Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року, справа № 611/515/18, встановлено, що [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 1971 КК України, за таких обставин. В травні 2017 року [PERSON], діючи як приватна особа, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам ст.ст. 124 - 125 Земельного кодексу України, без укладення та реєстрації відповідних договорів оренди земельних ділянок або реєстрації права власності на них, з метою отримання прибутку, приступив до обробки єдиним масивом суміжних земельних ділянок площею 74,0146 га на контурі [NUMBER] та площею 32,1396 га на контурі [NUMBER] що знаходяться біля селища Іванівка (Іванівська Друга сільська рада), Барвінківського району Харківської області (землі державного резервного фонду Іванівської Другої сільської ради), та засіяв їх сільськогосподарською культурою соняшником за допомогою не встановленої під час досудового розслідування сільськогосподарської техніки, достовірно знаючи про відсутність у нього права користування даними земельними ділянками, вчинивши тим самим їх самовільне зайняття. Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 22.12.2017 проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок державної форми власності площею 74,0146 га на контурі [NUMBER] та площею 32,1396 га на контурі [NUMBER] розташованих на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, який склав 153045,68 грн. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 116 від 06.02.2018, розрахунок розміру шкоди, яка заподіяна самовільним зайняттям земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 74,0146 га, проведений в листі від 22.12.2017 № 10-20-5,2-1969/90-17 Управління з контролю за використанням та охороною земель, відповідно до п. 4 «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963 підтверджується в сумі 106709,06 га. Розрахунок розміру шкоди, яка заподіяна самовільним зайняттям земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 32,1396 га, проведений в листі від 22.12.2017 № 10-20-5,2-1969/90-17 Управління з контролю за використанням та охороною земель, відповідно до п. 4 «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963, підтверджується в сумі 46336,62 грн. Вказаними противоправними діями [PERSON] державі завдано шкоду у загальному розмірі 153045,68 грн., що в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Вказаний вирок набрав законної сили 17 вересня 2018 року. При розгляді кримінального провадження цю шкоду з [PERSON] стягнуто не було. У зв'язку з тим, що те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області та здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, однак будь-яких заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах вказаним органом виконавчої влади не вжито, що свідчить про його бездіяльність, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, в сумі 153045 грн. 68 коп., та зобов'язання повернення самовільно зайнятих земельних ділянок Відповідач надіслав до суду телефонограму, в якій позов визнає повністю і прохає суд розглянути справу за його відсутності, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Прокурор подав до суду заяву, в якій позов підтримує, прохає його задовольнити, і в зв'язку з зайнятістю по роботі прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області теж подало до суду заяву, в якій позов підтримує, прохає його задовольнити і розглянути справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого. Відповідно до ст. 1311 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом. Статтею 56 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно із положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до п.п. 12, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до ст.ст. 211, 212 ЗК України, ст. 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли. Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК, статті 1166 ЦК така шкода відшкодовується у повному обсязі. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені статтею 11 Цивільного кодексу України. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав (пункт 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частиною 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків), потрібна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника. Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 167 ЦК України передбачено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. ст. 152, 158 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом. Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 22.12.2017 проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок державної форми власності площею 74,0146 га на контурі [NUMBER] та площею 32,1396 га на контурі [NUMBER] розташованих на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, який склав 153045,68 грн. Вказану суму прокурор та відповідач не оспорюють. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надані належні і допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved