Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.11.2019 р. близько 16:00 по вул. Олевська 11 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки Honda державний номер [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Mersedes державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] та на момент ДТП був припаркований на прибудинковому подвір`ї у вищезазначеному місці. В результаті даного ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Так, 26.11.2019 р. відповідачем та позивачем було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). В даному європротоколі, відповідач свою вину у вчиненні ДТП визнав, що підтверджується його підписом на повідомленні про ДТП. Вказанний європротокол заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені в даному європротоколі. Таким чином, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 21.08.2019 (європротокол) є належним доказом, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди. Відтак позивач вважає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), складений учасниками ДТП 26.11.2019 року, - належним доказом, який підтверджує факт, обставини ДТП та винність відповідача у його вчиненні. В подальшому, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю Позивачу, було проведено оцінку вартості такого матеріального збитку, який визначено в розмірі 10 428,66 грн. Оскільки завдану в наслідок ДТП шкоду в добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13 928.66 грн.. що складається матеріальної шкоди в розмірі 10 428,66 грн. та витрат на проведення оцінки у розмір 3500 грн. З огляду на наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 13 928,66 грн., що складається матеріальної шкоди в розмірі 10 428,66 грн. та витрат на проведення оцінки у розмір 3500 грн, а також, судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Згідно з ухвалою суду від 10.12.2020 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, окрім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 26.11.2019 р. близько 16:00 по вул. Олевська 11 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки Honda державний номер [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Mersedes державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] та на момент ДТП був припаркований на прибудинковому подвір`ї у вищезазначеному місці. В результаті даного ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Так, 26.11.2019 р. відповідачем та позивачем було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, вказаний поліс підписаний сторонами без зауважень, графа «Мої зауваження» не заповнена обома сторонами. На момент ДТП позивач мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 9454333, дійсний з 10.01.2019 по 10.01.2020. Відповідач, в свою чергу, мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 85805333, дійсний на період з 28.12.2018 по 28.12.2019. Суд визнає Європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного. Так, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Згідно п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Як вбачається із повідомлення про ДТП від 26.11.2019 воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у Схемі ДТП. Обидва водія визнали, що зіткнення відбулось під час виїзду з місця стоянки автомобіля відповідача та під час стоянки автомобіля позивача. Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.11.2019, яке складене сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Так, суд за змістом Європротоколу встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. До позову додано заяву до страхової «Альфа - Гарант» від позивача, проте інформації щодо результатів розгляду вказаної заяви ані позов, ані додатки до позову не містять. Згідно зі звіту №09-11-20, розмір матеріального збитку завданому автомобілю позивача становить 10428,66 грн. Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3471 від 29 грудня 2016 року «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» , доповнено пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2011 року за № 1412/20150, новим абзацом третім, яким встановлено, що ліміт відповідальності страховика з 01 лютого 2016 року буде складати 50 000 гривень потерпілому. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Проте, в позові не доведено наявність вищевказаних умов, що вказують на відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed