Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В вересні 2020 року позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу. В позовній заяві вказав, що 20.10.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 5223861, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Daf, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18.09.2017 року в селі Нові Луб`янки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під управлінням [PERSON] , автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля Кіа Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.11.2017 року особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту № 250 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Кіа Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 23 508 грн/ 27 коп. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхової компанії потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 14 801 грн. 36 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту UA 2018020200010/LO1/03 від 03.08.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 19271 від 03.08.2018 року. В зв`язку з тим, що [PERSON] не повідомив письмово позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів, то після виплати страхового відшкодування на користь страхової компанії потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 31.10.2018 року [PERSON] було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилася поза увагою останнього. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] в його користь 14801, 36 гривень в порядку зворотної вимоги (регресу) та судові витрати. Представник позивача Українець Т. А. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб.порталі судової влади України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи заяву представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 20.10.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 5223861, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Daf, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18.09.2017 року в селі Нові Луб`янки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під управлінням [PERSON] , автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля Кіа Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.11.2017 року особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту № 250 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Кіа Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 23 508 грн. 27 коп. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхової компанії потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 14 801 грн. 36 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту UA 2018020200010/LO1/03 від 03.08.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 19271 від 03.08.2018 року. В зв`язку з тим, що [PERSON] не повідомив письмово позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів, то після виплати страхового відшкодування на користь страхової компанії потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 31.10.2018 року [PERSON] було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилася поза увагою останнього, борг не повернуто. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-трансортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як зазначено в п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 правил дорожнього руху України ). Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті 1921,00 гривень судового збору, згідно платіжного доручення АТ «Укрсиббанк» № 32807 від 09.08.2019 року. Враховуючи наведене та

Outcome: approved