Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія заяви позивачки від 10.02.2020р. про прийняття спадщини; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 22.04.2021р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія заповіту від 07.10.2019р., оформленого на ім`я позивачки; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.07.2003р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2003р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 28.09.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 2,1374 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 2,1374 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2021р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р. (на земельну ділянку площею 0,5201 га); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2021р.; копії кадастрових планів земельних ділянок; копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2021р. відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 17.11.2021р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 16.11.2021р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ; копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 16.11.2021р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі була призначена спадкоємицею за заповітом [PERSON] , сама [PERSON] була дружиною [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] належало наступне майно (кожному з них по Ѕ частині): -житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] також належали: -земельна ділянка площею 2,1374 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № 43 , ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.); -земельна ділянка площею 0,5201 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив заплава № 66 , ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2015р.). На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на Ѕ частину житлового будинку та на земельні ділянки). Спадщину прийняла його дружина, оскільки вона понесла всі витрати на поховання чоловіка, виконала необхідні поминальні обряди, прийняла в розпорядження житловий будинок в цілому, на момент смерті мешкала із чоловіком, після смерті [PERSON] продовжила мешкати в будинку, від спадщини не відмовилася. Отже, дружина померлого прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона розпорядилася належним їй майном, 07.10.2019р. склала заповіт на ім`я позивачки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно (весь житловий будинок та дві земельні ділянки). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини, подана нотаріусу 10.02.2020р. Проте, незважаючи на своєчасне звернення із заявою, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка (донька померлих) на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка - спадкоємиця за заповітом. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану нерухомість та земельні ділянки, про що 06.10.2021р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, [PERSON] після смерті свого чоловіка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Так, судом було встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина, як спадкоємиця першої черги за законом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте вона прийняла спадщину фактично, оскільки її воля була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, використання земельних ділянок за цільовим призначенням та ін.). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину (на Ѕ частину нерухомості, що належала за життя її чоловікові та на дві земельні ділянки) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, за ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки, догляд за нерухомістю, сплата комунальних послуг тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за заповітом. Про дійсне волевиявлення [PERSON] свідчить і заповіт, оформлений на ім`я позивачки. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved