Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В грудні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про розірвання договору та стягнення коштів банківського вкладу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 квітня 2013р. між ним та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір №562116/2013 «Англійський Перший» (далі - договір банківського вкладу від 12.04.2013 року), відповідно до умов якого позивачем було внесено грошові кошти в сумі 40 000 грн. у тимчасове строкове користування на строк по 12.04.2015р. з виплатою процентів за його користування в розмірі 22% річних. Крім того, 20 травня 2013р. між ним та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір №586536/2013 «Англійський Постійний» (далі - договір банківського вкладу від 20.05.2013 року), відповідно до умов якого позивачем було внесено грошові кошти в сумі - 20 000 грн. у тимчасове строкове користування на строк по 20.05.2015р. з виплатою процентів за його користування в розмірі 24% річних. Між тим, при зверненні позивача до банку виявилось, що вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних та банком не було його виплачено відсотки за користування вкладами та самих вкладів повернуто не було. Таким чином, відповідачем не було виконано умови договорів. Вважає, що відповідач порушує його права як вкладника на отримання сум по вкладам, а тому вимушений звернутись до суду з заявою про поновлення своїх прав. Просив суд розірвати вказані договори банківського вкладу та стягнути з відповідача кошти банківського вкладу та відсотки за його користування. В судове засіданні позивач не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність у зв»язку з неможливістю виїхати в м.Києв за станом здоров»я. Відповідач ПАТ «ВАбанк» про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність,заперечення проти позову не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12 квітня 2013р. між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір №562116/2013 «Англійський Перший» (а.с.4). Відповідно до умов вказаного договору банківського вкладу позивачем було внесено на депозитний рахунок в банку грошові кошти в сумі 40 000 грн. у тимчасове строкове користування на строк по 12.04.2015р. з виплатою процентів за його користування в розмірі 22% річних. Крім того, 20 травня 2013р. між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір №586536/2013 «Англійський Постійний», відповідно до умов якого позивачем було внесено грошові кошти в сумі - 20 000 грн. у тимчасове строкове користування на строк по 20.05.2015р. з виплатою процентів за його користування в розмірі 24% річних (а.с.7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач [PERSON] звертався до відповідача із заявою про повернення його коштів депозитних вкладів. Згідно із положеннями ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною другою статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч.1 ст. 1074 ЦК України). Як передбачено ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Судом також встановлено, що на підставі постанови Правління національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] за захистом своїх порушених прав звернувся до суду 25 грудня 2014 року, тобто під час дії у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» тимчасової адміністрації, що унеможливлює виконання заявлених позивачем вимог, а саме стягнення суми депозиту та відсотків за його користування по вищевказаних договорах в розмірі - 61 343,90 грн. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням досліджених обставин справи суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про розірвання договорів банківських вкладів і стягнення грошових коштів по депозитних вкладах з відповідача, оскільки позивачем не було надано доказів перерахування та передачі зазначених ним у позові сум вкладів до банку, а тому відсутні підстави для зобов»язання відповідача здійснити повернення грошових коштів. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed