Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго», в подальшому перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі по тексту ПАТ «Закарпаттяобленерго») предявило позов до [PERSON] про відшкодування завданих збитків. Свої вимоги позивач мотивував тим, що\~16 листопада 2015 року на адресу ПАТ «Закарпаттяобленерго» надійшла скарга голови кооперативу «Алмір-Красія» [PERSON] про те, що представниками цього дачного кооперативу «Алмір-Красія» у 2011-2012 роках були передані начальнику Великоберезнянського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» [PERSON] грошові кошти в сумі 87\~000 грн. на будівництво лінії електропередач 10-кВ у населеному пункті села Вишка Великоберезнянського району в урочищі «Красія». У додатках до скарги були надані копії актів передачі грошових коштів на спорудження електролінії дачному кооперативу «Алмір-Красія» с. Вишка від 05.07.2012 року та 22.11.2012 року, згідно яких Великоберезнянському РЕМ в особі начальника [PERSON] були передані кошти в сумі 21\~000 грн. та 9000 грн. для будівництва нової електролінії від с. Вишка до дачного селища на гору Красія у звязку з аварійним станом і демонтажем старої лінії, побудованої у 1979 році. На виконання вимог наказу від 16.11.2015 року № 307 «Про проведення службової перевірки» була здійснена перевірка окремих питань фінансово\~господарської діяльності Великоберезнянського РЕМ щодо фактів викладених у скарзі, за результатами якої було оформлено довідку від 18.11.2015 року. За результатами перевірки було встановлено, що Договір між ПАТ «Закарпаттяобленерго», у т.ч. через Великоберезнянський РЕМ, та кооперативом «Алмір-Красія» за період з 01.09.2011 року по 31.12.2015 року на виконання робіт по будівництву лінії електропередач 10-кВ у населеному пункті с. Вишка Великоберезнянського району в урочищі «Красія» не укладалося. Згідно доповідної записи головного бухгалтера ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 18.11.2015 року та довідки контрольно-ревізійної групи грошових коштів на рахунки ПАТ«Закарпаттяобленерго» на протязі 2012 року від кооперативу «Алмір-Красія», у т.ч. через начальника Великоберезнянського РЕМ [PERSON] в рахунок оплати робіт не надходило. Для виконанні робіт по будівництву лінії ПЛ-10 [PERSON] були залучені працівники позивача, механізми та транспортні засоби для виконання робіт. Згідно наданих пояснень працівників, які приймали участь у будівництві лінії, всі роботи проводилися за відома та за вказівкою начальника Великоберезнянського РЕМ [PERSON] Окрім того, працівники ПАТ «Закарпаттяобленерго», які надавали письмові пояснення підтвердили, що за дні, в які вони здійснювали роботи по будівництву лінії ПЛ-10 кВт в с. Вишка, отримали заробітну плату в повному обсязі. Однак, відповідно до виданої начальнику Великоберезнянського РЕМ [PERSON] довіреності (№ 212 від 20.10.2011 року, № 36 від 19.04.2012 року, № 115 від 25.07.2012 року) останній не мав право від імені позивача укладати договори про будівництво нових ліній електропередач з субєктами господарювання смт. Великий Березний та Великоберезнянського району, а також отримувати грошові кошти в рахунок оплати таких послуг/робіт. Таким чином, у звязку із неправомірними діями начальника Великоберезнянського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» [PERSON] позивачу завдано шкоду в сумі 6873грн., в т.ч. 5651,49 грн.\~суми сплаченої товариством заробітної плати працівникам, які приймали участь у будівельно-монтажних роботах, та 1221,51 грн.\~витрат, повязаних з використанням транспортних засобів та механізмів для виконання робіт з транспортування вантажів та встановлення опор на обєкті. Крім того, позивачу завдано збитків в сумі 30\~000 грн. за виконання робіт по будівництву лінії, доходів, які товариство могло реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача 36\~873 грн. завданих збитків. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» суму заподіяних збитків в розмірі 36\~873 грн., з яких: 6873 грн. реальні збитки та 30\~000 грн. упущена вигода. Вирішено питання про судові витрати. На це рішення відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу. Вказує, що рішення місцевого суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, підстав для відшкодування майнової шкоди в порядку статті 1166 ЦК України немає. Просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідача скаргу підтримав та просив задовольнити. Представники Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» проти скарги заперечили та просили відхилити. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що приватному акціонерному товариству «Закарпаттяобленерго» були заподіяні збитки, ці збитки були завдані не при виконанні позивачем [PERSON] трудових обовязків, а тому суд застосував положення статті 1166 ЦК України, яка регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Такі висновки місцевого суду є помилковими, а положення статті 1166 ЦК України застосовані до даних правовідносин помилково. Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України). Встановлено, що 16 листопада 2015 року на адресу ПАТ «Закарпаттяобленерго» надійшла скарга голови кооперативу «Алмір-Красія» [PERSON] про те, що представниками цього дачного кооперативу «Алмір-Красія» у 2011-2012 роках були передані начальнику Великоберезнянського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» [PERSON] грошові кошти на будівництво лінії електропередач 10-кВ у населеному пункті села Вишка Великоберезнянського району в урочищі «Красія». У додатках до скарги були надані копії актів передачі грошових коштів на спорудження електролінії дачному кооперативу «Алмір-Красія» с. Вишка від 05.07.2012 року та 22.11.2012 року, згідно яких Великоберезнянському РЕМ в особі начальника [PERSON] були передані кошти в сумі 21\~000 грн. та 9000 грн. для будівництва нової електролінії від с. Вишка до дачного селища на гору Красія у звязку з аварійним станом і демонтажем старої лінії, побудованої у 1979 році. На виконання вимог наказу від 16.11.2015 року № 307 «Про проведення службової перевірки» була здійснена перевірка окремих питань фінансово\~господарської діяльності Великоберезнянського РЕМ щодо фактів викладених у скарзі, за результатами якої було оформлено довідку від 18.11.2015 року. За результатами перевірки було встановлено, що договір між ПАТ «Закарпаттяобленерго», у т.ч. через Великоберезнянським РЕМ, та кооперативом «Алмір-Красія» за період з 01.09.2011 року по 31.12.2015 року на виконання робіт по будівництву лінії електропередач 10-кВ у населеному пункті с. Вишка Великоберезнянського району в урочищі «Красія» не укладався. Згідно доповідної записки головного бухгалтера ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 18.11.2015 року та довідки контрольно-ревізійної групи грошових коштів на рахунки ПАТ«Закарпаттяобленерго» на протязі 2012 року від кооперативу «Алмір-Красія», у т.ч. через начальника Великоберезнянського РЕМ [PERSON] в рахунок оплати робіт не надходило. Водночас встановлено, що для виконання робіт по будівництву лінії ПЛ-10 [PERSON] були залучені працівники позивача, механізми та транспортні засоби. Згідно наданих пояснень працівників, які приймали участь у будівництві лінії, всі роботи проводилися за відома та за вказівкою начальника Великоберезнянського РЕМ [PERSON], при цьому працівники отримали за відпрацьовані дні заробітну плату в повному обсязі. Відповідно до виданої начальнику Великоберезнянського РЕМ [PERSON] довіреності (№ 212 від 20.10.2011 року, № 36 від 19.04.2012 року, № 115 від 25.07.2012 року) останній не мав право від імені ПАТ «Закарпаттяобленерго» укладати договори про будівництво нових ліній електропередач з субєктами господарювання смт. Великий Березний та Великоберезнянського району, а також отримувати грошові кошти в рахунок оплати таких послуг/робіт. За цих обставин позивач стверджує, що у звязку із неправомірними діями начальника Великоберезнянського РЕМ [PERSON] йому було завдано шкоду в сумі 6873грн., в т.ч. 5651,49 грн.\~суми сплаченої товариством заробітної плати працівникам, які приймали участь у будівельно-монтажних роботах, та 1221,51 грн.\~витрат, повязаних з використанням транспортних засобів та механізмів для виконання робіт з транспортування вантажів та встановлення опор на обєкті. Крім того, позивачу завдано збитків в сумі 30\~000 грн. за виконання робіт по будівництву лінії, доходів, які товариство могло реально одержати за звичайних обставин, якби ці роботи виконувалися в установленому порядку. При цьому, позивач виходив із того, що заявлена шкода не була повязана з трудовими відносинами, у яких перебували сторони. У звязку із цим колегія констатує, що згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу. В даному випадку між сторонами існували трудові правовідносини, а саме відповідач [PERSON] працював начальником Великоберезнянського РЕМ, що сторони не заперечують. Підстави і умови матеріальної відповідальності працівників передбачені в статті 130 КЗпП України. Зокрема, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що відповідачем було заподіяно шкоду не при виконанні трудових обовязків, а отже просив стягнути завдані збитки саме на підставі статті 1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. В суді апеляційної інстанції позивач вказав на ці самі доводи. Однак, матеріалами справи ці твердження спростовуються. Зокрема, встановлено, що відповідач [PERSON] у спірних правових відносинах діяв саме як керівник структурного підрозділу позивача Великоберезнянського РЕМ, керував працівниками цього підрозділу, залучав механізми та техніку позивача тощо. Скарга голови кооперативу «Алмір-Красія», адресована ПАТ «Закарпаттяобленерго», була розглянута в рамках службового розслідуванняз в рахуванням вимог трудового законодавства. При цьому, від працівників підприємства відібрано пояснюючі записки (Т.1, а.с.13-37). В ході судового розгляду судом першої інстанції було проаналізовано й інші внутрішні документи підприємства, як то табелі обліку використаного робочого часу, правила внутрішнього трудового розпорядку тощо. За цих обставин колегія вважає, що виникли між сторонами спору відносини є відносинами між працівником та підприємством з приводу заподіяння шкоди, які врегульовані нормами трудового законодавства. Позивач їх такими не вважав та обрав невірний спосіб захисту свого права. Відповідно до вимог статті 11 (ч.1) ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог статті 303 (ч.1) ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Виходячи із наведеного та підстав заявленого позивачем позову, колегія прийшла до висновку, що у задоволенні заявлених у цій справі вимог слід відмовити, що не перешкоджає позивачеві звернутися до суду з новим позовом з інших правових підстав. Колегія вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що відповідно до вимог ст.130 КЗпП України матеріальна відповідальність може бути покладена на працівника незалежно від його притягнення до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Отже, той факт, що до правоохоронних органів було подано заяву щодо шахрайських дій відповідача не є перешкодою для розгляду вимоги про відшкодування шкоди за трудовим законодавством.

Outcome: dismissed