Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі. Від третьої особи - Бессарабської товарної біржі заперечень, додаткових заяв не надходило. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу за їхньою відсутністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11.06.2001р., копія довідки КП «РБТІ» від 28.05.2001р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON], зазначивши, що 11.06.2001р. між ними та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого [PERSON], продала, а вони купили квартиру [ADDRESS] за 8541 грн. За № 01-01 договір було зареєстровано представництвом Бессарабської товарної біржі. На підставі даного договору право власності на квартиру було зареєстроване у Ренійському БТІ. На сьогоднішній день позивачі вирішили розпорядитися своєю нерухомістю, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, їм в усній формі нотаріусом було відмовлено в укладанні договору купівлі - продажу. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість в натурі. Позивачі фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконали поточний ремонт, разом із сім'єю перейшли мешкати за цією адресою, прописалися там - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачів знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, в ч.2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачам - об'єкт нерухомості, яким вони на теперішній час володіють і користуються, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивачів з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивачів, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру за позивачкою.

Outcome: approved