Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] записаний - [PERSON] згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Батько [PERSON] записаний - [PERSON] згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] схильна до бродяжництва, залишила старшу доньку у віці 4 місяців на піклування прабабусі і зникла у невідомому напрямку. Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 19.12.2000 року № 844 прабабуся [PERSON], 1937 року народження, була призначена опікуном над [PERSON]. Відповідачка була засуджена вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 07.12.2004 року за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі. Над малолітньою дитиною, [PERSON], рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 21.10.2008 року № 758 призначена опікуном тітка [PERSON]. Відповідачка 16.09.2010 року звільнилась з Червонопартизанської ВК № 68, після звільнення не доклала зусиль, щоб налагодити відносини з дитиною, не відвідувала її, не дзвонила, не цікавилась її життям, бродяжила, тому рішенням Лисичанського міського суду від 13.01.2011 року справа № 2-146/11 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Після народження [INFO] другої дитини, [PERSON], відповідачка не змінила спосіб життя. Відповідачка [PERSON] була засуджена вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 20.02.2012 року за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 24.04.2013 року № 220 над малолітньою дитиною [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуна тітку [PERSON]. Опікун [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS], належним чином виховує підопічних дітей [PERSON] та [PERSON], створює їм умови для всебічного розвитку. Відповідачка звільнилась з Селезнівської ВК № 143 20 серпня 2014 року, але навіть не прийшла відвідати дітей, не подзвонила їм, не поцікавилась їх здоров'ям, навчанням. Громадянка [PERSON] повністю самоухилилася від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не виявляє до них щонайменшої турботи. У зв'язку з вищенаведеним вони звернулися з даною позовною заявою до суду, у якій просять: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача Столярова А.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні прокурор Бушуєва Т.М. проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 13 листопада 2000 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану, [INFO], народилась [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 657. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з довідкою № 1131/03.72 від 14.10.2008 року, виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO], про що зроблений відповідний актовий запис № 657 від 13 листопада 2000 року. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. Дитина кинута батьками, відомості про них записані зі слів заявниці [PERSON]. Згідно з випискою з рішення Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 844 від 19.12.2000 року про встановлення опіки та піклування над неповнолітніми та їх майном, [PERSON], 1937 року народження, призначено опікуном над неповнолітньою правнучкою [PERSON], [INFO], до її повноліття, в зв'язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 758 від 21.10.2008 року про встановлення опіки на малолітньою дитиною, [PERSON], 1971 року народження, призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], до її повноліття, в зв'язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування. Згідно з довідкою про звільнення серії ЛУГ № 006279. [PERSON] , [INFO], засуджена 07.12.2004 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі, відбувала покарання з 16.06.2004 року по 16.09.2010 року та звільняється з Червонопартизанської ВК № 68 умовно - достроково на 9 місяців 8 днів. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 13.01.2011 року, [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 07 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народилась [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 791. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги, актовий запис про народження зареєстрований 07 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області за № 791, [PERSON] народилась [INFO], батьком дитини записаний [PERSON] за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 220 від 24.04.2012 року про встановлення [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначення опікуна над нею, [PERSON], 1971 року народження , призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] до повернення матері дитини [PERSON] з місць позбавлення волі. Згідно з довідкою про звільнення серії ЛУГ № 023531 [PERSON] , [INFO], засуджена 05.06.2012 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч.2, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, відбувала покарання з 21.02.1012 року по 20.08.2014 року та звільняється з Селезнівської ВК № 143 за відбуттям строку покарання 20 серпня 2014 року. Згідно з актом обстеження умов проживання від 30.10.2014 року складеного комісією спеціалістів Служби у справах дітей Лисичанської міської ради, за адресою [ADDRESS], опікун [PERSON] створила всі необхідні умови для проживання та розвитку [PERSON] Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 2842/01-16 від 21.10.2014 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], по відношенню до [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене, той факт, що [PERSON] призначено опікуна [PERSON], суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідачів на користь [PERSON] утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 487 гривні 20 копійок.

Outcome: approved