Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

В грудні 2020 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що в зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг за комунальні послуги у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 26714,77 грн., що створилася за період з серпня 2019 р. до листопада 2020 р. Оскільки відповідач не відшкодувала вартість заборгованості позивач просив стягнути з ней 26714,77 грн. заборгованості з оплати за комувнльні послуги та 2102 грн. сплаченого судового збору. 10.02.2021 р. суд відкрив провадження у справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належно. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за адресою зареєстрованого місця проживання, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. В силу вимог\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , починаючи з 19.10.2002 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 12.08.2010 р. Наказом № 484 командира військової частини [NUMBER] , у гуртожитку створено житловий комітет, членам якого доручено збирати кошти зі сплати компенсації за комунальні послуги мешканцями гуртожитку, відповідно до «Механізму оплати комунальних послуг мешканцями гуртожитку для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей при військовій частині [NUMBER] та Договорів про компенсацію витрат на комунальні послуги за проживання в нежитловій будівлі № 240». Згідно додатку № 2 до наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.08.2010 р. № 484, відповідачку разом з чоловіком та п`ятьма доньками у складі сім`ї з семи чоловік включено до списку військовослужбовців, яким надано дозвіл на проживання у гуртожитку [ADDRESS] для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей. Пунктами 3.1-3.2 Договору № 63 від 15.06.2013 р. про компенсацію витрат на комунальні послуги за проживання в нежитловій будівлі № 240 при військовій частині [NUMBER] , що підписаний сторонами, визначено розмір плати на підставі розрахунку вартості нарахування енергоносії та комунальні послуги для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей в будівлі № 240 (штаб) військового містечка № [NUMBER] (м. Васмильків) у розмірі 1097 грн. Плата включає вартість наданих мешканцю послуг, а саме теплопостачання 743,00 грн., електроенергія 244,00 грн.; водопостачання 110,79 грн. Відповідо до п. 3.3. Договору, плата здійснюється особою, яка проживає у гуртожитку, сторною даного договору щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця в порядку встановленому «Інструкцією щодо організації надання житлової площі у гуртожитку для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей військової частини [NUMBER] ». Додани до справи довідками від 12.03.2020 р., 09.12.2020 р. про суму заборгованості за спожиті комунальні послуги, а також списком боржників станом на 01.11.2020 р., підтверджується надання позивачем комунальних послуг та користування ними відповідачкою, а також наявність у неї заборгованості у заявленому позивачем розмірі, про існування якого останню було належно повідомлено, що засвідчено зверненнями щодо порядку досудового врегулювання питання по несплаті за комунальні послуги від 18.03.2020 р. та 25.09.2020 р. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-конуальні послуги» послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Згідно з ч.1 ст.2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом ч.ч.2, 3 ст.13 Закону споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;\~\~не допускати несанкціонованого відбору природного газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Згідно зі статтею 13, пунктом 1 частини першої статті 20 вказаного Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житловокомунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Суд при вирішенні спору також враховує наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1\~ст. 20 ЦК України\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач своїм правом на подання суду відзиву не скористалася, своїх заперечень проти вимог позивача суду не подала, обставин, викладених у позові, не спростувала. Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 26714,77 грн., розрахунок якої наданий позивачем, відповідає вимогам закону і повинна бути стягнутою з відповідача, а тому позов підлягає до задоволення. Стягненню з відповідача на корить позивача також підлягає судовий збір в сумі 21021,00 грн. на підставі п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved