Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

В грудні 2019 р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу, укладений 11.04.2019 р. між позивачем та відповідачем щодо індивідуально визначеного майна комунальної власності Маріупольської міської ради Донецької області - автомобіля марки КО 44912 модель на шасі [NUMBER] , вказуючи на те, що відповідачем умов договору в частині оплати за придбане майно та отримання майна не виконано. Представником позивача надіслано до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутості, заявлені вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву з прохання слухати справу за його відстуності, позов визнає. Дослідивщи матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.04.2019 р. між Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради Донецької області (надалі-Продавець) та [PERSON] (надалі-Покупець) укладено договір купівлі-продажу індивідуально - визначеного майна комунальної власності Маріупольської міської ради Донецької області - автомобіля марки КО 449 12, модель на шасі ЗИЛ 432921 (надалі - рухоме майно, об`єкт приватизації). Договір підписано сторонами у присутності приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіної І.І., яка посвідчила договір та зареєструвала в реєстрі за № 570 (надалі-Договір) (а.с. 5-10). Згідно п. 1.1. Договору, продавець зобов`язується передати у власність Покупцю визначене договором рухоме майно, а Покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації у власність, сплатити ціну його продажу і виконати визначені у Договорі зобов`язання. Розділом 2 Договроу визначено порядок розрахунків за придбаний об`єкт приватизації, за яким покупець зобов`язаний внести 41087,94 грн. без урахування ПДВ у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня нотаріального посвічдення цього договору з конкретно вказаних рахунку Покупця на рахунок Продавця. Пунктами 3.1. та 3.2. Договору закріплено, що передача рухомого майна здійснюється протягом трьох днів після сплати у повному обсязі ціни продажу та посвідчується актом прийому-передачі, що підписується сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У поданій до суду заяви, відповідачем визнано обставину невиконання п.п.2.1., 2.3, 3.1., 3.2. Договору, що є підставою для його розірвання та на яку посилається позивач, а тому така не підлягає доказуванню. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідачем не здійснено в установленому договором і законом порядку оплати вартості продажу рухомого майна. Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З огляду на зазначене змінити або розірвати договір у разі відсутності на це згоди сторін можна на вимогу зацікавленої сторони лише у судовому порядку і лише при наявності певних підстав, якими є: 1/ - істотне порушення договору другою стороною та 2/ - інші випадки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 статті 651 Цивільного кодексу України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору. Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Тобто, метою укладеного між сторонами договору з огляду на норми Цивільного кодексу України, які регулюють договірні відносини купівлі-продажу, є набуття відповідачем права власності на спірне майно та отримання позивачем визначеної договором плати за це майно. Згідно з положеннями статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зазначена правова позиція підтверджується постановою Верховного суду України від 20.02.2013 р. у справі № 6-158цс12. Відповідно до положень частин 3 та 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову, за вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до обгрнутованого висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved