Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 11 січня 2021 року. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Постановлено розглянути справу 12 лютого 2021 року з повідомленням сторін. Позивачем 12 лютого 2021 року подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачем 12 лютого 2021 року подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Справу розглянуто 12 лютого 2021 року без участі сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтуванні позову позивач [PERSON] вказує, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , який народився [INFO] . Відносини між сторонами погіршились, позивач та відповідач у цей час проживають окремо. Малолітні діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач не допомагає утримувати дітей. У зв`язку з наведеним позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві від 12 лютого 2021 року позов визнала. Норми права, які застосував суд. Статтею 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьої статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності з частиною першою статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частин першої, четвертої статті 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Питання розподілу судових витрат. На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач звільнений від оплати судового збору при поданні позовної заяви. Таким чином, відповідно до частини першої статті 141, частини першої статті 142 ЦПК необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 50 відсотків ставки для вимог майнового характеру. Враховуючи наведене,

Outcome: approved