Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 18.02.2020 по цивільній справі №320/3571/19 [PERSON] , [INFO] була відібрана від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та з матері стягнуто аліментів на утримання дитини. Підставами для відібрання дитини від батьків було те, що вони тривалий час ухилялися від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки, не піклувалися про її життя і здоров`я, розумовий, духовний, фізичний розвиток, не забезпечували отримання дочкою належного рівня дошкільної освіти, медичного обстеження та лікування, догляду, харчування, умов проживання, що негативного вплинуло на її розвиток. На підставі вказаного рішення суду рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 16.04.2020 №70/5 «Про встановлення статусу дитині» [PERSON] , [INFO] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21.05.2020 №86/10 «Про влаштування [PERSON] до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» на повне державне утримання» [PERSON] , [INFO] було влаштовано до вказаного закладу. Відповідно до інформації адміністрації КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР від 11.03.2021 вих. №01-23/186 [PERSON] , [INFO] з 04.06.2020 по 07.09.2020 перебувала у вказаному закладі. За весь час перебування дівчинки батьки [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини не займалися, не телефонували та не надсилали ніяких запитів про дівчинку. На підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 08.09.2020 №317 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування дитини на виховання та спільне проживання» [PERSON] , [INFO] з 11.09.2020 влаштовано в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа служби у справах дітей Бердянської міської ради Запорізької області від 12.03.2021 вих. №03-17/631 за період з 08.09.2020 по сьогодні батьки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] до дитини не приїздили, не цікавилися її життям, здоров`ям та навчанням, матеріальної допомоги не надавали, аліментів не сплачували. Відповідно до інформації Мелітопольського міськрайонного суду від 16.02.2021 вих. 01-03/50/2021 в провадження Мелітопольського міськрайонного суду не надходило судового спору про повернення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в сім`ю батьків [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищевикладеного просять позбавити прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступних висновків. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про народження від 19.03.2020 року, яка видана повторно Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 273. (а.с.4). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року позовну заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково. Відібрано [PERSON] , [INFO] , від її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, передавши дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради. Стягнуто з [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-9). Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 16.04.2020 р. №70/5 встановлено малолітній [PERSON] , [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21.05.2020 р. №86/10 влаштовано малолітню [PERSON] , [INFO] до КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради на повне державне утримання до 21.05.2021. (а.с. 11). Відповідно до повідомлення КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради від 11.03.2021 №01-23/186 за час перебування [PERSON] , [INFO] з 04.06.2020 по 07.09.2020 рр. батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вихованням дитини не займалися, не телефонували і не надсилали ніяких запитів про дівчинку (а.с.12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 08.09.2020 року №317 створено прийомну сім`ю на базі родини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та влаштовано на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до повідомлення служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 12.03.2021 року №03-17/631, за період з 08.09.2020 по 12.03.2021 батьки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до дитини не приїздили, не цікавилися її життям, здоров`ям та навчанням, матеріальної допомоги не надавали, аліменти не сплачували. Прийомні батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , підтвердили невиконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини (а.с.14). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться долею доньки, не піклуються про її розвиток, матеріально не утримують, в підготовці до самостійного життя участі не приймають, заходів щодо повернення дитини в сім`ю не вживають. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 гривень 00 копійок. Тому, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270 гривень 00 копійок.

Outcome: approved