Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які викликалися до суду в порядку встановленому ЦПК України, в судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 10 вересня 2019 року, копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180489902 від 10 вересня 2019 року, № 177353808 від 13 серпня 2019 року. У вищевказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 2004 року. [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 2010 року. Вказані обставини стверджуються довідками №№ 131, 132 виданими Бузовицькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області 03 лютого 2020 року. Відповідачі вселилися в житловий будинок як члени сім`ї позивачки, їхнє місце проживання було зареєстроване за зазначеною адресою. [PERSON] була дружиною сина позивачки. [PERSON] є дочкою [PERSON] . Таким чином, позивачі набули право користування спірним житлом як члени сім`ї власника будинку. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідачі не проживають у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. За змістом ч.1 ст.321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч.1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселилась у спірний будинок як члени сім`ї (невістка та донька невістки власниці будинку) і набули право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, їхнє право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц. Право користування житлом, яке перебуває у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їхні діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.ч.2 та 4 ст.3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Судом встановлено, що відповідачі тривалий час не проживають разом з позивачкою, тобто вони перестали бути членами сім`ї позивачки. Отже, право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника. Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 16, 321, 391, 406 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved