Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сашанської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Саша Теплицького району Вінницької області. Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] та 1/2 цього будинку, яку мати фактично прийняла після смерті її чоловіка(батька позивача) [PERSON], який помер [INFO] року. Вона являється спадкоємцем за законом, своєчасно прийняла спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Сашанської сільської ради Теплицького району - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] померла [INFO] року в с.Саша Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом(а.с.10). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] як донька, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу(а.с.7,8). До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, і належав на праві власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сашанської сільської ради Теплицького району №266 від 23 грудня 2016 року(а.с.15). Проектно-планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] кожним на 1/2 будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. [PERSON] помер [INFO] року в с.Саша Теплицького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом(а.с.9). [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], з яким перебувала в шлюбі та спільно проживала, що підтверджується довідкою Сашанської сільської ради Теплицького району за №268 від 26 грудня 2016 року(а.с.17). Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в Теплицькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №216 після смерті [PERSON], постановою державного нотаріуса від 23 грудня 2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок(а.с.14). Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від - 2 - 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] здійснювали за життя повноваження власників будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, їх право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі Сашанської сільської ради, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved