Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

В заяві до суду позивач вказала, що 21.03.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від шлюбу є син: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із доглядом дітей позивач не може працевлаштуватись, а відтак не має доходу на своє утримання. А тому звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання 25.10.2019 та 16.12.2019 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 223 , ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. 21.03.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Вони ж є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про його народження. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка знаходиться на її утриманні. У зв`язку із доглядом дитини позивач не може працевлаштуватись, а відтак не має доходу на своє утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу суду відповідачем надані не були. Проте судом встановлено, що відповідач добровільно не виконує свій обов`язок по утриманню дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~133,\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави в\~сумі 768,40\~грн. Згідно п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються,\~у разі\~задоволення позову,\~-\~на відповідача,\~тому підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1 500,00 грн. та підтвердженні квитанцією до прибуткового касового ордеру № 289 від 23.10.2019 і розрахунком про надання правової допомоги [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved