Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Виклад позиції позивача: Позивач звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , законний представник [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.04.1998 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на праві спільної сумісної власності належить квартира розташована за адресою : [ADDRESS] . У вказаній квартирі крім позивача, також зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є її онукою. З 2011 року відповідач не проживає в вищезазначеному жиловому приміщенні понад один рік, оскільки відповідно до документу про реєстрацію та проживання виданого мерією міста Кальпе, [PERSON] , [INFO] отримала громадянство Іспанії [NUMBER], виданого 16.10.2020 року, у зв`язку з чим вибула на постійне місце проживання до Іспанії. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харковавід 11.05.2010 року встанвлено, що протягом тривалого часу [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] постійно проживають в Іспанії. Заяви (клопотання) учасників справи Законний представник відповідача [PERSON] , [PERSON] 22.09.2021 року на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечуює проти задоволення позову. Позивач 22.09.2021 року - на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представником третьої особи до суду подані письмові пояснення , в яких представник зазначив про розгляд справи за його відсутністю. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.07.2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків. 04.08.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 05.08.2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.04.1998 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] квартира розташована за адресою : [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою : [ADDRESS] . Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.07.2021 року, у спірній квартирі зареєстрована [PERSON] . Відповідно до наданого документу про реєстрацію та проживання виданого мерією міста Кальпе, [PERSON] , [INFO] отримала громадянство Іспанії [NUMBER], виданого 16.10.2020 року та прописана з 27.04.2005 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до перекладу витяга з земельного кадастру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира за адресою : [ADDRESS] належить на праві власності законному представнику [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] . Оцінка суду Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.179,181,316,317,319,321,328 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно, різновидами якого житловий будинок), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ході розгляду справи судом встановлено , що [PERSON] з 2011 року не проживала у спірній квартирі, речей відповідача у квартирі не має, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у квартирі позивача, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на законних підставах майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 200ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved