Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Виконавчий комітет Глухівської міської ради як орган опіки і піклування звернувся із позовом, поданим в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], у якому поставив питання про позбавлення батьківських прав щодо цих дітей [PERSON]. Позов мотивований тим, що [PERSON] зловживає алкоголем і самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Також вона була засуджена у 2014 р. за наркотики, а у 2017 році - за крадіжку. Проведені з відповідачем профілактичні заходи не дали позитивного результату. Сторони у судове засідання, призначене на 19.07.2018 р. не з'явились. Від представника позивача подана заява, у якій міститься прохання про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні 06.06.2018 р. представник позивача Топчій В.М. позов підтримала з мотивів, що в ньому викладені, але зауважила, що після подачі позову, відповідач почала виправлятись. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила. Заявила, що вона нормально доглядає за дітьми. Її діти добре одягнуті та нагодовані. До дітей вона ніколи не застосовувала насильства. Дійсно, маються певні проблеми із молодшою донькою, яка хворіє на аутизм, але вона зараз намагається вирішити питання щодо лікування дочки. Судом також була з'ясована думка дитини - неповнолітньої [PERSON], яка заперечує, щоб матір позбавили батьківських прав Також вона пояснила, що матір належним чином виконує батьківські обов'язки. Вислухавши пояснення сторін, дитини, перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Глухівська міська рада як орган опіки і піклування, надала до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх дітей. У своєму висновку орган опіки і піклування зазначає, що в даний час молодша дочка проживає у сім'ї батька, а старша дочка влаштована до соціального центру для дітей у м. Шостка. Підстави для позбавлення батьківських прав наведені такі ж як і у позові. Проте суд не погоджується з цим висновком виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. При чому до найкращих інтересів дитини слід відносити взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом. Якщо встановлено існування сімейних зв'язків, держава має діяти в принципі у такий спосіб, що буде розрахований на те, аби дати можливість таким зв'язкам розвиватися, та вживати заходів, які надаватимуть можливість батькам і дитині возз'єднатися (п. 82-84 рішення ЄСПЛ по справі «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 р.). Розірвання ж сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (п. 49 рішення ЄСПЛ по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.). Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що перш за все необхідно дати оцінку поведінці відповідача по відношенню до своїх дітей. Суд визнає, що у цій справі не йдеться про завдання дітям тілесних ушкоджень або вчинення інших протиправних дій щодо дітей з боку відповідача. Суд дійсно визнає встановленими обставини неповноцінного виконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки як свідчать наявні у справі характеристики, вона недостатньо уваги приділяє дітям. Також характеристиками й стверджуються факти зловживання відповідачем алкоголем. У той же час з наданих позивачем характеристик та інших матеріалів справи слідує, що діти завжди були доглянуті, гарно та охайно одягнені та мали при собі гарний обід. При цьому періодично відповідач самостійно приводила молодшу дитину до центру дітей-інвалідів. Суд також особисто впевнився у тому, що коли відповідач була присутня у засіданнях із молодшою та старшою доньками, діти були доглянуті і не викликали у суду занепокоєння. До того ж старша дитина була проти позбавлення матері батьківських прав. Таким чином, навіть незважаючи на відсутність позитивних особистих характеристик відповідача, її поведінка свідчить про те, що вона не втратила інтересу до своїх дітей. До того ж сам факт заперечення відповідачем вимог позивача про позбавлення батьківських прав також свідчить про її інтерес до дітей. В свою чергу, позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач вчиняла відносно дітей будь-які незаконні дії, які б вплинули на їх розвиток чи стан здоров'я. Також позивачем не було приведено серйозних аргументів, що поведінка відповідача свідчить про те, що вона створює реальну небезпеку для дітей такого ступеню, що виправдовуватиме вжиття такого радикального заходу як позбавлення батьківських прав. Суд відзначає, що сам той факт, що діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання, не виправдовує позбавлення біологічної матері батьківських прав. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Відтак, враховуючи те, що відповідач не втратила інтересу до своїх дітей, як і діти до неї, і вона не створює реальної загрози для них, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та відповідно до статей 19, 150, 155, 164, 165 СК України,

Outcome: dismissed