Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

В жовтні 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ,\~ аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 20.10.2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі мають спільних дітей дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі в вихованні та утриманні дітей не бере. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач який є здоровим та працездатний та зможе сплачувати 1/2 частини з усіх видів заробітку, оскільки має постійний дохід у розмірі приблизно 20000 грн. щомісячно, інших утриманців не має. Ухвалою судді від 30.10.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивачка послалася як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 13.07.2005 року виконкомом Тетерівської сілької ради Житомирського району, Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 11. (а.с. 7) Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 8, 9) Згідно копії довідки про доходи виданої медичним директором Комунального некомерційного підприємства «Житомирський обласний онкологічний диспансер» Житомирської обласної ради [PERSON] , зазначено те що, [PERSON] займає посаду сестри медичної-анастезістки та за період з 01.01.2020р. по 30.06.2020р. отримала заробітку плату в розмірі 56829,31 грн. (а.с.10) Копією довідки № 173 від 07.10.2020 року про здійснені відрахування та виплати виданої директором КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради [PERSON] , зазначено, що [PERSON] за період з квітня 2020 р. по вересень 2020 р. нараховано заробітної плати в розмірі 124175,72 грн., з яких утримано суму за виконавчими документами в розмірі 24990,37 грн. (а.с. 11) Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до\~ст. 180 СК України). За приписами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень житла, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З роз`яснень, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України). Положенням п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved