Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд стягнути з СПД-ФО [PERSON] суму заборгованості з виплати середнього заробітку за час затримки заробітної плати в розмірі 543,60 грн. (пятсот сорок три грн. 60 коп.). Судові витрати покласти на відповідача по справі - ФО-П [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпПУ «Уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної тати без обмеження будь-яким строком». У відповідності до ст. 221 КЗпПУ «Трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами». Згідно частини 1 ст. 232 КЗпПУ «Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються». Відповідно до п) 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Від стати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної тати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що вишивають із трудовій правовідносин. Судом достовірно встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2015 року було встановлено факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ФО-П [PERSON] та зобовязання виплатити останню 46910,20 грн. (5 259,00 грн. заробітної плати; 40 651,20 грн. - середнього заробітку за час затримки у проведенні розрахунку за період з 01.07.2010 року по 04.08.2014 року; 1 000,00 грн. моральної шкоди). 14 липня 2015 року ФО-П [PERSON] було погашено заборгованість в межах виконавчого провадження в сумі 46916,10, що не заперечується відповідачем в межах розгляду справи №524/5560/15-ц. В липні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом про стягнення середнього заробітку в умі 14364,00 грн. за період з 05.08.2014 року по 02.07.2015 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП «В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». На момент звернення з даним позовом до суду [PERSON] не виплачено середній заробіток за час прострочення виплати суми заробітної плати за період з 02 липня 2015 року по 14 липня 2015 року. Середньоденна заробітна плата позивача по справі [PERSON] становила 45,30 грн. Таким чином, заборгованість з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 543,60 грн. (45,30грн. х 12д.). На підставі вищевикладених обставин суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved