Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 707 грн. 73 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачкою 08.05.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 23.07.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 5 707 грн. 73 коп., яка складається з : - заборгованості за кредитом у розмірі 1 623 грн. 25 коп.; - заборгованості за процентами в розмірі 2 262 грн. 22 коп.; - нарахованих пені в розмірі 1 312 грн. 37 коп., штрафів у розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 259 грн. 89 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено що, між Банком та відповідачкою 08.05.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом - 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, в заяві позичальника, остання підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банка, та погодилася з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору та є обов'язковими для виконання сторонами. Вказана заява ними підписана. Також сторони узгодили інші умови договору. Зокрема, згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобов'язань позичальником є сплата ним Банку штрафу в розмірі 250 грн. 00 коп. + 5 % від суми позову (порушення строків платежів більш ніж на 30 днів) (п.5.10 Правил користування платіжною карткою). Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що відповідачка повинна була погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, відповідно до заяви останньої, проте свої зобов'язання не виконувала належним чином. Так, станом на 23.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 5 707 грн. 73 коп., яка складається з : - заборгованості за кредитом у розмірі 1 623 грн. 25 коп., - заборгованості за процентами в розмірі 2 262 грн. 22 коп., - нарахованих пені в розмірі 1 312 грн. 37 коп., штрафів у розмірі 250 грн. 00 коп. - фіксована частина, 259 грн. 89 коп. - процентна складова. Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в силу положень ст.ст. 526, 530,1049, 1054 ЦК України позовні вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved