Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

В вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Вона є власником квартири під [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1994 року, яке видане згідно з рішенням виконкому від 05 травня 1994 року № 137 Виконкомом Білоцерківської міської Ради народних депутатів та копією договору дарування частки квартири від 12 червня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 5-1599 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23024979 від 16.06.2009. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат (16,0 кв.м і 11,6 кв.м), кухні, ванни, коридора, балкона. Житлова площа квартири 27,6 кв.м, загальна площа квартири 43,0 кв.м. В спірній квартирі зареєстровано місце проживання її доньки [PERSON] , [INFO] та її онуків: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 18.09.2020 року, індексний номер витягу: 15.2-03/12041. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у січні 2017 року добровільно виселились і вивезли усе належне їм майно з її квартири але знімати з реєстрації своє місце проживання добровільно не хочуть, що підтверджується копією акту про фактично проживаючих осіб від 21 вересня 2020 року. Такі дії відповідачів порушують її права як власника вказаної квартири. Фактичне місце проживання відповідачів їй не відоме. Як зазначалося вище, відповідачі добровільно змінили своє місце проживання, вибувши в інше жиле приміщення та з цього приводу, [PERSON] і [PERSON] втратили право користування її квартирою з зазначеного часу. [PERSON] і [PERSON] 3 роки 9 місяців не проживають в квартирі під [ADDRESS] , не є власниками спірного житла, відповідачі квартирою не цікавляться та не несуть витрат по утриманню житла, що порушує її право як власника спірного нерухомого майна на реалізацію нею права користування належним на праві власності майном. Окрім того, реєстрація [PERSON] і [PERSON] у квартирі під [ADDRESS] , порушує її права як власника квартири, оскільки обмежує право вільно користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме призначення житлової субсидії та нарахування плати за користування водопостачанням по нормі на всіх зареєстрованих у разі відсутності лічильника (під час його повірки) та інше. Просила суд усунути перешкоди [PERSON] користуванні квартирою під [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартири під [ADDRESS] та сягнути з відповідачів солідарно на її користь судові витрати по справі ( а. с. 1-6 ). Ухвалою судді від 19 жовтня 2020 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено\~ судове засідання у справі на 23 листопада 2020 року ( а. с. 29-30 ). 23 листопада 2020 року розгляд справи було відкладено на 23 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, представником позивача [PERSON] надано заяву, яка отримана 23.12.2020 року за вх. № 51069, в якому остання просила слухати справу без неї та заявника та уточнюючи позовні вимоги просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні оголошення ( а. с. 40, 41 ). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлені відповідачі\~ [PERSON] та [PERSON] \~ не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзиви і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 23.12.2020 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири під [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1994 року, яке видане згідно з рішенням виконкому від 05 травня 1994 року № 137 Виконкомом Білоцерківської міської Ради народних депутатів та копією договору дарування частки квартири від 12 червня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 5-1599 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23024979 від 16.06.2009 р. ( а. с. 9, 10, 11 ). Вказана квартира складається з двох житлових кімнат (16,0 кв.м і 11,6 кв.м), кухні, ванни, коридора, балкона. Житлова площа квартири 27,6 кв.м, загальна площа квартири 43,0 кв.м ( а. с. 12-13 ). З Витягів з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 18.09.2020 року та від 22.12.2020 року вбачається, що за відомостями реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ( а. с. 14, 45 ). В картці прописки, яка надана представником позивача до заяви про розгляд справи у її та заявника відсутність вбачається, що за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] ( на сьогодні [PERSON] ) були зареєстровані діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є відповідачами у даній справі ( а. с. 46 ). З Акту № 142/ц про фактично проживаючих осіб від 21 вересня 2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Станом на дату складання вищевказаного Акту за вказаною адресою фактично проживає 2 особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відсутні з числа зареєстрованих осіб 2 особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] та [INFO] з 2017 року по теперішній час. Складений Акт підписаний власником квартири [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами та проживають по [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно, а також юристом КП БМР ЖЕК № 6 [PERSON] \~ ( а. с. 15 ). Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що вона не може розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, до того ж повинна самостійно нести витрати стосовно житлового приміщення, оскільки відповідачі в квартирі прописані, не проживають та витрати по утриманню квартири не несуть. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України ). Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено, що\~ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Такими чином, позивачем у справі доведено що відповідачі втратили статус члена сім`ї власника, більше року не проживають у спірній квартирі, витрат по утриманню квартири не несуть. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідачів\~ на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою при зверненні до суду судові витрати у розмірі 840,80, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 7 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved