Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

В грудні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є орендарем земельної ділянки, яка розташована на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Вказану земельну ділянку йому передано на підставі розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 20.02.2002 р., відповідно до якого було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,12 га (кадастровий номер: [NUMBER]) для будівництва торгівельної площадки по наданню послуг населенню в торгівельному павільйоні з літньою площадкою строком на 25 років - до 10.06.2027 року. Власниками суміжної земельної ділянки по 1/2 частині є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Навесні 2014 року відповідачі незаконно зайняли одну частину земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, огородили її і перешкоджають доступу та обмежують його право користування, а другу здали в оренду [PERSON] згідно договору оренди від 20.01.2014 р. З цього приводу позивач звернувся до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, на що остання зробила висновок, що дійсно порушуються його права у зв'язку із створеними перешкодами. За наслідками роботи комісії направлено інформацію до прокуратури Запорізького району, але до теперішнього часу вказане питання не врегульовано, відповідачі продовжують самовільно користуватись зайнятою територією. За результатами геодезичної зйомки було встановлено, що захоплена та огороджена значна частина орендованої земельної ділянки та по вказаній території проходить електричний кабель, який закопаний у землю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] декілька разів пошкоджували електричний кабель., через що він був змушений звернутись до правоохоронних органів. Позивач до електричного кабелю доступу не має для його відновлення, оскільки земельна ділянка огороджена парканом та цілодобово охороняється. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням подальших уточнень, позивач просив суд: - усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, що знаходиться на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту [ADDRESS] шляхом зобов'язання знести паркан, який збудували [PERSON] та [PERSON]; - зобов'язати [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], яку [PERSON] орендує у Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області за договором оренди від 10.06.2002 р., згідно геодезичної зйомки та сприяти у встановленні межових знаків, які поділяють земельні ділянки кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER], розташовані за межами населеного пункту [ADDRESS] Придніпровської залізниці, згідно технічної документації з землеустрою Д-16497-21 2014 р.; - зобов'язати [PERSON] та [PERSON] розірвати договір оренди площадки від 20.01.2014 р. з [PERSON] та додаткову угоду до договору оренди площадки від 01.01.2013 р. з СГД [PERSON] та скласти нові договори оренди з урахуванням нових меж ділянок, які передаються в оренду. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.02.2015 р. позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] розірвати договір оренди площадки від 20.01.2014 р. з [PERSON] та додаткову угоду до договору оренди площадки від 01.01.2013 р. з СГД [PERSON] та скласти нові договори оренди з урахуванням нових меж ділянок, які передаються в оренду, залишено без розгляду за заявою позивача. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 07.10.2016 р. позовні вимоги в частині усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, що знаходиться на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту [ADDRESS] шляхом зобов'язання знести паркан, який збудували [PERSON] та [PERSON], залишено без розгляду за заявою позивача. Отже, остаточно на вирішення суду поставлено вимогу щодо зобов'язання [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], яку [PERSON] орендує у Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області за договором оренди від 10.06.2002 р., згідно геодезичної зйомки та сприяти у встановленні межових знаків, які поділяють земельні ділянки кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER], розташовані за межами населеного пункту [ADDRESS] Придніпровської залізниці, згідно технічної документації з землеустрою Д-16497-21 2014 р. В судове засідання з'явились позивач [PERSON] та його представник [PERSON], які позов підтримали, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також, представник позивача [PERSON] зазначила, що земля відповідачів є пасовищем, однак вони збудували там паркінг. Відповідачі перешкоджають встановлювати їм літній майданчик, посилаючись на належність землі їм. Двічі встановлювались межові знаки, однак зараз збереглось 5 з 6 межових знаків. Крім того, кут кафе знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні [PERSON] В судові засідання 06.07.2015 р., 22.07.2015 р., 29.07.2015 р., 18.08.2015 р., 26.09.2016 р. також з'являлась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала, надала додаткове нормативне обґрунтування позовних вимог, яке міститься у письмових поясненнях до позову (т. 2, а.с. 16-19). В судове засідання відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання з'явився представник [PERSON] - [PERSON], який заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що землю отримав він у 2002 році в постійне користування, потім викупив її. З усіх сторін були землі Долинської сільської ради. Ним був узгоджений проект забудови. Потім з'явився [PERSON] Якщо [PERSON] віддати частину землі, то слід переробляти увесь проект забудови. Межові знаки на теперішній час збережені. Частина забудови вже прийнята в експлуатацію, друга - огороджена тимчасовим парканом. Усі побудови в межах його межових знаків. В судове засідання 22.07.2015 р. з'явився представник [PERSON] - [PERSON], який заперечував проти задоволення позову. В подальшому участі у розгляді справи не брав. В судове засідання з'явився відповідач [PERSON], який заперечував проти задоволення позову з тих же підстав, що й представник [PERSON] - [PERSON] Представник третьої особи, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON], з'явився в судове засідання 06.07.2015 р., 22.07.2015 р., 29.07.2015 р., 18.08.2015 р., 17.12.2015 р., 28.01.2016 р., 01.03.2016 р., підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також зазначив, що в 2002 році на підставі розпорядження райдержадміністрації з [PERSON] укладено договір оренди. В травні 2014 року до них звернувся [PERSON] з заявою про порушення землекористування, була створена комісія, яка виїжджала на місце і складала акт, яким зафіксовано факт порушення. Матеріали перевірки направлено до прокуратури. В подальшому участі у розгляді справи не брав, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підстави розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 20.02.2002 р. за №4/10 «Про надання земельної ділянки в оренду» позивачу [PERSON] надано земельну ділянку із земель Долинської сільської ради, яка розташована в районі с. Бабурка (біля залізничного переїзду) Запорізького району Запорізької області. Площа вказаної земельної ділянки 0,12 га. 10.06.2002 р. між [PERSON] та Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області укладено договір оренди земельної ділянки б/н. Предметом даного договору є земельна ділянка виділена в натурі на місцевості площею 0,12 га, в тому числі 0,0883 га під вулицями та майданами і 0,0317 га пасовищ з чагарниками. Земельна ділянка передана позивачу в оренду під будівництво торгівельної площадки по наданню послуг населенню в торгівельному павільйоні з літньою площадкою, при цьому орендарю надається право зводити капітальні будівлі і споруди. Термін дії договору оренди вказаної ділянки 25 років, із кінцевим строком - 10.06.2027 р. Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за [PERSON] зареєстровано право користування означеною земельною ділянкою. Згідно акту встановлення меж ділянки в натурі приватному підприємцю [PERSON] від 11.04.2002 р. (т. 1, а.с. 17), на виконання розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 20.02.2002 р. № 4/10, в присутності представників Долинської сільської ради, Запорізького районного відділу земельних ресурсів, та [PERSON] перенесено в натурі межі земельної ділянки, яка виділена [PERSON] у користування та встановлено 9 межових знаків, показані представникам комісії в натурі. Відповідно до державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідачам [PERSON] та [PERSON] як приватним підприємцям, на підставі договору дарування №3354 від 09.09.2002 р., було передано у власність по ? земельної ділянки площею 1,0 га, яка знаходиться на території [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва, автостоянки, об'єктів автосервісу, кафе. На плані меж земельної ділянки в описах меж зазначено лише землі Долинської сільської ради. Відповідно до Державних актів серії [NUMBER] та серії [NUMBER], копії яких містяться в матеріалах справи, власниками на даний час тієї ж самої земельної ділянки, яка розташована за адресою; [ADDRESS], кадастровий номер:[NUMBER], є відповідачі [PERSON] та [PERSON], по ? кожний. Вказана земельна ділянка передана у власність відповідачам, вже не як приватним підприємцям, а фізичним особам, на підставі розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації за № 410 від 18.04.2007 р., яким було надано дозвіл на зміну адреси, оскільки Долинською сільською радою раніше була допущена помилка в нумерації. На плані меж земельної ділянки в описах меж зазначено лише землі Долинської сільської ради. Згідно технічного звіту зі складання державного акту на право постійного користування землею [PERSON] для будівництва автостоянки, кафе та об'єктів автосервісу із земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (т. 1, а.с. 161) 20.11.2001 р., тобто до встановлення меж ділянки в натурі [PERSON], проведено встановлення меж ділянки в натурі приватному підприємцю [PERSON] Так, представники Долинської сільської ради, Запорізького райвідділу земельних ресурсів та ПП [PERSON] перенесли в натурі межі земельної ділянки із земель запасу Долинської сільської ради загальною площею 1 га. Межові знаки, якими закріплені межі земельної ділянки в кількості 5 шт., показані представникам в натурі. 16.05.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про те, що ним у 2014 році було приведено у відповідність до діючого законодавства технічну документацію на орендовану ним земельну ділянку. 17.04.2014 р. коли він намагався встановити на своїй земельній ділянці літній павільйон, йому не дозволили власники суміжної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що вони вважали ділянку, на якій [PERSON] хотів встановити літній павільйон, прилеглою територією до їх земельної ділянки. В цій заяві позивач [PERSON] просив Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області перевірити законність існування кафе «Теремок» та відкриття торгівельної точки лісоскладу відповідачів (т. 1, а.с. 62). За результатами розгляду звернення позивача [PERSON], комісією Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області на момент проведення перевірки викладених в заяві обставин, було встановлено, що частина земельної ділянки, площею 0,12 га, яка знаходиться в оренді [PERSON], використовується суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] для розміщення кафе не на законних підставах, чим порушуються права ПП [PERSON], про що складено довідку від 03.06.2014 р. Відповідно до висновку, який складений комісією Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, було вирішено вжити заходи щодо сприяння відновлення стану земельної ділянки, яка знаходиться в оренді у позивача [PERSON] та запропонувати сторонам укласти договір суборенди земельної ділянки у відповідності до положень Закону України «Про оренду землі» (т. 1, а.с. 8). Крім того в матеріалах справи наявний абрис, який складений за ПП «Боклаг», відповідно до якого було встановлено, що частина орендованої позивачем [PERSON] земельної ділянки, захоплена та огороджена парканом власниками суміжної земельної ділянки. Згідно збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів (т. 1, а.с. 18), який є частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, суміжним користувачем до передачі належної йому земельної ділянки відповідачам [PERSON] та [PERSON], був приватний підприємець [PERSON], який участі у складанні акту встановлення меж ділянки в натурі приватному підприємцю [PERSON] від 11.04.2002 р. не приймав. Актом обстеження земельної ділянки № 15 від 30.06.2015 р., який складено старшим державним інспектором сільського господарства у Запорізькій області [PERSON], в присутності [PERSON] зафіксовано, що проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою встановлення самовільного зайняття частини земельної ділянки ПП [PERSON] за кадастровим № [NUMBER], загальною площею 0,12 га. Результат обстеження є наступним: «Площа обстеженої земельної ділянки становить 0,12 га. Земельна ділянка використовується ПП [PERSON] На території земельної ділянки на момент перевірки виявлено самовільне зайняття земельної ділянки громадянина [PERSON] та [PERSON] площею 0,0139 га, шляхом зайняття 0,0008 га під кафе «Теремок» та 0,0131 га огороджено парканом під лісосклад. План меж земельної ділянки від 26.03.2015 р., виконаної ФОП [PERSON], додається». При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, глав 14, 17 та 23 Земельного кодексу України, ст. 316 ЦК України. Так, стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статті 91, 103, 106, 107 Земельного кодексу України визначають, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив), не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечує орендареві його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п. п. 4.1, 4.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян у межах населених пунктів, вирішують органи місцевого самоврядування. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом (ч.ч. 3, 4 ст. 158 ЗК України). У справі була проведена судова земельно-технічна експертиза. За змістом висновку № 58-16 експертом встановлено, що фактичний порядок користування земельними ділянками позивача та відповідачів не відповідає правовстановлюючим документам та технічній документації, має місце порушення меж землекористування. Відповідно до геодезичної зйомки земельних ділянок встановлено, що кафе «Теремок» з навісом знаходиться на межі земельних ділянок. Відповідно до фактичного користування земельними ділянками має місце порушення меж землекористування, а саме, частина будівлі кафе «Теремок» з навісом частково розташована на території земельної ділянки користувача [PERSON] Площа земельної ділянки, що зайнята частиною будівлі кафе «Теремок» з навісом на території земельної ділянки користувача [PERSON] складає 0,0018 га. Також відповідно до фактичного користування земельними ділянками має місце порушення меж землекористування, а саме, на території земельної ділянки користувача [PERSON] наявна відмежована парканом земельна ділянка на які розташовано лісосклад. Площа земельної ділянки, що відмежована парканом, на якій знаходиться лісосклад, на території земельної ділянки [PERSON] складає 0,0129 га. Відповідно до геодезичної зйомки земельних ділянок накладення земельних ділянок не виявлено. Під час візуального огляду об'єкта дослідження на території земельних ділянок межових знаків не виявлено. Крім того, експертом встановлено, що паркан, який відмежовує лісосклад розташовано на території земельної ділянки користувача [PERSON] Лісосклад також розташований на території земельної ділянки користувача [PERSON] Відповідно до геодезичної зйомки земельних ділянок будівля кафе «Теремок» з навісом знаходиться на межі земельних ділянок позивача та відповідачів. Частина будівлі кафе «Теремок» з навісом частково розташована на території земельної ділянки користувача [PERSON] Суд зауважує, що висновком судової земельно-технічної експертизи № 58-16 хоча і встановлено порушення порядку землекористування відповідачами, натомість вирішуючи поставлені питання, експерт не досліджував відповідної технічної документації щодо встановлення меж спірних земельних ділянок, зокрема тієї, на підставі якої було складено державні акти відповідачам. Даний висновок не можна брати до уваги як підставу для задоволення залишених на вирішення суду вимог, оскільки геодезичні роботи з встановлення меж земельних ділянок експерт не здійснював. Неінформативному в цьому сенсі є й геодезична зйомка, яка складена спеціалістом [PERSON] під час судового розгляду (т. 2, ст. 206), оскільки на ній чітко не визначено межі земельних ділянок, не відображено межові знаки, не визначено фактичні розміри земельних ділянок. Наразі суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір земельних ділянок позивача та відповідачів та відповідність дійсного розміру тому, який визначений у державних актах відповідачів та договорі оренди позивача. Судом роз'яснювалась сторонам необхідність проведення експертизи з метою з'ясування дійсних меж, розміру суміжних земельних ділянок, чіткого визначення місця розташування межових знаків, натомість своїм правом сторони не скористались. Крім того, суд враховує, що до теперішнього часу сторонами не здійснювалось погодження меж земельних ділянок між собою, не здійснювалось погодження меж земельної ділянки позивачем і з [PERSON] - попереднім власником земельної ділянки, яка на теперішній час належить відповідачам, немає з приводу даного спору рішення органу місцевого самоврядування. Отже, наразі, вирішити питання щодо відновлення меж земельної ділянки позивача без погодження меж між власниками (користувачами) спірних земельних ділянок неможливо. У даному разі суд не може не врахувати, що у листі № 2235 від 04.10.2016 р. (т. 3, а.с. 75) ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначає, що у державному акті серії [NUMBER], виданому на ім'я попереднього власника земельної ділянки - [PERSON], графічна частина не співпадає з державними актами серії [NUMBER] та [NUMBER], які видані на ім'я відповідачів. На теперішній час дані державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER] внесено до публічної кадастрової карти, тому встановлення межових знаків на земельній ділянці повинно виконуватись по матеріалам виготовлених даних державних актів. Крім того, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачів сприяти встановленню твердих межових знаків не містять чітких даних відносно того, де такі межові знаки слід встановлювати та які дії мають вчинити (утриматись від дій) відповідачі. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача [PERSON] та його представника [PERSON], що таким чином вони мають намір забезпечити участь відповідачів у встановлені межових знаків на місцевості, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі ухилялись від погодження меж земельних ділянок та встановлення межових знаків. Оцінивши наведені обставини у сукупності з відповідними нормативно-правовими приписами, суд приходить до висновку про необхідність відхилення позову.

Outcome: dismissed