Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

В грудні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою до заінтересованої особи про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивує свої вимоги тим, що у 1994 р. між ним та регіональним відділенням Фонду державного майна України в м. Києві укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано на Біржі малих підприємств за № 344 від 27.10.94 р. В липні 2018 р. заявник звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про державну реєстрацію за ним прав власності на вказану квартиру, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розгляд заяви було зупинено, оскільки заявником не надано оригінал договору купівлі-продажу №344 від 27.10.1994 р. Під час виконання даного рішення заявник з'ясував, що оригінал даного договору ним втрачено, у 2013 р. Біржу малих підприємств ліквідовано, а в архіві договори купівлі-продажу, які зареєстровані Біржою малих підприємств відсутні. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на [ADDRESS], тому він вимушений був звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту належності зазначеної квартири йому на праві приватної власності. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив справу розглядати у його відсутність; представник заінтересованої особи - Київського міського бюро технічної інвентаризації в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями про неможливість розгляду справи у відсутність представника не звертався. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами: висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що в липні 2018 р. [PERSON] звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про державну реєстрацію прав власності на вказану квартиру за ним, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розгляд заяви було зупинено, оскільки заявником не надано оригінал договору купівлі-продажу №344 від 27.10.1994 р. Як вбачається з інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна [NUMBER] від 17.02.2016 р. на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Біржі малих підприємств 27.10.1994 р. № 344 за [PERSON] зареєстровано право власності на [ADDRESS]. Як зазначив [PERSON] у заяві, під час виконання даного рішення він з'ясував, що оригінал даного договору ним втрачено, у 2013 р. Біржу малих підприємств ліквідовано, а в архіві договори купівлі-продажу, які зареєстровані Біржою малих підприємств відсутні, тому надати оригінал договору він не зміг. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON] належить на праві власності [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved