Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 21 вересня 2011 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-14063-210911, відповідно до якого банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб невідновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 9 537,04 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на використання коштів в межах ліміту та зобов'язалася вчасно частинами (по 5,56 % від суми кредиту щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 0,00001 % річних та плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 1,75 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору - сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов'язкового мінімального платежу, але не менше 100 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Проте позичальник умови договору належним чином не виконувала в зв'язку з чим станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 7 540,54 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та сплачених ним судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Проте через канцелярію суду надала копію квитанції №44743292 від 22 січня 2015 року про повну сплату боргового зобов'язання на користь позивача у розмірі 7 540,54 грн.. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 21 вересня 2011 року позивач уклав у письмовій формі з [PERSON] договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за № 001-14063-210911 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб невідновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 9 537,04 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на використання коштів в межах ліміту та зобов'язалася вчасно частинами (по 5,56 % від суми кредиту щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 0,00001 % річних та плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 1,75 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору - сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обов'язкового мінімального платежу, але не менше 100 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен в повному обсязі (в тому числі достроково) повернути отримані кошти, сплатити іншу заборгованість, неустойку, відшкодувати позикодавцю збитки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати комісії. В зв'язку з цим станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 7 540,54 грн., в тому числі заборгованість по поточному кредиту в розмірі 2 113,40 грн., заборгованість по простроченому кредиту - 4 091,94 грн., заборгованість по сплаті комісії - 1 335,20 грн., що знайшло своє повне підтвердження помісячним розрахунком боргу. Банк з невідомої причини без узгодження з позичальником, без відповідної правової або договірної підстави перерозподілив заборгованість шляхом списання нарахованого позичальнику боргу по простроченому кредиту та комісії взамін включення цих сум до заборгованості по поточному кредиту. Проте це жодним чином не вплинуло на загальний розмір заборгованості, який є обґрунтованим та підтвердженим, а також не впливає на суть та обґрунтованість вимог банку. Разом з тим матеріали справи містять копію квитанції № 44743292 від 22 січня 2015 року з якої вбачається, що відповідачка [PERSON] повністю погасила заборгованість за кредитним договором № 001-14063-210911 від 21 вересня 2011 року в розмірі 7 540,54 грн.. В зв'язку з цим, підстави для задоволення позовних вимог банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. Проте, оскільки оплата заборгованості відбулася після подачі позову до суду, а тому в силу ст.ст. 88, 89 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved