Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила : -визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на автомобіль КАМАЗ 5411, 1987 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за поділ спільного сумісного майна подружжя в розмірі 84 951, 53 грн.; -Вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1995 року. 19.06.2020 позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . За час перебування у шлюбі сторонами за спільні сумісні кошти придбано автомобіль КАМАЗ 5411, 1987 року випуску, шасі № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості транспортних засобів від 24.09.2019, вартість вказаного автомобіля становить 169 903,07 грн. Позивач стверджує, що відповідач використовує автомобіль у власних цілях, позивач не має можливості користуватися зазначеним майном подружжя. Тому, оскільки домовленості стосовно поділу автомобіля в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 23.10.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату час та місце судового розгляду. В призначені судові засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань та відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача - адвокат Бордунова Н.О. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. В заяві також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1995 року.(а.с.8) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 19.06.2019 року звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.(а.с.9) Крім того, судом встановлено, що автомобіль КАМАЗ 5411, 1987 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; придбано 08.12.2010 згідно довідки-рахунку від 08.12.2010, тобто, на час перебування сторін у шлюбі. Згідно повідомлення Головного сервісного центру МВС , автомобіль зареєстровано за [PERSON] (а.с.11) Згідно Звіту про визначення ринкової вартості рухомого майна вартість транспортного засобу КАМАЗ 5411, 1987 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] складає 169 903,07 грн.(а.с.12-29) За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що, оскільки придбаний у період шлюбу автомобіль КАМАЗ 5411, 1987 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя та перебуває у постійному користуванні відповідача, то виходячи з принципу рівності часток спільного сумісного майна подружжя, право власності на вказаний автомобіль слід визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя. Позивачу, в свою чергу, належить право грошової компенсації у розмірі половини вартості автомобіля , а саме 84 951,53 грн. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК Україи стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved