Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі та визнання на неї права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони являються співвласниками домоволодіння по вул. Сосюри, 13 в м. Старокостянтинові. Так, їй належить 51/100 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд, а відповідачу - відповідно 49/100 частки. Частки домоволодіння є фактично окремими обєктами нерухомого майна, мають самостійні входи та комунікації. Тому як співвласник просила виділити їй в натурі із спільної часткової власності в окремий обєкт нерухомого майна з подальшим визнанням права власності, на належну частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що складається з приміщень житлового будинку (А-1) загальною площею 46,8 кв. м., житловою площею 17,3 кв. м., в тому числі: кухня (2-1) площею 8,4 кв. м., санвузол (2-2) площею 3,8 кв. м., прихожа (2-3) площею 17,3 кв. м., житлова кімната (2-4) площею 8,5 кв. м., житлова кімната (2-5) площею 8,8 кв. м. та господарських будівель: хліва, позначеного в плані літерою «В-1» площею 18,2 кв. м. Крім того просила встановити порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою, виділивши їй у користування 51/100 частину земельної ділянки для обслуговування належної їй частки житлового будинку та господарських споруд. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила виділити їй з подальшим визнанням права власності на належну їй частку житлового будинку та хліва по варіанту № 1 судової експертизи та виділити їй в користування земельну ділянку по варіанту № 2 судової експертизи. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився. З письмової згоди позивачки суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченому Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 21 березня 1986 року за р. № 1113, позивачці належить право власності на 51/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по вул. Сосюри, 13 м. Старокостянтинова. У відповідності до договору купівлі продажу, посвідченому [PERSON], приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 19 листопада 2007 року за р. № 4168, відповідачу належить право власності на 49/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вул. Сосюри, 13 м. Старокостянтинова. Заявлені частки сторін підтверджені висновком Старокостянтинівського міського бюро технічної інвентаризації № 10/09-15 від 25 вересня 2015 року. Самочинно побудованих та реконструйованих будівель та споруд не встановлено. Кожна частина домоволодіння може бути виділена та функціонувати, як окремий самостійний об'єкт нерухомого майна. Дані обставини, а також можливість розподілу земельної ділянки підтверджуються висновком експерта № 12/17-26 від 14 липня 2017 року. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України ). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вище вказане, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved