Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 110 в будинку № 22 по вул. Академіка Янгеля в м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є основним наймачем вказаної квартири, яка не є приватизованою, а знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради. 19 грудня 1986 року в установленому законом порядку він, його батько - [PERSON], та його брат - [PERSON] вселилися у вказану квартиру. В грудні 2013 року [PERSON], з власної ініціативи, виїхав проживати в інше житлове приміщення та з того часу за комунальні послуги він не сплачує, витрат на утримання квартири не несе, ніяких відносин між ними не має. 28 березня 2014 року їхній батько - [PERSON], помер. В теперішній час, окрім позивача, в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований відповідач, але не проживає там з вказаного часу, його особистих речей в даній квартирі немає. Позивачем направлено звернення директору Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, з проханням встановити факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS], а також заява про надання інформації, стосовно того, чи звертався він з будь-якими зверненнями до даного підприємства. Відповідь до теперішнього часу не надано. Отже, відповідач не проживає в зазначеному житловому приміщенні і не зявлявся там вже з грудня 2013 року, однак і досі зареєстрований за даною адресою. Відповідач має інше місце постійного проживання, яке позивачу на даний час не відоме. На підставі зазначеного, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування квартирою. При цьому, в теперішній час позивач не має можливості оплачувати комунальні послуги, розраховані на кількість зареєстрованих особі, відповідач ухиляється від таких витрат, тому позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Також, зазначили, що не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], та з ним укладено договір найму вказаного житлового приміщення, на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 25.04.2014 року за № 74, на склад родини 2 особи, в тому числі, [PERSON] (а.с.7). Таким чином, у вказаній квартирі зареєстровані: сам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Єдиного абонентського відділу № 2 «Міські комунальні платежі» № 7140 від 14.04.2014 року (а.с.8) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.10.2015 року за вих. № 3572/2 (а.с.14). Проте, [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з грудня 2013 року, що підтверджується: актом від 02.11.2015 року, який складений сусідами [PERSON] та [PERSON], чиї підписи завірені директором Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, і згідно з яким відповідач в спірній квартирі не проживає з грудня 2013 року та його особисті речі в квартирі відсутні. Крім того, вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є знайомими позивача та його дружини, і які вказали, що знають позивача та відповідача з 2012 року, відповідач не проживає у спірній квартирі з грудня 2013 року та його особисті речі в квартирі відсутні. При цьому, на питання суду, зазначили, що їм це відомо зі слів позивача. У звязку з вищевказаним, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно протягом тривалого часу, з власної ініціативи, не проживає у спірній квартирі, нею не користується та комунальні платежі не сплачує Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 110 в будинку № 22 по вул. Академіка Янгеля в м. Дніпропетровську. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved