Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не з'явився. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія перекладу з молдавської мови свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія паспорту [PERSON], громадянин України; копія перекладу з молдавської мови свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія паспорту [PERSON], громадянка України; копія посвідки на постійне проживання [PERSON], громадянин Р. Молдова; оригінал свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], 31.01.1998 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]», серія [NUMBER] Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 31.01.1998 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Прімерії села Чишмикіой Вулканештського району Р. Молдова, актовий запис № 6. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом із позивачкою і знаходяться на її утриманні. Позивачка у позовній заяві зазначила, що сумісне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують, тому що за час спільного проживання переконались, що у них немає спільних інтересів окрім дитини. Позивачка не бажає зберегти шлюб, оскільки кожен жив своїм життям і не намагався перейнятися проблемами іншого. Спільне господарство не ведеться, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Спору майнового характеру у подружжя, на даний час, не має. Позивачка також зазначила, що відповідач зобов'язаний утримувати сумісних дітей до досягнення ними повноліття, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] є громадянином Р. Молдова, але відповідно до ст.. 2 Закону «Про правовий статус іноземців, а також осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Ст.. 410 ч. 2 ЦПК України, передбачено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно абз. 7 п. 11 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітніх, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі. Крім того, згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved