Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою та просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку безпідставно набуті грошові кошти. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона та її чоловік [PERSON] домовились з відповідачами [PERSON] та [PERSON] укласти договір купівлі-продажу будинку. 24.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] склали розписку, згідно якої вони отримали від [PERSON] та [PERSON] 8000 доларів США, в якості сплати завдатку при купівлі будинку. У вересні [INFO] року [PERSON] помер, а позивач відмовилась укладати договір купівлі-продажу, у зв`язку з чим просила відповідачів повернути їй кошти. [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 доларів США позивачу не повернули, у зв`язку з чим, вона звернулась з позовом до суду. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 19.03.2018 року скасовано рішення суду першої інстанції та частково задоволено вимоги [PERSON] , стягнуто солідарно з відповідачів 104080 грн., тобто половина від тієї суми, яка належала [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції, посилаючись на ст. 1270 ЦК України, відмовив позивачу у стягненні коштів, які належали померлому [PERSON] , оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини та до суду не надано доказів про постійне проживання на момент смерті подружжя. В травні 2018 року з метою оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Басової О.В., яка зареєструвала спадкову справу. Оскільки договір купівлі-продажу будинку не був укладений, позивач [PERSON] зазначила, що передані відповідачам кошти у розмірі 8000 доларів США вважає не завдатком, а авансом, який не виконує забезпечувальну функцію, а тому, на підставі ст. 1212, 1213 ЦК України відповідачі зобов`язані повернути позивачу безпідставно набуте майно. Посилаючись на вказані обставини, позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 104080,00 грн., що еквівалентно 4000 доларів США, а також судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді, а саме судовий збір у розмірі 1040,80 та витрати за правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 10.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 07.02.2019 року. Згідно довідки секретаря судового засідання, 07.02.2019 року не відбулося підготовче судове засідання, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по іншій справі. 26.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому остання позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 11.03.2018 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області відкладено підготовче судове засідання, у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.04.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, витребувано в Новопсковському районному суді Луганської області матеріали цивільної справи ЄУ №420/1149/17 провадження №2/420/21/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності та за участі представника [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи та обставини, викладені у відзиві на позов, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем, у зв`язку з розглядом даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень в суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 24.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] отримали 8000 доларів США від [PERSON] та [PERSON] в якості завдатку купівлі будинку по [ADDRESS] . У разі не укладення договору купівлі-продажу по незалежним від [PERSON] причинам, останні зобов`язалися виплатити зазначену суму за першою вимогою. Між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 09.08.1969 року Артемівським міськбюро ЗАГС Донецької області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.09.2014 року виконавчим комітетом Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52077708 від 29.05.2018 року вбачається, що приватним нотаріусом Басовою О.В. 29.05.2018 року зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно довідки №494, виданої 30.03.2018 року виконавчим комітетом Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області - [PERSON] , [INFO] дійсно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . При огляді цивільної справи ЄУ №420/1149/17 провадження №2/420/21/18, встановлено, що в липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а саме 208160,00 грн., що відповідає 8000 доларів США. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.01.2018 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 19.03.2018 року скасовано рішення суду першої інстанції, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 104080,00 грн. Обґрунтовуючи судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що передана подружжям [PERSON] відповідачам грошова сума в розмірі 8000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню. Разом з тим, колегія суддів зазначила, що згідно приписів ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України спірні кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якому частки дружини та чоловіка є рівними. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк спадщину не прийняла, оскільки в передбаченому ст. 1269 ЦК України порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась. Крім того, [PERSON] не можливо вважати і такою, що прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки нею суду не було надано жодних доказів на підтвердження факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Апеляційний суд вважав, що оскільки [PERSON] не є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , тому задоволенню підлягають позовні вимоги лише в частині стягнення 1/2 частини авансу, сплаченого 24.07.2014 року. Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, а тому вважає, що надані суду витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52077708 від 29.05.2018 року про реєстрацію спадкової справи та довідка №494,\~видана 30.03.2018\~року виконавчим\~комітетом Вишнівської\~селищної ради\~П`ятихатського району\~Дніпропетровської області про сумісне проживання позивача та її померлого чоловіка є підставою для стягнення з відповідачів грошових коштів, які належали померлому [PERSON] . Проте, суд не може погодитись з вказаними доводами позивача з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. Суд не може визнати довідку №494,\~видану 30.03.2018\~року виконавчим\~комітетом Вишнівської\~селищної ради\~П`ятихатського району\~Дніпропетровської області про сумісне проживання позивача та її померлого чоловіка беззаперечним та допустимим доказом, оскільки не узгоджується з іншими доказами у справі. Так, з довідки №366, виданої 05.03.2018 року виконавчим комітетом Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] . Проте, з довідки №1230000048 від 14.11.2014 року вбачається, що [PERSON] на час смерті чоловіка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Отже, у суду відсутні підстави вважати позивача [PERSON] такою, що прийняла спадщину, як така, що постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Наданий позивачем витяг про реєстрацію\~в Спадковому\~реєстрі №\~52077708\~від 29.05.2018\~року,\~згідно якого\~спадкова справа\~№62484766\~внесена до\~Спадкового реєстру,\~не свідчить\~про прийняття\~позивачем спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~а є\~лише доказом\~вчинення нотаріальної\~дії відповідно\~глави 11\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідно до положень ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] слід відмовити, оскільки всупереч вищенаведених вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували її право на стягнення безпідставно набутих коштів, що належали її померлому чоловіку [PERSON] . Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~слід стягнути судові витрати у розмірі 7100 гривень.

Outcome: approved