Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В грудні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: [PERSON] та [PERSON] про визнання розміру часток спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій просили визнати, що частка [PERSON] , померлого [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,2087 га, кадастровий номер: 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташований за адресою: [ADDRESS] - становить Ѕ; визнати, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,2087 га, кадастровий № 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій за адресою: [ADDRESS] Ѕ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,2087 га, кадастровий номер: 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом є: позивач [PERSON] - дружина спадкодавця та треті особи у справі: [PERSON] та [PERSON] - сини спадкодавця, які відмовилися від належної їм частини у спадковому майні на користь позивача [PERSON] , про що ними подано відповідні заяви до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. та які зберігаються в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Спадщину позивач [PERSON] прийняла, звернувшись з відповідною заявою в шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А., на підставі чого було заведено спадкову справу № 174/2019. Спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця складається з: Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,2087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за цією ж адресою; земельної ділянки, площею 0,0889 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області; земельної ділянки, площею 1,1564 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11. 2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця земельну ділянку площею 0,0889 га, кадастровий номер 3221882400:07:250:0239 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця земельну ділянку площею 1,1564 га, кадастровий номер 3221882400:05:188:0153 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. В той же час, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2087 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної сумісної власності спадкодавця та позивача [PERSON] по причині перебування вказаного об`єкта нерухомого майна у спільній сумісній власності з іншою фізичною особою та неможливістю визначення складу спадкового майна без визначення розміру часток. На підставі викладеного, позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Юрченко А.І. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надали заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Родинні відносини як чоловіка та жінки між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Спадкоємцями першої черги за законом є: позивач [PERSON] - дружина спадкодавця та треті особи у справі: [PERSON] та [PERSON] - сини спадкодавця, які відмовилися від належної їм частини у спадковому майні на користь позивача [PERSON] , про що ними подано відповідні заяви до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. та які зберігаються в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Спадщину позивач [PERSON] прийняла, звернувшись з відповідною заявою в шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А., на підставі чого було заведено спадкову справу № 174/2019. Спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] складається з: Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,2087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за цією ж адресою; земельної ділянки, площею 0,0889 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області; земельної ділянки, площею 1,1564 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11. 2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця земельну ділянку площею 0,0889 га, кадастровий номер 3221882400:07:250:0239 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2020 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті спадкодавця земельну ділянку площею 1,1564 га, кадастровий номер 3221882400:05:188:0153 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. В той же час, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2087 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної сумісної власності спадкодавця та позивача [PERSON] по причині перебування вказаного об`єкта нерухомого майна у спільній сумісній власності з іншою фізичною особою та неможливістю визначення складу спадкового майна без визначення розміру часток. У спільній частковій власності спадкодавця та позивача [PERSON] (по Ѕ частині за кожним), згідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.12.1982 року за реєстровим № 5417, виданого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Шостак В.Я., знаходився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» 28.10.2009 року, номер запису: 742 в книзі: 6. Рішенням сесії Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.02.2016 року № 66-03-VII спадкодавцю та [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 0,2087 га, кадастровий номер 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 908412132218, вид власності - спільна сумісна, власники: [PERSON] (спадкодавець по справі), розмір частки -1; [PERSON] (позивач по справі), розмір частки -1. 02.11.2020 року постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій по спадковій справі № 174/2019, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,2087 га, кадастровий № 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] по причині перебування вказаного об`єкта нерухомого майна у спільній сумісній власності з іншою фізичною особою та неможливістю визначити склад спадкового майна без визначення розміру часток. Статтею 355 ЦК України закріплено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, що між позивачем [PERSON] та спадкодавцем не було встановлено жодної домовленості щодо перерозподілу часток в спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,2087 га, кадастровий номер 3221885201:05:300:0160, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності, співвласниками якої є позивач [PERSON] та спадкодавець. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно п. 224 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 р. за N 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved