Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмові заяви. Позивач, її представник на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про одруження, копія свідоцтва про народження [PERSON], Копія свідоцтва про народження [PERSON]; Копія паспорту [PERSON], [PERSON], [PERSON] Копія заповідального розпорядження № 179, 180 від 01.10.2002 року; Копія сертифікату [NUMBER]; Копія технічного паспорту на житловий будинок № 182, Копія довідки про вартість житлового будинку, Копія довідки Лиманської сільської ради № 855 від 12.07.2004 р; Копія довідки Лиманської сільради № 1025 та № 1026 від 01.06.2016; копія заяви від 30.09.2013 року, копія адвокатського запиту; копія довідки про вартість земельної частки(пай). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернулась із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її чоловікові - [PERSON] належало: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок площею 62,40 кв. м., літ. «а» - навіс площею 11,70 кв. м., літ. «Б» - літня кухня площею 49,00 кв. м., літ. «В» - сарай площею 34,00 кв. м., літ. «Г» - сарай площею 16,30 кв. м., літ. «г» - навіс площею 4,70 кв. м., літ. «г1» - погріб площею 1,40; 8,70 кв. м., літ. «Д» - сарай площею 12,20 кв. м., літ. «Е» - вбиральня площею 2,10 кв. м., циф. «1-6» - огорожа, циф. «7,8» - споруди. - земельна частка (пай) площею 3,48 умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованому у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.02.2000 року за № 1023, до якого в подальшому були внесені зміни у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], котрий приходився батьком [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка в цілому складалась з права власності на житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) площею 3,48 умовних кадастрових гектарів розташованої на території Лиманської сільської ради. На випадок своєї смерті спадкодавець залишив два заповідальних розпорядження № 179 та 180 від 01.10.2002 року. Заповідальним розпорядженням № 179 спадкодавець заповідав, усі свої майнові права, які не припиняться в наслідок його смерті, своєму синові - [PERSON] Заповідальним розпорядженням № 180 спадкодавець заповідав своєму синові - [PERSON] право на земельну частку (пай). 23.12.2004 спадкоємець [PERSON] оформив спадкові права на земельну частку (пай), спадкові права на житловий будинок спадкоємець не оформив. На день смерті [PERSON] разом з ним проживав його син - [PERSON], невістка - [PERSON], онучки - [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 р., зазначені правовідносини регулюються правилами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Після смерті [PERSON] серед осіб віднесених законом до спадкоємців першої черги, залишився його син - [PERSON] [PERSON] до, та після смерті [PERSON] продовжував проживати у житловому будинку [ADDRESS], слідкував за належним технічним станом цього будинку, власними коштами провадив поточний ремонт, сплачувала комунальні послуги тощо. Тобто [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як з часу відкриття спадщини та на протязі більш як дев'яти років обслуговував, користувався та володів спадковим майном, однак не встиг переоформити право власності на спадкове майно на своє ім'я. [INFO] [PERSON] - помер, заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишив. У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, правові відносини, які виникли внаслідок його смерті регулюються Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року. Як було вже зазначено, [PERSON] фактично належала спадщина, яку він прийняв після смерті свого батька [PERSON], у вигляді права власності на житловий будинку [ADDRESS], тобто внаслідок смерті [PERSON], до складу спадкового майна увійшло право на житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ОД №0574694. На день смерті [PERSON], з ним разом мешкали його дружина та донька, [PERSON] та [PERSON], які віднесені законом до спадкоємців першої черги. З дня смерті свого чоловіка та по сьогодення (майже чотири роки) [PERSON] користується та володіє спадковим майном, здійснює за власний рахунок поточні ремонти, утримує будинок та при домову територію, за власні кошти сплачує всі необхідні комунальні платежі. Таким чином, у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за законом) звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказану земельну частку (пай), та на житловий будинок, про що 27.05.2016р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті [PERSON], це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну частку (пай), та на житловий будинок як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] вважаючи, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок, та на земельну частку (пай), оскільки до держави вони не перейшли, відумерлими не визнані, відповідачі не заперечували, щоб позивачка оформила право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця на своє ім'я. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на вказаний житловий будинок, та земельну частку (пай) з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об'єкти спадкового майна, у зв'язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved