Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» не визнали з підстав, зазначених у запереченнях проти позову. Просили суд відмовити у задоволенні позову, вважають що позивачем при зверненні до суду було пропущено строк позовної давності, оскільки в 2010 році позивач вже звертався до Рівненського міського суду із заявою про видачу судового наказу, а тому використав своє право на захист цивільного права та інтересу. Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що коштів за кредитним договором та товарів він не отримував. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позові, просять суд їх задоволити повністю. Суд, заслухавши представників позивача [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2006 року, відповідно до укладеного договору № DNH4ЛЗ81990230, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 34238,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. 05 травня 2010 року Рівненським міським судом було видано судовий наказ за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту в розмірі 166809,41 грн., який 08 червня 2010 року було скасовано. У відповідності до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебігу позовної давності, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам , терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Оскільки позивач звернувся до Рівненського міського суду із позовом 13.02.2015 року, тому строк позовної давності не сплив. Крім того, з оглянутих в судовому засіданні копій меморіальних ордерів № 007E, 007D, 60405B007C від 05 квітня 2006 року та акту прийому-передачі товару № DNH4ЛЗ81990230 від 04 квітня 2006 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав кошти згідно кредитного договору та товари. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За положенням ст. 612 ЦК України, - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1046 та 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідач [PERSON], всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 08 січня 2015 року становить 348347,31, яка складається з: 30292,31 - заборгованість за кредитом; 112386,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 188604,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 16 564,16 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог ПАТ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача пені у зв'язку із простроченням сплати основного боргу за кредитним договором, зменшивши пеню до 30 500,00 грн. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають до задоволення частково. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені останнім судові витрати, по справі а саме по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 1902,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved