Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

В жовтні 2020 року КИЇВСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ТОРГІВЕЛЬНО-ЕКОНОМІЧНИЙ УНІВЕРСИТЕТ звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати за навчання в аспірантурі КНТЕУ за період з 01.11.2015 по 23.06.2016 на загальну суму 7 060,61 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2015 між відповідачем та Київським національним торговельно-економічний університетом було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. 19.04.2016 було встановлено виконання індивідуального плану [PERSON] 09.06.2016 від [PERSON] надійшла заява з проханням відрахувати його з аспірантури за власним бажанням з 10.06.2016 у зв`язку з неможливістю поєднання роботи над дисертацією та основним місцем роботи за станом здоров`я. 21.06.2016 було прийнято рішення про відрахування [PERSON] з аспірантури університету у зв`язку з невиконанням індивідуального плану. Наказом КНТЕУ від 24.06.2016 №1757 [PERSON] було відраховано. У зв`язку з невиконанням відповідачем індивідуального плану роботи, порушенням статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, неподанням дисертації у встановлений термін позивач просив стягнути на його користь витрати понесені університетом за навчання [PERSON] в аспірантурі Ухвалою суду від 13.10.2020 у справі відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомленням сторін, копії якої направлені учасникам справи. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилались судом на адресу позивача та відповідача. 19.11.2020 відповідач на адресу суду скерував відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що 09.06.2016 відповідач звернувся із заявою з проханням відрахувати його з аспірантури з 10.06.2016 за власним бажанням, що є підставою для відрахування згідно п. 2 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту». Жодних претензій або вимог про відшкодування вартості навчання після подання заяви про відрахування з аспірантури за власним бажанням до моменту подання позову не отримував. Станом на червень 2016 року підстави для відрахування відповідача за невиконання індивідуального плану роботи були відсутні. Вказував, що позов подано позивачем після спливу терміну позовної давності. 27.11.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть братись судом до уваги при вирішенні даної справи з огляду на наступне. П. 4.1 Угоди №410 від 05.11.2015 «Про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення» зазначено, що аспірант може бути відрахований за грубе порушення статуту, правил внутрішнього розпорядку університету, положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України з наступним відшкодуванням вартості навчання. Пунктом 3.7 угоди встановлено, що у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 угоди, відповідач зобов`язаний відшкодувати університету вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів та згідно з розрахунком університету. Дана угода була особисто підписана відповідачем. Подана відповідачем заява про відрахування з аспірантури, де причиною відрахування вказано «у зв`язку з неможливістю поєднання роботи над дисертацією та основним місцем роботи за станом здоров`я» без жодних доказів на підтвердження даних обставин, а саме - медичної довідки, довідки з місця роботи тощо. Щодо позовної давності зазначає, що перебіг позовної давності починається з 01.11.2019, тобто зі спливом строку виконання угоди, а тому позивачем не було пропущено строку позовної давності. 14.12.2020 відповідач на адресу суду скерував заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що строк дії угоди не можна вважати строком виконання зобов`язання, взятого відповідачем за п. 3.7 угоди. Окрім того наголошує, що обов`язку надання закладу освіти будь-яких документів на підтвердження життєвих обставин, що могли зумовити прийняття рішення про відрахування з аспірантури за власним бажанням, законодавством не встановлено. Вказує, що заява від 09.06.2016 з проханням відрахувати з аспірантури відповідача за власним бажанням залишена позивачем без уваги безпідставно. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що наказом Київського національного торговельно-економічного університету № 2774 від 30.10.2015 зараховано до аспірантури університету з 1 листопада 2015 року без відриву від виробництва за державним замовленням [PERSON] . Відповідно до угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 410 від 05.11.2015 Київський національний торговельно-економічний університет здійснює підготовку аспіранта за державним замовленням в обсязі й на умовах, передбачених законодавством України з питань підготовки науково-педагогічних кадрів, а аспірант ( [PERSON] ) виконує індивідуальний навчальний план роботи, бере участь у навчально-виховному процесі та громадському житті університету. Пунктом 3.7. угоди визначено, що аспірант зобов`язаний відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309) та згідно з розрахунком університету у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1. цієї угоди. Відповідно до п. 4.1. вказаної угоди аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету, Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів КНТЕУ, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, з наступним відшкодуванням вартості навчання. Причини, що зумовлюють неможливість подальшого продовження навчання, підтверджується у встановленому порядку (довідка встановленого зразка про хворобу аспіранта або членів його сім`ї та ін.). Відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Витягом з протоколу № 2 засідання вченої ради КНТЕУ від 24.12.2015 затверджено тему дисертаційної роботи аспіранта І року навчання [PERSON] . Згідно із витягом з протоколу № 22 засідання кафедри товарознавства та митної справи від 06.04.2016 затверджено рішення кафедри товарознавства та митної справи щодо виконання індивідуального плану роботи аспіранта І семестру першого року заочної форми навчання [PERSON] . Відповідно до витягу з протоколу засідання вченої ради факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету від 19.04.2016 №9 ухвалено індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] виконано в повному обсязі. 09.06.2016 від [PERSON] надійшла заява з проханням відрахувати його з аспірантури за власним бажанням з 10.06.2016 у зв`язку з неможливістю поєднання роботи над дисертацією та основним місцем роботи за станом здоров`я. Витягом з протоколу №29 засідання кафедри товарознавства та митної справи від 17.06.2016 ухвалено аспіранта першого року заочної форми навчання [PERSON] не з`явився на атестацію і не атестований в зв`язку з невиконанням індивідуального плану. Відповідно до витягу з протоколу засідання вченої ради факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету від 21.06.2016 №11 ухвалено відрахувати [PERSON] з аспірантури університету у зв`язку з невиконанням індивідуального плану. Відповідно до постави Вченої ради КНТЕУ від 23.06.2016 відраховано з аспірантури університету за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин [PERSON] . Наказом відділу аспірантури і докторантури КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО ТОРГІВЕЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ №1757 від 24.06.2016 відраховано [PERSON] , аспіранта першого року заочної форми навчання на умовах бюджетного фінансування кафедри товарознавство та митної справи, з 23 червня 2016 р. за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. В обґрунтування витрат, які понесені позивачем за здійснення навчання відповідачки, останнім надано до суду розрахунок витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ за період 01.11.2015 - 23.06.2016 по [PERSON] , згідно якого витрати на навчання останнього склали 7 060,61 грн. В силу ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що відмова від продовження навчання призвела до невиконання аспірантом [PERSON] індивідуального плану роботи без поважних причин тобто фактично дисертаційна робота не подана та не захищена, тим самим не виконала індивідуальний план роботи над дисертацією, чим порушила вимоги п. 4, 6 та 7 ст. 16 Положення про підготовку науково - педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 309. Суд вважає, що позивач також порушив умови угоди, укладеної з Університетом про підготовку аспіранта за цільовим призначенням за рахунок державного замовлення, Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (постанова Кабміну № 309 від 01.03.1999), Правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ. Згідно з ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час відрахування відповідачки, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Таким чином суд вважає, що відповідач всупереч укладеній між сторонами угоді про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення не виконав індивідуального плану без поважних причин, у результаті чого останнього відраховано з аспірантури Університету, рішень позивача, яким вирішено питання про відрахування його з аспірантури в установленому порядку не оскаржив, тому достатньо підстав для стягнення на користь позивача вартості навчання згідно з умовами укладеної між сторонами угоди від 05 листопада 2015 року в розмірі, заявленому позивачем і, розрахованому, виходячи із встановленого бюджетною програмою за відповідний період суми середніх витрат на одного аспіранта, який навчається без відриву від виробництва, і який відповідачем не спростовано. Зазначена позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі №755/7554/18. Щодо застосування строку позовної давності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, становить - три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Наказом відділу аспірантури і докторантури КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО ТОРГІВЕЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ №1757 від 24.06.2016 відраховано [PERSON] , аспіранта першого року заочної форми навчання на умовах бюджетного фінансування кафедри товарознавство та митної справи, з 23 червня 2016 р. за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. З цієї дати починається обчислення строку позовної давності щодо стягнення витрат на утримання у вищому навчальному закладі. Позивач скерував позовну заяву до суду 30.09.2020, тобто з пропуском, передбаченого законом трирічного строку позовної давності. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, суд приходить до висновку про застосування до спору наслідків пропуску строків позовної давності, як підставу для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed