Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщена в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на розгляд справи, у судове засідання не зявилась. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ «Укрфінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за грошовими зобовязаннями в розмірі 23539,20 грн., зазначивши, що 12 липня 2014 р. між ТОВ «Мігфінанс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики 2014-01-01224 на суму 1000 (одна тисяча) грн., з нарахуванням відстотків у розмірі 2 % за кожен день користування Позичальником грошовими коштами (732 % річних). Між сторонами договору про надання банківських послуг були узгоджені порядок користування грошовими коштами згідно договору позики. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконала умови договору, тобто своєчасно не повернула позивачеві (кредитору) встановлену суму грошових коштів та не сплатила відсотки за користування ними, а також винагороду банку, у неї склалася заборгованість за грошовими зобовязаннями на момент звернення позивача до суду становить 23539,20 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 1000 грн.; заборгованості по відсотках 2% за користування грошовими кошатами 234 дн. 5020 грн.; заборгованості за штрафом за прострочення сплати відсотків 250 грн; заборгованості по пені 2 % пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобовязань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 234) 17269 грн. Суми заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашені. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 12 липня 2014 р. був укладений договір позики №2014-01-01224, ним були передбачені умови надання та порядок повернення грошових коштів, які позичальник порушив. Ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, позикодавець має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 23539,20 грн грн. є правомірними і законними, виходять із договору позики.

Outcome: approved