Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-06 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просили розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія нотаріально непосвідченого договору дарування від 21.11.2009 р.; копія нотаріально посвідченого договору дарування від 21.03.1997 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Дім відпочинку, 6 в с. Новосільське Ренійського району Одеської області. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON] зазначивши, що у листопаді 2009р. між ним та відповідачкою була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої відповідачка подарила, а він прийняв у дарунок житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Дім відпочинку, 6 в с. Новосільське Ренійського району Одеської області. 21.11.2009р. відповідачка передала позивачу нерухомість, позивач прийняв її у дарунок, що підтверджується письмовим договором дарування від 21.11.2009р. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір у нотаріальному порядку, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач фактично вступив у володіння цим майном, доглядає за його збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово зверталися до колишньої власниці, однак, вона від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує, мотивуючи нестачею часу, поганим самопочуттям та ін. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачу було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальник передала обдаровуваним безоплатно нерухомість у власність, документи на будинок. Позивач фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину постійно наглядає за схоронністю майна, сплачує всі необхідні платежі - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі при укладанні договору дарування була виконана істотна умова, характерна для цього виду правочину: позивачу передана безоплатно у власність нерухомість, якою він на теперішній час користуюється, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може нею розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі нерухомості підтверджуються письмовим договором дарування від 21.11.2009р., крім того, обставини дарування, передачі житлового будинку сама відповідачка не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачкою не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідачки щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на будинок за позивачем.

Outcome: approved