Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що в 1994 році позивачем та його батьками [PERSON] і [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS] в рівних долях, про що 7 вересня 1994 року Київським акціонерним товариством «Кияни» було видано відповідне свідоцтво. Вказане свідоцтво було зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 5227 від 15 вересня 1994 року. Квартира складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 34,80 кв.м, житловою площею 18,70 кв.м. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 8 листопада 2006 року батька позивача - [PERSON] - було оголошено померлим. 01 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києві було видано свідоцтво про смерть [PERSON] 19 листопада 2006 року, актовий запис № 04. На підставі заяви позивача та заяви [PERSON] державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу щодо майна [PERSON] спадкову справу № 546-06 р. 22 травня 2007 року державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори на моє ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], реєстровий №1-1084. На іншу 1/6 частку квартири, яка увійшла до спадкового майна, державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я матері позивача - [PERSON], реєстраційний [NUMBER]. [INFO] померла мати позивача, [PERSON], що і стверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві. На підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини, державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] № 494/2013. 01 квітня 2014 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським акціонерним товариством «Кияни» від 07 вересня 1994 року. Разом з тим, державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], яка була успадкована [PERSON] після батька позивача - [PERSON], оскільки нею не було зареєстровано право власності на вказану частку у Державному реєстрі речових прав. Прийнявши спадщину після батька позивача - [PERSON], мати позивача - [PERSON] набула у власність належну останньому 1/6 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно, після матері позивача [PERSON] право власності на вказану частку перейшло до позивача. Таким чином, за позивачем підлягає визнанню у порядку спадкування право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. В зв'язку з неможливістю оформлення своїх спадкових прав у нотаріуса позивач вимушений звернутися з позовом про їх захист у судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві обставинам, вказавши, що інших спадкоємців за законом, крім нього та сестри [PERSON], після смерті батьків не має. Додав, що він є власником 5/6 частин вищевказаної квартири, в т.ч. 1/3 - в порядку приватизації, інша - в порядку спадкування. А на 1/6 частину, яка залишилася як спадкове майно, не може оформити у нотаріуса. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Залучена до участі у справі за ініціативою суду як третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, у нотаріуса вона у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріусом їй були наслідки такої відмови, вони їй зрозумілі. На належну її частину квартири, як спадкоємцю після смерті спадкодавця [PERSON], вона не претендує. За прийняттям спадщини після оголошенням батька померлим вона не зверталася. Представник третьої особи - Держ.реєстраційної служби України, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що спірним майном є 1/6 частка квартири [ADDRESS]. Згідно з наданими документами, в вересні 1994 [PERSON], [PERSON] та позивачем у справі [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS] в рівних долях, про що 7 вересня 1994 року Київським акціонерним товариством «Кияни» було видано відповідне свідоцтво. Вказане свідоцтво було зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 5227 від 15 вересня 1994 року. Квартира складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 34,80 кв. м., житловою площею 18,70 кв. м. (а.с. 5). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.11.2006 року [PERSON][INFO], було оголошено померлим (а.с. 12). Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києві було видано свідоцтво про смерть [PERSON] 19 листопада 2006 року, актовий запис № 04 (а.с. 6). На підставі заяви позивача та заяви [PERSON] державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу щодо майна [PERSON] спадкову справу № 546-06 р. 22 травня 2007 року державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори на ім'я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], реєстровий №1-1084 (а.с. 8). На іншу 1/6 частку квартири, яка увійшла до спадкового майна, державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я матері позивача - [PERSON], реєстраційний [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 13537 (а.с. 9). Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] № 494/2013. 01 квітня 2014 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським акціонерним товариством «Кияни» від 07 вересня 1994 року (а.с. 10). Державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори листом від 30.06.2015 р. за вих.№ 3775/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], яка була успадкована [PERSON] після батька позивача - [PERSON], оскільки нею не було зареєстровано право власності на вказану частку у Державному реєстрі речових прав (а.с. 11). Доводи позивача були перевірені отриманої з Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори копії спадкової справи № 493/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач та 3 особа по справі, як діти спадкодавця, є спадкоємцями за законом 1 черги. Згідно зі ст.1217 ЦК України після смерті [PERSON] спадкодавця відкрилася спадщина за законом у вигляді 1/6 частини квартири Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з письмовою заявою від 16.09.2013 р. № 1443 про прийняття спадщини після смерті матері. Заявою від 05. 02.2014 р. № 179, поданою у встановлений законом строк, інший спадкодавець після смерті [PERSON] - [PERSON]. - відмовилася від прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ст.1269 ЦК України позивач по справі є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1267 ч.1 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, позивач по справі після смерті спадкодавця має право на спадкування 1/6 частини вищевказаної квартири. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач по справі не оформив спадщину на частку спадкового майна у нотаріальній конторі, оскільки за життя спадкодавця [PERSON] не була зареєстрована за нею ця частка, що залишилася як спадок після спадкодавця [PERSON] Після смерті [PERSON] такий документ не може бути зареєстрований, оскільки згідно ст. 346 п. 11 ЦК України право власності припиняється у зв'язку зі смертю власника Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. У відповідності до вимог ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судових захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою, а інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права власності в судовому порядку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.328, 1217, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved