overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна. У заяві вона вказала, що її дядько [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання, його визнано інвалідом ІІ групи довічно. Внаслідок хронічного психічного розладу він не здатний до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги. Тому [PERSON] просить визнати його недієздатним, встановити над ним опіку і призначити її опікуном. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи управління соціального захисту населення сім'ї та праці Чортківської міської ради Михальчук А.Є. заперечень щодо заяви [PERSON] не має, просить заяву задовольнити. Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, що підтверджується заключенням райЛКК Чортківської ЦКРЛ № 4/256 від 23 лютого 2011 року. Згідно виписки із акта огляду МСЕК до довідки сер. ВТЭ-16 № 027354 [PERSON] встановлена друга група інвалідності довічно. У відповідності до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 563 від 25 листопада 2014 року [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки по змішаному типу, що досягає рівня вираженого недоумства. По своєму психічному стану він не може керувати своїми діями і давати звіт своїм діям. Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікунська рада з питань опіки і піклування повнолітніх осіб виконавчого комітету Чортківської міської ради своїм рішенням № 2 від 03.09.2014 року надала висновок про законодавчо обґрунтовану можливість призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] та його майном в разі визнання його недієздатним. Згідно ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заяви знайшли своє обґрунтування при розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в позові зазначає, що 01.03.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя було зроблено актовий запис № 86. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Відповідач життя почав зловживати алкогольними напоями, не працював, родині допомоги не надавав, виганяв позивачку з дитиною з дому. Фактично родина розпалася, з березня 2014 року вони з відповідачем мешкають окремо, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї не можливе, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до свідоцтва про одруження 01.03.2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище останньої [PERSON]. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син-[PERSON] Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що через постійні сварки з відповідачем, вони з серпня 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини та сумісне проживання, а також, що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву. Відповідач також п росив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову позивача не заперечує. Вказані заяви сторін приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2004 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 132 ; у позивача це перший шлюб, а у відповідача - другий ; від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося, в зв'язку з чим з серпня 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та з цього часу проживають окремо. Сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що сторони досягли згоди стосовно того, що після розірвання шлюбу між ними їхні малолітні сини [PERSON] і [PERSON] залишаться проживати з матір'ю - позивачем [PERSON], про що сторони зазначили в своїх адресованих суду письмових заявах. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 05 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 92. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з вересня 2013 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дитини визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. На примирення не погодився, вважав, що шлюб зберегти неможливо, а тому просив про його розірвання. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 05 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 92. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені з вересня 2013 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 17 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Додатково пояснила, що сімейні відносини припинені з квітня 2010 року, спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дитини визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. На примирення не погодився, проте вказував на те, що шлюбні відносини припинені значно пізніше, ніж зазначає позивачка. Додатково пояснив, що місце проживання дитини визначене, а спір щодо поділу майна буде вирішуватись окремо. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 17 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 25 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 53. Проте сімейні відносини не склалися та припинені з червня 2014 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Спору щодо поділу спільного майна немає. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та присвоїти їй дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного Зокрема судом встановлено, що 25 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 53. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, вважала, що примирення є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 31 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 189. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з серпня 2014 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дитини визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. На примирення не погодився, вважав, що шлюб зберегти неможливо, а тому просив про його розірвання. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 189. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені з серпня 2014 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 грудня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання з відповідачем в них народилася донька [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів, шлюбні стосунки припинені і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні позивачка позов підтримала за обставин наведених в позовній заяві та пояснила, що за наданий судом строк на примирення вони з відповідачем не примирилися. Відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив обставини щодо припинення шлюбних стосунків з позивачкою. Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2005 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), від якого в них народилася донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Призначений судом подружжю строк для примирення наслідків не дав. Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про укладення шлюбу та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 лютого 2000 року Ярмолинецьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів, тому шлюбні стосунки припинені і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні позивачка позов підтримала за обставин наведених в позовній заяві та пояснила, що за наданий судом строк на примирення вони з відповідачем не примирилися. Відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив обставини щодо припинення шлюбних стосунків з позивачкою. Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2000 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] і [PERSON] проживають разом, проте не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Призначений судом подружжю строк для примирення наслідків не дав. Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про укладення шлюбу та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved