Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

В грудні 2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № 016-0007742-Ф/12-DNP на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «Укргазбанк» від 13 квітня 2012р. (далі по тексту - договір) станом на 14 листопада 2016р.: заборгованість за овердрафтом - 8849,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками за користування овердрафтом - 5542,93 грн., а всього 14392,07 грн., та понесені судові витрати. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2016р. підсудність даної цивільної справи була визначена Шевченківському районному суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 13 квітня 2012р. між сторонами було укладено договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, емітованої банком, з можливістю отримання відповідачкою овердрафту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, і в термін, встановлений договором, не здійснюється погашення заборгованості. Станом на 14 листопада 2016р. заборгованість відповідачки складається з: заборгованості за овердрафтом - 8849,14 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками за користування овердрафтом - 5542,93 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2017р. відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017р. позов задоволено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 24 червня 2019р. зазначене заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. До судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи заочно, а також розглядати справу за відсутності свого представника. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги. Також сторона відповідача клопотала про проведення судового засідання 08 липня 2021р. у свою відсутність. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 20 березня 2008р. між сторонами було укладено договір, 13 квітня 2012р. між сторонами було укладено договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, емітованої банком, з можливістю отримання відповідачкою овердрафту, з процентною ставкою за користування ним - 36 % річних (п. 3.5. Додатку № 1 до договору). Судом встановлено, що позивачем було виконано умови укладеного між сторонами договору, видано відповідачці платіжну картку, що підтверджується розпискою держателя картки від 24 квітня 2012р. та власноручним підписом відповідачки. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті перевищення сум операцій за картковим рахунком залишку коштів на рахунку, який було відкрито відповідачці станом на 14 листопада 2016р. у відповідачки виникла заборгованість (овердрафт) у розмірі 8849,14 грн. Згідно п. 20 договору в разі непогашення овердрафту (кредиту) в день його виникнення з наступного банківського дня за днем виникнення овердрафту (кредиту) відповідачка зобов`язувалась сплачувати проценти за користування овердрафтом у розмірі визначеними тарифами. Згідно із розрахунком заборгованості за договором станом на 14 листопада 2016р. заборгованість відповідачки становить 14392,07 грн., і складається з: заборгованості за овердрафтом - 8849,14 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками за користування овердрафтом - 5542,93 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконує, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 14392,07 грн. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування заперечень на позов. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378,0 грн.

Outcome: approved