Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

В заяві до суду позивач вказала, що 20.08.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від спільного проживання з відповідачем в них народилася дитина: [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері. Матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання дружини відповідач не надає. Позивач утримує, доглядає малолітню дочку в наслідок чого не може працевлаштуватись, а відтак не має доходу на своє утримання. А тому, звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частки зі всіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 08.06.2018 року включно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Відповідач по справі [PERSON] позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки \~сторони не зявилися у судове засідання. \~ Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, 20.08.2013 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Відповідач являється батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно довідки КП «Бар-Благоустрій» № 1567 від 07.12.2016 року, малолітня дитина перебуває на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» «вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення». В звязку із доглядом малолітньої дитини позивач не може працевлаштуватись, а відтак не має доходу на своє утримання. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд враховує визнання позову відповідачем, його працевлаштування та вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/6 частки зі всіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 08.06.2018 року включно. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved