overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають одну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають трьох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають трьох дітей, з яких двоє повнолітніх та одна дитина неповнолітня: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, тимчасово не працює, інших дітей на своєму утриманні не має, і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 16.08.2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 16.08.2002 року, актовий запис № 559, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3), від даного шлюбу сторони мають двох дітей, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4) та доньку -[PERSON], [INFO] (а.с. 5). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 28). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 27). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 23.09.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 23.09.2006 року, актовий запис № 776 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12), від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 21). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 22). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість по договору позики 865,40 доларів США, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 грудня 2011 року між [PERSON] (далі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено договір позики (далі - Договір), на підставі якого позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 800 доларів США, з умовою повернення їх до 31 січня 2012 року в повному обсязі. Проте, вказані зобов'язання за договором відповідачем не виконуються, по закінченню зазначеного строку борг повернуто не було, що зумовило необхідність звернення до суду. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з 1\\2 квартири за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що він є єдиними спадкоємцем, однак у встановлений законом строк не встиг прийняти спадщину, оскільки протягом цього строку перебував за кордоном, просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після сметрі батька [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив їх задовольнити. Представник Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити з таких підстав. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР №1045553, виданого 19 квітня 1963 року (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ТП № 229595, що видане 11 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, батько позивача [PERSON] помер 07 лютого 2014 року (а.с.4). Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач у періоди з лютого по серпень 2014 року перебував за кордоном, що підтверджується копією паспорту позивача для виїзду за кордон. За обставин встановлених в судовому засіданні, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, тривалий час був відсутній на території України, і це об'єктивно створило труднощі для спадкоємця щодо прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позивач пропустив встановлений шестимісячний строк з поважної причини та вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) та [PERSON] (с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) звернулись до суду з позовом, відповідно до якого просять надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки та житлового будинку. В установлений строк позивачі не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки мали заповіт матері на земельну ділянку та житловий будинок на їх ім'я і вважали, що вони фактично прийняли спадщину, отже будь-яких додаткових дій з приводу прийняття ними спадщини не потрібно. З зазначених обставин позивачі просять надати їм додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини після смерті матері, що і зумовило їх звернення до суду з відповідним позовом. Позивачі в судове засідання не з'явились, направили до суду заяву, відповідно до якої просять справу розглянути у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, надали суду заяву, відповідно до якої просять справу розглянути у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 18.06.2002 року [PERSON] заповіла все належне їй майно, в тому числі і будинок, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок та житлового будинку, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 7-8, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі та визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною. Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В жовтні 2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батьків в якому просять стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? її доходу на користь кожного з них на їх утримання, з дян звернення до суду до зміни матеріального та матеріального стану. Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] є їх єдиною дочкою та отримує доходи з яких має можливість сплачувати кошти на їх утримання. Вони є пенсіонерами за віком та отримуючи лише пенсію через що у них склалося тяжке матеріальне становище. Позивачі мають ряд тяжких захворювань, що потребують значних коштів для придбання ліків та додаткових витрат на санаторно-курортне лікування. Позивачі в судове засідання не з’явилися та надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 22-23). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання її непрацездатних батьків в загальному розмірі ? частини її доходу. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона є єдиною дочкою позивачів має можливість надавати матеріальну допомогу своїм батькам та надає її, але вони мають бажання отримувати аліменти в передбаченому законом порядку, в той час, їй буде зручніше якщо кошти на утримання батьків будуть утримуватися з неї в порядку виконання рішення суду. Заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками зареєстровані [PERSON] та [PERSON], актовий запис про народження здійснено 18.05.1961 року за № 619 (а.с.7). Згідно епікризу № 2703 [PERSON] та епікризу № 267 [PERSON] позивачі страждають рядом хронічних захворювань. За довідкою № 578 від 13.09.2013 року [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування (а.с. 8-9,11). Позивачі та відповідач є пенсіонерами та отримують пенсію за віком. Крім того, відповідач отримує додатковий дохід розмістивши грошові кошти на депозитних рахунках в банках (а.с. 7, 31-33). Згідно статтей 202, 204 та 205 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи, що позивачі є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, відповідач є єдиною дитиною позивачів та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання останніх, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору, витрати підлягають стягненню з відповідача На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

В жовтні 2014 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі в якому в них [INFO] року народився син [PERSON] . На даний час сторони проживають окремо, шлюб між подружжям розірвано. Син [PERSON] вже досяг повноліття але навчається на другому курсі Одеського національного університету імені І.І. Мечникова на денній формі навчання та знаходиться на утриманні позивачки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Відповідач матеріально забезпечений і має таку змогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення двадцяти трьох річного віку.. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася ,надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті у її відсутності та ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно , замість 1000грн. як про це зазначено в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився ,надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.щомісячно. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Нормами ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, відповідно до ст.. 200 СК України, суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить із зміненого позивачкою розміру аліментів, визнання позову відповідачем і визначає їх у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 16.10. 2014 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року до суду звернулось ПАТ «СК «Провідна» з позовом до [PERSON] в якому просило стягнути з останнього в порядку регресу на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16.02.2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 03.07.2013 року о 16 год. 40 хв. На а/д М-06 Київ-Чоп 230 км 35 м відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого «ЗИЛ-ММЗ» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Мерседес-бенц 190» д/н [NUMBER]. Власник пошкоджено транспортного засобу «Мерседес-бенц 190» д/н [NUMBER], [PERSON] звернулась із заявою до СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування. 21.05.2014 року ПрАТ «СК «Провідна» складено Страховий Акт № 1 [NUMBER] на суму 50000 грн., яку було виплачено [PERSON] Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач [PERSON] на протязі трьох робочих днів письмово не повідомив ПрАТ «СК «Провідна» про дорожньо-транспортну пригоду, та

Outcome: dismissed