Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В вересні 2018 року відкрите провадження за позовом [PERSON], в якій вона просила: збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2010 року, зокрема стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно рішення суду [PERSON] має сплачувати на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів збільшений до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] є здоровий, працездатний та має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Відповідач заперечував проти позову. Свої заперечення обґрунтовував тим, що аліменти на утримання дитини він сплачує, подарував їй велосипед, дитина влітку проживає з ним, коли мати була на заробітках відвозив дитину до лікарні, оплачував відпочинок дитини, є безробітнім, підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. 31.10.2018 року розгляд справи відкладений, через необхідність відповідачу звернутись за правовою допомогою. 18.12.2018 року суд розглянув справу по суті. Із пояснень позивача, відповідача, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну доньку Маргариту, [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2010 року стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2010 року і до повноліття дитини. Дане рішення набрало законної сили 29.08.2010 року, на даний час чинне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції висловленою в постанові ВС України від 06.06.2018 року у справі № 138/594/17 при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Встановлено, що сторони мають спільну доньку, на утримання якої відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2010 року і до повноліття дитини. Суд зазначає, що вказаний розмір аліментів є меншим за мінімальний розмір аліментів встановлений законом станом на час розгляду справи. Розмір аліментів, який має сплачувати відповідач на утримання сина є недостатнім, аби забезпечувати дитину їжею, одягом та іншими базовими потребами. Відповідач не надав суду доказів, що його стан здоровя не дозволяє сплачувати аліменти, на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Суд враховує, що донька перебувала на літніх канікулах, липень-серпень 2018 року у відповідача, він придбав дитині велосипед вартістю 3 600 грн., сплачує аліменти, оплатив відпочинок дитини в Дитячому закладі оздоровлення та відпочинку «Мрія». Суд зазначає, що вказане свідчить про можливість сплачувати аліменти на рівні не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, за викладених обставин суд вирішив позов задовольнити. Аліменти в новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили, оскільки згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За такого рішення, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved