Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що 15 квітня 2015 року сторони уклали договір позики, за яким позивач пере-дав [PERSON] грошові кошти в розмірі 293750 гривень, що були еквівалентними 12500 доларам США. Відповідач зобов'язався повернути [PERSON] позику не піз-ніше 12 місяців з дня укладення договору, тобто до 15 квітня 2016 року. [PERSON] не виконав грошове зобов'язання в обумовлений строк. Тому у нього виник борг повернен-ню позики в розмірі 293750 гривень, борг по сплаті суми інфляції за весь час прострочен-ня в розмірі 12125 гривень та борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 5915 гривень 24 копійок. Загальний розмір боргу за договором позики становив 311790 гривень. [PERSON] відмовився добровільно погасити цей борг. Тому [PERSON] просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 311790 гривень. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] неодно-разово подавала заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с.22, 28, 36): врешті-решт, вона просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 245860 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9396 гривень. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 15 квітня 2015 року [PERSON] уклав з відповідачем договір позики (а.с.7), за яким він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 293750 гри-вень, що були еквівалентними 12500 доларам США, а відповідач зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти у такій самій сумі не пізніше 12 місяців з дня укладення договору, тобто до 15 квітня 2016 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується п.3.2 договору позики (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позико-давцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.625 цього ж Кодексу боржник, який прострочив виконання грошо-вого зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Як роз'яснив Верховний Суд України в абз.2 п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стяг-нення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення на-вести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Встановлено, що 21 квітня 2017 року [PERSON] повернув позивачу грошові кошти в розмірі 80270 гривень 10 копійок, що були еквівалентними 3000 доларам США. Ця обставина підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви [PERSON] (а.с.29). Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] повернув позивачу іншу частину позики в розмірі 9500 доларів США (12500 - 3000). З роздруківки з інформацією про офіційний курс гривні щодо іноземних валют на 24 липня 2017 року (а.с.39) вбачається, що на день ухвалення рішення суду 1 долару США еквівалентні 25 гривень 88 копійок. Ці обставини свідчать про те, що у відповідача виник борг за договором позики в розмірі 245860 гривень (9500 х 25,88) та борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 16 квітня 2016 року по 24 липня 2017 року в розмірі 9396 гривень (245860 х 3% х 465 днів : 100% : 365 днів). [PERSON] відмовляється добровільно погасити вказаний борг. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 245860 гривень та три проценти річних від простроченої суми за період часу з 16 квітня 2016 року по 24 липня 2017 року в роз-мірі 9396 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судо-вого збору повертається особі, яка його сплатила, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд при-суджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 3290 гривень 1 копійки (3117,91 + 172,10) за стягнення грошових коштів в розмірі 329000 гривень 38 копійок. Це підтверджується квитанціями №1486776 від 12 грудня 2016 року та №1807220 від 20 березня 2017 року (а.с.1, 24). В подальшому представник позивача [PERSON] зменшила розмір позовних вимог до 255256 гривень. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] безпідставно сплатив судовий збір в розмірі 737 гривень 45 копійок (3290,01 - 2552,56). Пред'явлений ним позов задоволено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що позивачу належить повернути судовий збір в розмірі 737 гривень 45 копійок та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору в розмірі 2552 гривень 56 копійок ((245860 + 9396) : 100%).

Outcome: approved