника органу опіки та піклування. Разом з позовом, позивачем було подано заяву про звільнення від сплати судового збору. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2020 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачем було направлено заперечення на позовну заяву, зазначено, що за заявою [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, 09.09.2020 взято до уваги висновок служби у справах дітей, пояснення обох батьків та документи, які стосуються розгляду зазначеного питання. Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №624 від 22.09.2020 затверджено порядок участі громадянина [PERSON] у вихованні дітей. Зазначено про те, що внесення змін до розпорядження чинним законодавством не передбачено, наголошується на дотриманні вимог чинного законодавства при ухваленні вказаного розпорядження. Позивачем було направлено відповідь на відзив в якій зазначено, що при прийнятті розпорядження відповідачем не взято до уваги той факт, що [PERSON] схильний до насильства в сім`ї. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2021 підготовче провадження у справі було закрито. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, зазначила, що не заперечує, щоб відповідач брав участь у вихованні дітей та зустрічався з ними, проте, у визначений час побачень, діти, з урахуванням їх віку повинні їсти та спати, проте вона не хоче, щоб позивач перебував у її квартирі, тому просить, щоб такі зустрічі проводились за участі працівника органу опіки та піклування. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що законом не передбачений такий спосіб захисту як внесення змін до розпорядження, зазначила про відсутність повноважень у відповідача брати участь у побаченнях батьків та дітей, наголошувала, що позивач може звернутись з відповідною заявою про перегляд ухваленого розпорядження задля врахування обставин, що слугували підставою для звернення до суду. Третя особа [PERSON] направив до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні факти та правовідносини, дійшовши до таких обставини та висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.38). Згідно із розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способів участі у вихованні дітей громадянина [PERSON] №624 від 22.09.2020, визначено такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] : 3 та 4 субота та неділя з 10 год. до 18 год. у присутності матері (а.с.45). На підтвердження обставин щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП, позивачем надано постанови Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2019 та від 21.06.2019. Сукупний розмір заборгованості з ісплати аліментів у ВП №62845871 згідно з розрахунку від 28.09.2020 становить 8161,78 грн (а.с.40-41). Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів у ВП №62846381 згідно з розрахунку від 28.09.2020 становить 22 132,01 грн (а.с.40-41). Відповідно до п.10 ст. 7 СК України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із ч.1 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно із ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Відповідно до ст. 46 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 280/97-ВР) організаційно-процедурні питання внутрішньої діяльності місцевих державних адміністрацій регулюються їх регламентами, що затверджуються головами відповідних місцевих державних адміністрацій з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Типові регламенти місцевих державних адміністрацій затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 73 Постанови №866 у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до ст. 6 Закону України № 280/97-ВР на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач просила суд внести зміни до розпорядження відповідача та змінити визначений спосіб участі у вихованні дітей. При цьому, вказані зміни, які позивач просить внести, не стосуються графіку, чи часів побачень, а полягають у тому, щоб зустрічі батька з дітьми були не тільки за присутності матері, але й за присутності працівника органу опіки та піклування. Вимог щодо скасування розпорядження, або усунення перешкод у вихованні, позов не містить. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, з поданих документів вбачається, що позивач просить захистити права її та дітей шляхом забезпечення участі працівника органу опіки та піклування у зустрічах з батьком. Разом з цим, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Компетенція органу опіки та піклування чітко визначена законом, який не містить повноважень представника органу брати участь у побаченнях батьків з дітьми. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Окрім того, закон чітко визначає можливості способу захисту порушених прав, у випадку незгоди одного з батьків з розпорядженням про участь іншого батька у вихованні дітей, при цьому, зміна розпорядження органу опіки та піклування як спосіб захисту таких прав законом не передбачена. Окрім того, слід зазначити, що оскаржуваним рішенням не визначено місця побачень батька з дітьми, при цьому, чітко визначено, що такі зустрічі повинні відбуватись за присутності їх матері, відтак, суд вважає, що розпорядження прийнято відповідачем з урахуванням всіх особливостей відносин між особами, з урахуванням конфліктних відносин, інших обставин, викладених в позовній заяві та в інтересах малолітніх дітей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Outcome: dismissed