Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вказуючи на укладення між сторонами договору позики, що підтверджується розпискою позичальника та порушення останнім своїх зобов'язань в частині повернення суми позики у визначену дату, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача борг за договором позики в сумі 8000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки завчасно не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Між позивачем та відповідачем в даній справі виникли відносини позики. Такий висновок вбачається з аналізу розписки позичальника ([PERSON].) датованої 31.08.2013 р., яка підтверджує передачу 8000 гривень з умовою повернення до кінця жовтня 2013 р. Оригінал даної розписки залучено до матеріалів справи. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 60 ЦПК України закріплює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням вищенаведених норм суд приходить до висновку, що позивач (позикодавець) довів факт передачі відповідачу (позичальнику) грошей у позику, а останній не довів, що сума позики була ним повернута позикодавцю вчасно та в повному обсязі. Враховуючи дані обставини та зміст норми ч. 1 ст. 612 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач (позичальник) є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а, згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із визначених ч. 2 статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати із сплати судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved