Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Виконувач обов`язків керівника Нікопольської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Апостолівської міської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у сфері охорони навколишнього природного середовища. \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 56 Цивільного кодексу України, передбачено право прокурора звертатися до суду в інтересах держави. Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада. Основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів, закріплені у ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Статтею 13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Апостолівська міська об`єднана територіальна громада утворена відповідно до Конституції України, Європейської хартії місцевого самоврядування, Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», ст. 19, п. 48 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики формування спроможних територіальних громад» від 08.04.2015 №\~214. Згідно, статті 1.1.3. статуту Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням Апостолівської міської ради № 1252-42/VII від 21.12.2017, що територіальна громада має єдиний представницький орган Апостолівську міську раду. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.\~60\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування у встановленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Так, згідно з частиною першою статті 69-1 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) 50\~відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Матеріалами справи встановлено, що вирубка дерев відбувалась у полезахисній лісовій смузі з західної сторони біля земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, що розташована за межами населеного пункту між с. Михайло-Заводське та с. Запорізьке, Апостолівського району Дніпропетровської області, яке входить до складу Апостолівської об`єднаної територіальної громади. Таким чином збитки, завдані внаслідок незаконної порубки дерев в адміністративних межах Апостолівської об`єднаної територіальної громади., підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Апостолівської міської ради на розподільчий казначейський рахунок за кодом класифікації доходів бюджету (кодом платежу) 24062100. З огляду\~на зазначене\~Апостолівська міська\~рада Дніпропетровської\~області є уповноваженим органом на здійснення відповідних повноважень з метою захисту інтересів територіальної громади, а тому визначена позивачем у справі. Порушення інтересів держави (територіальної громади) полягає у ненадходженні до бюджетів місцевого самоврядування грошових стягнення на відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, що унеможливлює подальше відновлення зелених насаджень та реалізацію інших природоохоронних заходів, спрямованих на поліпшення стану природного середовища, забезпечення екологічно безпечних умов життєдіяльності громадян і суспільства. З листування Нікопольської місцевої прокуратури з Апостолівською міською радою (листи від 22.12.2020 № 2947 та від 11.02.2021 № 430 додаються) встановлено, що особою, винною у незаконній порубці дерев, у добровільному порядку заподіяні збитки не відшкодовано, Апостолівською міською радою не вжито дієвих і ефективних заходів, спрямованих на стягнення відповідної суми у примусовому порядку. Таким чином, не звернення Апостолівської міської ради до суду з позовною заявою про стягнення з винної у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу особи збитків у визначений законом строк з моменту встановлення факту порушення прав міської ради та територіальної громади, унеможливлює у подальшому вжиття цивільно-правових заходів для відновлення порушених інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах та стягнення з відповідача вказаних коштів, а також свідчить про неналежне здійснення відповідним органом повноважень, спрямованих на захист державних інтересів. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави. Враховуючи, що вказані інтереси міської ради та територіальної громади до цього часу залишаються не захищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів Апостолівської міської ради, як представника територіальної громади, у спірних правовідносинах, а відповідна позовна заява місцевої прокуратури є єдиним ефективним засобом захисту цих інтересів, оскільки лише прокуратура є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість звернутися до суду з позовом про стягнення з винної особи збитків, заподіяних злочином. Виходячи з викладеного, враховуючи вищенаведені обставини, що обумовлюють загрозу та порушення інтересів держави та відсутність належного їх захисту з боку органу місцевого самоврядування до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у вказаних спірних правовідносинах, виконувачем обов`язків керівника Нікопольської місцевої прокуратури прийнято рішення щодо відповідного звернення до суду в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Так, вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2020 у справі № 171/1484/20, який набрав законної сили 12.10.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вироком суду встановлено, що [PERSON] в період часу з 01.06.2020 року по 18.06.2020 року, перебував на території належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, що розташована за межами населеного пункту між с. Михайло-Заводське та с.\~Запорізьке, Апостолівського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел направлений на здійснення незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, а саме лісових насадженнях лінійного типу (полезахисна лісова смуга), що розташована із західної сторони належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, з метою здійснення, в подальшому, зручного проїзду до території належної йому земельної ділянки. Реалізовуючи свій злочинний умисел [PERSON] в період часу з 01.06.2020 року по 18.06.2020 року, перебуваючи в с. Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання незаконно, умисно, з метою виконання зручного проїзду до території належної йому земельної ділянки, запевнив [PERSON] , що має всі необхідні документи для здійснення порубки дерев в полезахисній лісовій смузі біля належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, заздалегідь ввівши останнього в оману, та поросив [PERSON] виконати в полезахисній лісовій смузі проїзд для сільськогосподарської техніки шляхом вирубки чотирьох дерев, на що [PERSON] погодився. Далі [PERSON] , що не був обізнаним про злочинний умисел [PERSON] , виконуючи його прохання, перебуваючи в полезахисній лісовій смузі з західної сторони біля земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, що розташована за межами населеного пункту між с.\~Михайло-Заводське та с. Запорізьке, Апостолівського району Дніпропетровської області, не маючи права здійснювати порубку дерев, за допомогою бензопили марки «БЕЛОРУСМАШ», синього кольору здійснив незаконну порубку трьох дерев породи «Дуб» діаметром 25 сантиметрів, 50\~сантиметрів, 60\~сантиметрів та породи «Гледичія» діаметром 45 сантиметрів. Розмір заподіяної матеріальної шкоди становить 43822,74 грн. на підставі розрахунку ДП «Марганецьке лісове господарство», відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (додаток №1) з урахуванням листа Державної служби статистики України від 16.01.2016 щодо індексу споживчих цін. Крім того, зазначений розмір шкоди підтверджується також висновком судово-економічної експертизи №19/104-10/3-147 від 16.07.2020, складеним на підставі постанови слідчого про призначення судової експертизи від 06.07.2020 в рамках кримінального провадження № 42020041490000080. Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконній порубці дерев [PERSON] заподіяв шкоду державі, в особі територіальної громади міста в особі Апостолівської міської ради, у розмірі 43822 гривні 72 копійки. Сума шкоди заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської чи іншої діяльності підлягає стягненню, оскільки є джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2021\~рік у частині доходів. Збитки, заподіяні відповідачем, підлягають стягненню на рахунок Апостолівської міської ради. Вина відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу встановлена вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2020, у справі № 171/1484/20, який набрав законної сили 12.10.2020 та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, 06.04.2021 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2020 у справі № 171/1484/20, який набрав законної сили 12.10.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вироком суду встановлено, що [PERSON] в період часу з 01.06.2020 року по 18.06.2020 року перебував на території належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, що розташована за межами населеного пункту між с. Михайло-Заводське та с.\~Запорізьке, Апостолівського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на здійснення незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, а саме - лісових насадженнях лінійного типу (полезахисна лісова смуга), що розташована із західної сторони належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, з метою здійснення в подальшому зручного проїзду до території належної йому земельної ділянки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, [PERSON] в період часу з 01.06.2020 року по 18.06.2020 року, перебуваючи в с. Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання незаконно, умисно, з метою виконання зручного проїзду до території належної йому земельної ділянки, запевнив [PERSON] , що має всі необхідні документи для здійснення порубки дерев в полезахисній лісовій смузі біля належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, заздалегідь ввівши останнього в оману, та поросив [PERSON] виконати в полезахисній лісовій смузі проїзд для сільськогосподарської техніки шляхом вирубки чотирьох дерев, на що [PERSON] погодився. Далі [PERSON] , що не був обізнаним про злочинний умисел [PERSON] , виконуючи його прохання, перебуваючи в полезахисній лісовій смузі із західної сторони біля земельної ділянки з кадастровим номером 1220386600:04:036:0006, що розташована за межами населеного пункту між с.\~Михайло-Заводське та с. Запорізьке, Апостолівського району Дніпропетровської області, не маючи права здійснювати порубку дерев, за допомогою бензопили марки «БЕЛОРУСМАШ» синього кольору здійснив незаконну порубку трьох дерев породи «Дуб», діаметром 25 сантиметрів, 50\~сантиметрів, 60\~сантиметрів, та породи «Гледичія», діаметром 45 сантиметрів. Розмір заподіяної матеріальної шкоди становить 43822,74 грн. на підставі розрахунку ДП «Марганецьке лісове господарство», відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (додаток №1) з урахуванням листа Державної служби статистики України від 16.01.2016 щодо індексу споживчих цін. Крім того, зазначений розмір шкоди підтверджується висновком судово-економічної експертизи №19/104-10/3-147 від 16.07.2020, складеним на підставі постанови слідчого про призначення судової експертизи від 06.07.2020 в рамках кримінального провадження № 42020041490000080. Згідно з частиною другою статті 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Пунктом 1 частини першої статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України). Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18. Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачем шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Апостолівська міська рада є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає, відшкодуванню у повному обсязі.\~ \~ \~

Outcome: approved