Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом та посилається на те, що починаючи з 1 серпня 1992 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. 5 серпня 1997 року позивач та його дружина [PERSON] були включені у список загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, а 29 серпня 2017 року у список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла. Наказом командувача ПС Збройних Сил України №268 від 12 липня 2017 року [PERSON] був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини [NUMBER] №149 від 14 липня 2017 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини. 12 березня 2018 року житлова комісія військової частини [NUMBER] прийняла рішення про зняття [PERSON] з квартирного обліку. Однак вислуга позивача на військовій службі перевищує 20 років. Крім того, він приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12 березня 2018 року про зняття його з квартирного обліку та зобов`язати цю житлову комісію поновити позивача на квартирному обліку: включити його у список загальної черги безквартирних військово-службовців Бориспільського гарнізону з 5 серпня 1997 року та у список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла, з 29 серпня 2017 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що позивач був звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, а не за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штату або проведення інших організаційних заходів. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не має права перебувати на квартирному облік при військовій частині [NUMBER] . Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник Київського КЕУ Сулима І.В. також просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що починаючи з 1 серпня 1992 року [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України. Ця обставина підтверджується витягом з особової справи позивача про проходження військової служби в Збройних Силах України (а.с.15). 5 серпня 1997 року [PERSON] та його дружина [PERSON] були включені у список загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, а 29 серпня 2017 року у список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла. Ця обставина підтверджується копією довідки командира військової частини [NUMBER] №350/133/38/975/ПС від 12 жовтня 2018 року (а.с.19). Наказом командувача ПС Збройних Сил України №268 від 12 липня 2017 року (а.с.16) [PERSON] був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини [NUMBER] №149 від 14 липня 2017 року (а.с.17) позивач був виключений зі списків особового складу військової частини. 12 березня 2018 року житлова комісія військової частини [NUMBER] прийняла рішення про зняття [PERSON] з квартирного обліку. Ця обставина підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії А2215 №4 від 12 березня 2018 року (а.с.20). Відповідно до абз.1 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з абз.4 п.1 ст.12 цього ж Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом всього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. З копії наказу командира військової частини [NUMBER] №149 від 14 липня 2017 року (а.с.17) вбачається, що на день звільнення позивача з військової служби його вислуга значно перевищувала 20 років. Ця обставина переконливо свідчить про те, що він набув право на забезпечення постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України. Однак зі змісту вказаного наказу вбачається, що ані постійним, ані службовим житлом [PERSON] не забезпечений. В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що під час проходження військової служби позивач отримав грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення. Ці обставини свідчать про те, що рішення, викладене в пункті 9 протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] №4 від 12 березня 2018 року, про зняття позивача з квартирного обліку суперечить абз.4 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та свавільно порушує право [PERSON] на житло. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та забезпечення права позивача на житло належить визнати незаконним та скасувати вказане рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , а також зобов`язати цю житлову комісію поновити [PERSON] на квартирному обліку: включити його у список загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону з 5 серпня 1997 року та у список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першо-чергове отримання житла, з 29 серпня 2017 року. На час звільнення позивача з військової служби була чинною Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року. Відповідно до п.2.17 вказаної Інструкції військовослужбовці, які мали вислугу на військовій службі менше 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишались на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання. Однак вислуга позивача на військовій службі перевищувала 20 років. В такому випадку право [PERSON] на залишення на квартирному обліку жодним чином не залежало від наведених вище підстав звільнення з військової служби. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] .

Outcome: approved