Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, [PERSON] про визнання торгів недійсними. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в червні 2013 року відбулися торги з продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 13/1 в м. Вознесенську Миколаївської області. Переможцем останніх було визнано відповідача [PERSON], який придбав вищевказане майно за ціною в 98\~350 грн. 00 коп., що була визначена після повторної уцінки предмета іпотеки на 50 %. За результатом проведених торгів (третіх) був складений акт про реалізацію предмета іпотеки від 27.06.2013 року. Проте, обумовлені торги відбулися з порушенням ст. 49 Закону України «Про іпотеку», оскільки редакція даної статті, що підлягала застосуванню до даних правовідносин (кредитний договір був укладений до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») обмежувала уцінку предмета іпотеки на других прилюдних торгах до 25 % та взагалі не передбачала проведення третіх торгів. Разом з тим, позивач просив поновити йому строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, оскільки про результати торгів йому стало відомо лише 30.05.2016 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в звязку з чим передбачений Законом України «Про іпотеку» тримісячний строк для оскарження результатів торгів, був пропущений ним з поважних причин. Зважаючи на викладене позивач просив визнати прилюдні торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна недійсними. Ухвалою суду від 26.09.2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». В судове засідання представник позивача\~\~не зявився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу ДВС в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. При цьому, вказував на відповідність спірних торгів вимогам закону, в тому числі ч.2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» , положення якої були застосовані державним виконавцем в редакції, чинній на час вчинення відповідної виконавчої дії. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість. Крім того просили застосувати позовну давність, посилаючись на те, що позивачу достеменно було відомо про результати спірних торгів ще в 2015 році, проте останнім не зазначено обставин щодо пропуску визначеного законом строку для оскарження з цього часу та, відповідно не надано жодних доказів цього. Представники третіх осіб без самостійних вимог: ТОВ «Укрспецторг Групп», ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи,\~\~матеріали виконавчого провадження, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що\~на примусовому виконанні у [PERSON] міськрайонному відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 22980150 з виконання виконавчого напису, виданого 08.11.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Шевченко,13/1, яке належить на праві власності [PERSON] За рахунок коштів, виручених від реалізації, задовольнити вимоги ТОВ «Укрпромбанк» (в подальшому, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2011 року проведено заміну стягувача ТОВ «Укрпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк») в загальному розмірі 316 129 грн. 12 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2010 року). 21.03.2012 року державним виконавцем складено акт опису й арешту нерухомого майна, а саме, житлового будинку № 13/1 по вул. Шевченко в м. Вознесенську Миколаївської області. Обумовлене майно належало боржнику на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 29.11.2005 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу, та було передано [PERSON] в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» в порядку забезпечення кредитного договору, укладеного 16.05.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ФГ «Нам Валентин Олексійович». Вказаний будинок був переданий на відповідальне зберігання [PERSON] (представник боржника [PERSON], згідно довіреності, посвідченої нотаріусом Сочинського нотаріального округу Краснодарського краю). 25.02.2013 року за № 15-0173/13 між відділом ДВС [PERSON] МРУЮ та ТОВ «Укрспецторг Групп» був укладений договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (іпотеки), відповідно до якого вищевказаний житловий будинок разом з земельними ділянками було прийнято торгуючою організацією для реалізації. Прилюдні торги з реалізації зазначеного майна, вартістю 196\~700 грн. 00 коп. були призначені на 18.03.2013 року, проте не відбулися через відсутність купівельного попиту, в зв'язку з чим 27.03.2013 року державним виконавцем було проведено уцінку майна на 1 %, отже його вартість склала 194\~733 грн. 00 коп. Повторні прилюдні торги, які були призначені на 26.04.2013 року, також не відбулися через відсутність купівельного попиту. Актом державного виконавця від 07.05.2013 року проведено наступну уцінку арештованого майна на 50 % від початкової вартості з урахуванням уцінки. Вартість майна склала 98\~350 грн. 00 коп. Житловий будинок № 13/1 по вул. Шевченко в м. Вознесенську Миколаївської області було реалізовано на прилюдних торгах 07.06.2013 року, про що складено протокол №15-0173/13(Н)-1. Відповідно до цього протоколу переможцем прилюдних торгів став [PERSON], який у передбачений законом строк повністю сплатив вартість придбаного майна. 27.06.2013 року начальником відділу ДВС [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області було затверджено акт, складений державним виконавцем про реалізацію предмета іпотеки. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання торгів недійсними, суд виходить з наступного. Так, згідно до ч.1\~\~ст.16 ЦК України\~\~ особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч. 2 ст.16, ч.1 ст.\~\~215 ЦК України\~\~\~\~ одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог встановлених\~ч.ч.1-3 5,6\~\~ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Із змісту ч. 1\~\~\~ст. 215 ЦК України\~\~\~\~підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, були передбачені Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15.12.1999 року № 74/5. Зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» були встановлені загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Виходячи з положень вищевказаних Закону та Інструкції, слідує, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і\~ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у\~\~тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір . Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених\~Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст.ст. 18,\~24-27,\~32,\~33,\~55,\~57\~цього\~Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом, тобто дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Така правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 24 жовтня 2012 року в справі №6-116цс12. При цьому, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Між тим, про порушення встановлених законодавством правил проведення торгів та яким чином останні привели до\~порушення прав і законних інтересів особи, що їх оспорює, позивачем заявлено не було . Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд при розгляді цивільної справи не може вийти за межі заявлених позовних вимог та обрати замість позивача підстави, предмет позову. Що стосується посилання позивача на невірне застосування положень ч.2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», що вплинуло на визначення ціни, за якою було реалізовано майно, як на підставу для визнання торгів недійсними, останнє не може бути прийнято судом до уваги, оскільки дії з реалізації з арештованого майна та оспорювані заявником прилюдні торги відбулися після набрання 16.10.2011 року чинності\~Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг»\~, тому п. 2 Прикінцевих положень вищевказаного закону не підлягав застосуванню до даних правовідносин. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.04.2014 року в справі № 6-26 цс14. Крім того, враховуючи, зміст договору, який був укладений між відділом ДВС та ТОВ «Укрспецторг Групп», останній за своїм змістом є договором комісії, тому стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація - ТОВ «Укрспецторг Групп». Проте, в силу \~ст.33 ЦПК України, суд позбавлений можливості вирішувати питання стосовно кола осіб, що повинні приймати участь у розгляді справи, оскільки тільки за клопотанням позивача мають бути вчинені відповідні процесуальні дії по залученню всіх заінтересованих осіб до участі в розгляді справи. При цьому, з метою вирішення зазначеного процесуального питання судом було визнано явку представника позивача обовязковою, але останній не відреагував на вимогу суду, в судове засідання не з'являвся, відповідних клопотань не заявляв. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» для оскарження в суді результатів прилюдних торгів передбачений тримісячний строк, який за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів). З позовом про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які були проведені 06.07.2013 року, позивач звернувся тільки 30.08.2016 року, тобто з пропуском вищевказаного строку позовної давності. Відповідачем було заявлено про застосування позовної давності, враховуючи, що позивачу про проведені торги та їх результати було достеменно відомо ще в 2015 році. Разом з тим, за загальним змістом позовної давності її положення застосовуються при доведеності порушень прав особи. В іншому випадку підставою для відмови в позові є недоведеність позовних вимог. Таким чином, оскільки позов [PERSON] є недоведений, то незважаючи на його звернення до суду за межами визначеного законом строку звернення до суду за захистом своїх прав, відсутні підстави для відмови в позові через пропуск позивачем строку позовної давності. В силу ст.ст.\~\~79,\~\~88 ЦПК України\~\~\~\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~\~\~\~ понесені нею документально підтверджені\~\~\~\~\~\~судові витрати. Згідно ч.\~ч. 1,2\~\~\~\~ст. 84 ЦПК України\~\~\~\~\~\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача [PERSON] \~\~адвокат - [PERSON] надала\~\~\~\~ розрахунок витрат на правову допомогу, де зазначила вартість її послуг\~\~1\~700 грн. 00 коп. За такого, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] належать до стягнення витрати на правову допомогу\~\~в вищевказаному розмірі. Судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved