Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Виконком Білгород-Дністровської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд прийняти рішення про відібрання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що відповідачка належним чином не виконує свої материнські обовязки, за що не раз була притягнута до адміністративної відповідальності. [PERSON] не створила належних умов для утримання та виховання своїх дітей. В помешканні завжди брудно, діти неохайні, в брудному одязі вештаються по місту, медичного огляду не проходять, сама [PERSON] не має постійного місця роботи, схильна до агресії, рекомендації соціальних органів не приймає, конфліктує з сусідами, має заборгованість перед комунальними службами. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 03.08.2017 року № 393 діти були відібрані у [PERSON] Представник позивача [PERSON] надала суду заяву згідно з якою позовну заяву підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи сповіщалась, причини неявки суду не відомі. Представник Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради [PERSON] надала заяву згідно з якою не заперечує проти задоволення позову про відібрання дітей. Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури [PERSON] висловила позицію про можливість задовольнити позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є матірю трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, що містяться в матеріалах справи. Відповідачка зареєстрована та фактично разом з трьома малолітніми дітьми проживає за адресою: м. Білгород - Дністровський, [ADDRESS], що підтверджується довідкою Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області та довідкою про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб. Батько [PERSON], 09.11.2008 р..н., - [PERSON], з сімєю не проживає. За інформацією управління соціальної політики Білгород - Дністровської міської ради [PERSON] перебуває на обліку в управлінні, як отримувач державної допомоги при народженні та державної допомоги на дітей одинокої матері. Допомога при народженні дитини призначена на дитину [PERSON], [INFO] Допомога на дітей одинокої матері призначена на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] З 11 квітня 2017 року сімя [PERSON] перебуває на соціальному супроводі в міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді як сімя, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Діти, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з травня 2017 року перебувають на обліку в службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. За результатами проведення роботи з цією сімєю та збирання необхідної інформації стосовно її життєдіяльності, позивачем було встановлено, що мати дітей, [PERSON], не працює, не створила для дітей умови, необхідні для проживання, виховання та розвитку, рекомендації служб не виконує. За період перебування сім'ї під соціальним супроводом ситуація в родині погіршилася та несе загрозу життю і здоровю малолітнім дітям. Діти часто жебракують в пошуках їжі та лазять по смітниках, бродять по місту без будь-якого нагляду. Останнім часом [PERSON] змінює адреси свого проживання. Зазначене підтверджується свідченнями сусідів (заява від 25.07.2017 року), інформацією міського ЦСССДМ, інформацією Білгород-Дністровського відділу поліції від 13.07.2017 року. Неодноразово протягом 2016 та 2017 років [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків, що підтверджується відповідними довідками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (ч.2 ст. 170 СК). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради (протокол від 31.07.2017 р.) за результатом супроводу сімї встановлено, що залишення дітей в даному сімейному оточенні є небезпечним для їх життя, здоровя та морального виховання. Тому, позивачем було прийнято рішення від 03.08.2017 року про негайне відібрання малолітніх дітей у матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. 08 серпня 2017 року позивач склав Висновок № 32/2075 про доцільність відібрання малолітніх дітей у матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд дослідивши всі обставини справи, оцінивши надані сторонами у справі докази, вважає, що дійсно існують обґрунтовані підстави для відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та передачу їх органу опіки та піклування. Виходячи із інтересів малолітніх та намагаючись забезпечити в подальшому можливість їх всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та відібрати малолітніх дітей у матері, яка не може на сьогоднішній день забезпечити їх гідними умовами життєдіяльності. Одночасно, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Outcome: approved