Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

В грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (скорочено МКП «Чернівцітеплокомуненерго») про визнання недійсним договору про користування тепловою енергією. Посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року по справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до нього та інших про визнання укладеним договору та стягнення заборгованості за теплову енергію визнано укладеним договір про користування тепловою енергією та стягнуто заборгованість за надані послуги за теплову енергію, яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2008 року залишено без змін. Зазначеним рішенням суду було встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у відповідності з типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розробило договір про постачання теплової енергії та проект даного договору (без номеру і дати) надіслало йому та членам його сім'ї для підписання. Даний договір відповідає вимогам типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Однак ні в рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року, ні в ухвалі Апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2008 року не зазначено, що договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року без номеру, який визнаний укладеним, відповідає вимогам типового договору. Вважає, що даний договір не відповідає вимогам типового договору про надання житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, оскільки: назва договору не відповідає вимогам типового договору; суб'єктами договору повинні бути споживач та виконавець, а ніяк не виробник, як це вказано в договорі від 01 січня 2007 року; предметом договору згідно типового договору є своєчасне надання виконавцем споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, за що споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановлення тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором, а у спірному договорі предметом договору є вироблення виробником теплової енергії відповідної якості та вчасна поставка її споживачу, за що споживач зобов'язується своєчасно оплатити її вартість за встановленими тарифами та на умовах, передбачених цим договором; у типовому договорі права споживача викладені у 14 пунктах, права виконавця викладені у 6 пунктах, а у спірному договорі права споживача передбачені лише у 6 пунктах, а права виконавця у 7 пунктах; у спірному договорі відсутній розділ «Точки розподілу», в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, як це передбачено ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», також відсутній розділ «Порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв'язання спорів». Таким чином, вважає, що договір про користування тепловою енергією без номеру від 01 січня 2007 року був розроблений не на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, а на підставі Правил користування тепловою енергією. Крім того, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року було прийняте на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради № 60/2 від 02 червня 2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг в житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Чернівці», яким виконавцем послуг з централізованого опалення було визначено МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Однак постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 серпня 2012 року по справі за адміністративним позовом [PERSON] до Чернівецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення встановлено, що рішення виконкому Чернівецької міської ради № 60/2 від 02 червня 2007 року було скасовано рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 279/7 від 26 квітня 2011 року як таке, що не було офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, а тому договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року визнаний укладеним, є недійсним з моменту його укладення, оскільки визнаний укладеним на підставі нормативного акту, який не був оприлюднений у встановленому законом порядку і згідно ст. 57 Конституції України не набрав чинності. Просить визнати недійсним з моменту укладення договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року між ним та МКП «Чернівцітеплокомуненерго», який визнаний укладеним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить визнати недійсним з моменту укладення договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року між ним та МКП «Чернівцітеплокомуненерго», який визнаний укладеним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнив, що статтею 16 ЦК України не передбачено такий спосіб захисту прав та інтересів як визнання судом укладеним договору. Верховний Суд України визнав, що це може мати місце, якщо укладений договір відповідає типовому договору, а так як судові інстанції в своїх рішеннях не встановили, що укладений договір від 01 січня 2007 року відповідає типовому договору, то він не міг бути визнаний судом укладеним. Також пояснив, що між ним та відповідачем інших договорів, крім зазначеного, не укладалось і саме цей договір був предметом розгляду судовими інстанціями в 2007 році. Крім того, вважає, що відповідач не є виконавцем послуг з централізованого опалення квартири. Представник відповідача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року по справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано укладеним договір про користування тепловою енергією та стягнуто з них заборгованість за надані послуги за теплову енергію в сумі 1954 грн. 04 коп., яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2008 року залишено без змін. Відповідно до ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року затверджено типовий договір, який поширюється на всі житлово-комунальні послуги, які надаються населенню, а ними при розробленні договору включені тільки ті умови типового договору, які стосуються надання послуг з постачання теплової енергії, у зв'язку з чим вважає, що розроблений договір, який оспорює позивач, відповідає вимогам типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Позивачем [PERSON] не надано доказів в підтвердження того, які саме пункти договору не відповідають нормам законодавства і якого саме. Якщо в укладеному договорі між конкретними особами не передбачені якісь умови, права чи обов'язки, то сторони керуються нормами чинного законодавства, які це визначають. Як позивач, так і МКП «Чернівцітеплокомуненерго» повинні керуватись, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими законами і постановами Кабінету Міністрів України, що регулюють правовідносини в сфері виробництва, постачання та користування тепловою енергією. Крім того, договір визнаний укладеним рішенням суду, яке не скасовано, а тому підстав для визнання його недійсним немає. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Згідно ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5 (в редакції, чинній в 2007 році), 204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.ст.626 ч.1, 628 ч.1, 630 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивач [PERSON] разом зі своїми членами сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавались послуги по теплопостачанню їх квартири, яка обладнана приладами централізованого опалення, ці прилади не відключались і вони користувались наданими послугами відповідача по централізованому опаленню їх квартири, що визнали сторони в судовому засіданні. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» направило позивачу [PERSON] договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, який підписаний тільки представником цього підприємства, однак позивач даний договір не підписав, що підтверджується копією договору (а.с.5), він та члени його сім'ї отримували послуги з централізованого опалення їх квартири, але їх не оплачували, у зв'язку з чим МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в 2007 році звернулось до суду з позовом про визнання цього договору укладеним та стягнення заборгованості за теплову енергію. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року по справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за теплову енергію, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2008 року і є чинним на даний час (копії рішень на а.с.6-10), визнано договір про користування тепловою енергією між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] укладеним. Визнаючи даний договір укладеним, суд виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 60/2 від 06 лютого 2007 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста як виробника цих послуг. Позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у відповідності з типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розроблено договір про постачання теплової енергії, проект якого надіслано відповідачам у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вони цей договір не підписали, однак не від'єдналися від системи централізованого теплопостачання та користуються наданими позивачем послугами, що свідчить про прийняття пропозиції щодо укладення договору, а такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним, тому суд вважає, що його належить визнати дійсним та укладеним. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що зазначеним рішенням суду було визнано укладеним саме договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, копія якого знаходиться на а.с.5, що визнав позивач [PERSON], пояснивши, що іншого договору, крім цього, не було надіслано йому МКП «Чернівцітеплокомуненерго», а тому суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що рішенням суду від 04 грудня 2007 року визнано укладеним інший договір про користування тепловою енергією, так як не зазначено дату цього договору, а, крім того, в мотивувальній частині рішення мова йде про договір про постачання теплової енергії. Тим більше, що в позовній заяві він просить визнати недійсним договір про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, який був визнаний укладеним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року, тим самим визнаючи, що саме даний договір визнаний судом укладеним. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в якому передбачено умови надання таких послуг. Відповідачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» у відповідності до умов цього типового договору, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією розроблено договір про надання ним послуг з централізованого опалення житлових приміщень мешканців міста Чернівців, в тому числі і квартири позивача [PERSON], яка знаходиться в багатоквартирному будинку і обладнана приладами централізованого опалення, в якому передбачені всі істотні умови надання послуг з теплопостачання саме ним, виробником і виконавцем яких є він, їх оплата, передбачені права та обов'язки, відповідальність сторін договору, а також інші умови. В даному договорі, який укладається між конкретними сторонами про надання конкретних послуг, не може бути зазначено всіх без винятку умов і положень, що передбачені затвердженим типовим договором, так як типовий договір передбачає умови надання і інших послуг. У зв'язку з цим суд вважає необґрунтованим посилання позивача [PERSON] як на підставу недійсності оспорюваного ним договору на те, що назва, суб'єкти та предмет договору зазначені не так, як в типовому договорі, в ньому не передбачено всіх прав та обов'язків, а також всіх розділів, які зазначені в типовому договорі, тому цей договір був розроблений не на підставі типового договору, оскільки інша назва договору, інша назва суб'єктів договору та інша назва предмету договору відображає одну і ту ж суть наданих послуг, а саме: послуг з централізованого опалення квартири позивача внаслідок вироблення та постачання відповідачем теплової енергії, якими позивач користувався, а тому суд вважає, що немає підстав для визнання договору про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року недійсним, тим більше, що в мотивувальній частині чинного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року зазначено, що цей договір розроблений у відповідності з типовим договором, а тому його належить визнати дійсним і укладеним. Також суд вважає необґрунтованим посилання позивача [PERSON] як на підставу визнання недійсності договору від 01 січня 2007 року на скасування рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 279/7 від 26 квітня 2011 року через офіційне неоприлюднення раніше прийнятого ним рішення № 60/2 від 02 червня 2007 року, яким відповідача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» визнано виконавцем послуг з централізованого опалення житла в м. Чернівці, на що посилався суд в своєму рішенні від 04 грудня 2007 року, оскільки відповідач дійсно є виробником і виконавцем послуг по теплопостачанню, ці послуги ним надавались, в тому числі і позивачу з централізованого опалення його квартири згідно договору про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, що визнали сторони в судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду доказів, які б з достовірністю підтверджували недійсність договору про користування тепловою енергією від 01 січня 2007 року, визнаного судом укладеним між ним та МКП «Чернівцітеплокомуненерго», як в цілому, так і окремих його пунктів. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та зазначені докази, суд вважає, що договір про користування тепловою енергією без номеру від 01 січня 2007 року між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON], який визнаний судом укладеним чинним на даний час рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року, відповідає вимогам законодавства, в тому числі типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та Правилам користування тепловою енергією, укладений між належними сторонами, а тому підстав визнавати його недійсним немає, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5 (в редакції, чинній в 2007 році), 204, 626 ч.1, 628 ч.1, 630 ч.1 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією та

Outcome: dismissed