Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП Спілки селян ім. Шевченка, с. Рояківка Кегичівського району Харківської області, розміром 5,17 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] , [INFO] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №023365, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області 05 серпня 1996 року, на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області №205 від 13 червня 1996 року. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який проживав по [ADDRESS] з 1984 року до моменту його смерті. Позивач разом з батьком проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою з 1984 року по день смерті батька. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач фактично прийняв, але юридично її не оформив, оскільки не мав оригіналу сертифікату на право на земельну ділянку. Відповідно до довідки №218/113-20 від 29 вересня 2020 року наданої Відділом у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавався Кегичівською районною державною адміністрацією по Спілці селян ім. Шевченка за № [NUMBER] [PERSON] 05 серпня 1996 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №023365, розмір земельної частки (паю) згідно розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 13 червня 1996 року №205 - 5,17 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) 20745 грн 10 коп., та відповідно до книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування, договорів оренди на земельні ділянки на території Кегичівського району зареєстровано право власності та право оренди, державний акт взамін сертифікату [PERSON] не отримував. На сьогодні сертифікати на право на земельну частку (пай) та Державні акти на право власності на земельні ділянки не друкуються і не реєструються. 05 жовтня 2020 року [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, звернувся в моїх інтересах до Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, проте постановою від 05 листопада 2020 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій оскільки документ, що посвідчує право власності на вищевказану земельну частку (пай) для оформлення спадщини, до нотаріальної контори не надано. Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, у зв`язку з чим позивачем було подано оголошення до газети «Наш край», проте сертифікат так і не був знайдений. Інших спадкоємців немає, заповіт [PERSON] не залишав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 грудня 2020 року. Учасники справи у підготовче засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: - позивач про підтримання позову. - відповідач про визнання позову. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується записом акта про смерть №2 від 11 січня 2002 року (копія, а.с.7). Відповідно до довідки №218/113-20 від 29 вересня 2020 року наданої Відділом у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавався Кегичівською районною державною адміністрацією по Спілці селян ім. Шевченка за № [NUMBER] [PERSON] , 05 серпня 1996 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №023365, розмір земельної частки (паю) згідно розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 13 червня 1996 року №205 - 5,17 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) 20745 грн 10 коп., та відповідно до книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування, договорів оренди на земельні ділянки на території Кегичівського району зареєстровано право власності та право оренди, державний акт взамін сертифікату [PERSON] не отримував. На сьогодні сертифікати на право на земельну частку (пай) та Державні акти на право власності на земельні ділянки не друкуються і не реєструються (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (копія, а.с.7). Згідно з відомостями довідки №218 від 24 вересня 2020 року [PERSON] проживав з 1984 року по день смерті [INFO] в [ADDRESS] , разом з ним проживав та був зареєстрований син [PERSON] по день смерті батька (а.с. 11). З 2003 року [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №67 від 03 листопада 2020 року (а.с. 12). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2020 року №807/02-31 [PERSON] , який діє на підставі довіреності від імені [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП Спілки селян ім. Шевченка, с. Рояківка, Кегичівського району, Харківської області, розміром 5,17 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №023365, виданого Кегичівською РДА Харківської області, 05 серпня 1996 року на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Кегичівського району Харківської області №205 від 13 червня 1996 року (а.с.15, із зворотною сторінкою). Крім того, у судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копії паспорта та картки платника податків [PERSON] (а.с.5-6), рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 06 травня 1994 року(копія, а.с.7), свідоцтво про смерть [PERSON] , померлої [INFO] (копія, а.с.8), рішення від 04 квітня 2002 року Октябрського районного суду м. Полтави(копія, а.с.9-10), довідка Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області №278 від 13 листопада 2020 року про те, що [PERSON] на день смерті мав такий склад сім`ї - син [PERSON] (а.с.13), оголошення в газеті «Наш край» про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), що видався Кегичівською РДА по спілці селян ім. Шевченка за №222 серія ХР №023365 від 13 червня 1996 року, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним(а.с.20), довіреність від 10 вересня 2020 року надана [PERSON] [PERSON] (а.с. 16), спадкова справа №163/2020 (а.с.30-37). Аналізуючи досліджені докази, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості), земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 3 ст. 1 вищезазначеного Закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) ч. 2. ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до п.п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20 лютого 1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Відновлення втрачених сертифікатів проводиться тими ж органами, що їх видали. Однак на даний час немає можливості видачі нового сертифікату замість втраченого, про що свідчить лист відділу у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права власності на сертифікат на земельну частку (пай). Позивач заявив, що вимоги про розподіл чи відшкодування судових витрат не заявляє та залишає їх за собою, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved