Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її бабусі [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,2498 га, на якій розташований вказаний будинок. Бабусею заповіт складено не було. На момент смерті бабусі був живий її син [PERSON], - батько позивача. [INFO] року останній помер. 22.03.2018 року позивач та її сестра [PERSON] звернулись до Другої нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті їх батька, при цьому сестра відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь позивача. Державним нотаріусом була відкрита спадкова справа, однак, постановою від 06.09.2018 року позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті її батька, у зв»язку із пропуском її батьком строку прийняття спадщини від померлої його матері [PERSON] Про те, що батько вчасно не прийняв спадщину від своєї матері, позивачу було невідомо, а тому після його смерті вона вимушена звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх спадкових прав. Позивач в судове засідання не з'явилася. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. До суду відповідач надіслав відзив, в якому просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу у відсутності представника. Третя особа у судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі, доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] народилась [INFO] року в м. Києві (а.с.6). 05.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно - [PERSON] (а.с.9). [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження, народилась [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] року та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно із копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року в с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області, та, відповідно до копії паспорта був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року в с. Кіпті Козелецького арйону Чернігівської області (а.с.15). Відповідно до копій державних актів, було встановлено, що [PERSON] на праві власності належали ряд земельних ділянок, які розташовані в Козелецькому районі Чернігівської області (а.с.17-20). Позивач вчасно звернулась до Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], однак, постановою державного нотаріуса від 06.09.2018 року, [PERSON] у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року на спадкове майно, яке належало його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, - було відмовлено, у зв»язку із пропуском строку прийняття спадщини (а.с.29-30). З тексту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] не подав до нотаріальної контри заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], а також не пред»явив документів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 57 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги викладені в позові обґрунтування та доводи, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі є поважними, а відтак позов є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved