Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

в грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 березня 2016 року по 01 листопада 2018 року в розмірі 51227,11 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2016 року по цивільній справі №473/1178/16-ц відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] у розмірі Ѕ частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2016 року і до їх повноліття. Однак у зв'язку з тим, що аліменти відповідач не сплачував - утворилася заборгованість в сумі 14143,61 грн. станом на 01 листопада 2018 року. Позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 51227,11 грн., що передбачено ст.196 СК України. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України. Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, по перше просила врахувати, що розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам. По друге просила зменшити розмір пені, враховуючи сімейне та матеріальне становище відповідача, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина. Вислухавши представника відповідача та дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких причин. Згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові - втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми иесплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів мас періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів - свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені або до дня їх повного погашення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс-18, по якій Верховний Суд відійшов від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від і липня 2015 року справі № 6-94цс15. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Вознесенському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №473/1178/16-ц, що був виданий 12 квітня 2016 року Вознесенським міськрайоним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини на утримання дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] станом на 01.11.2018 року мав заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2016 року по 01 листопада 2018 року в розмірі 13021,55 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON], що був наданий головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області. Станом на 01 лютого 2019 року вказана заборгованість була повністю погашена відповідачем. Позивач, при зверненні до суду з позовом не надала розрахунок неустойки за заборговані аліменти, обмежившись при цьому тільки посиланням на визначену нею суму 51227,11 грн. Представник відповідача в свою чергу надала в судове засідання розрахунок неустойки по аліментам, який відповідає вимогам діючого законодавства та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до розрахунку розмір неустойки за період з березня 2016 по листопад 2018 року становить 24533,26 грн. Разом з тим, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України, яка передбачає, що розмір неустойки не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що її розмір не повинен перевищувати 13021,55 грн. Частиною 2 ст.196 СК України також передбачена можливість зменшення розміру неустойки враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів. Так в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не доведено відсутність його вини в простроченні сплати аліментів, то є підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, однак застосовуючи засаду цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача неустойку в розмірі 4 000 грн. Згідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 768,40 грн. на користь держави.

Outcome: partial