overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася. Від відповідача до суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] на попередній розгляд справи не зявилася, направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: - копія паспорта [PERSON], серії КК №526098, виданий Ренійським РО ГУМВС України; - копія картки фізичної особи платника податків [PERSON]; - свідоцтво про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖД № 287154 від 12.02.1983 р. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 12 лютого 1983 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований в Орлівській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис №2, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії ІІ-ЖД № 287154. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя з ним не склалося. На протязі останніх років сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Тривалий час [PERSON] та [PERSON] не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. У [PERSON] немає бажання бути разом з [PERSON]. Позивач виїхала за межі України, працює за кордоном, шлюб між ними припинено, неповнолітніх дітей немає. Відповідача не бажає добровільно розірвати шлюб, відмовляє позивачу в підпису заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] на попередній розгляд справи не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ЖД №259989; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~свідоцтво про шлюб, серії 1-ЖД № 105051 від 14.11.2009 р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] 14 листопада 2009 року в Ренійському відділі РАЦС, актовий запис №122. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Дякогло». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося. Під час спільного життя часто виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння. Позивач зазначив, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спорів майнового характеру немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. У поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по вул. Незалежності, 37 у с. Бернове Кельменецького району Чернівецької області. Вказана обставина стверджується копією договору дарування житлового будинку укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 2012 року, копією Витягу про державну реєстрацію прав № 35673882 від 01 жовтня 2012 року. У вищевказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказана обставина стверджується довідкою виданою Бернівською сільською радою №294 від 19 березня 2018 року. Відповідачі не проживають за вищевказаною адресою понад один рік. Вказані обставини стверджуються довідками Бернівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області №№177, 178, 179 від 26 лютого 2018 року. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідачі не проживають у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку. Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 37 по вулиці Незалежності в с. Бернове Кельменецького району Чернівецької області, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач, [PERSON], не з'явилась у судове засідання, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER]; лист-відповідь Ренійського РС ГУ ДМС України в Одеській області за вх. № 8955 від 29.11.2013р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], просить стягнути з відповідача, [PERSON], який є батьком дитини, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]р.н., у розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Від шлюбу із відповідачем, який був розірваний 07.11.2008р. народився син [PERSON], [INFO]р.н. На теперішній час малолітній син [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач самостійно сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 200 грн. на місяці, однак вже протягом 8 місяців не сплачує аліменти, хоча має можливість оскільки працює водієм у фізичної особи підприємця. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. На підставі вищевикладеного позивач була вимушена звернутись із позовом до суду. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання дитини не надається, а домовленість про способи надання допомоги дитині, між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, вивчивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача частково з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до положень сімейного законодавства України, визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність непрацездатних членів сім`ї, інші істотні обставини. Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач, [PERSON], не зявилась у судове засідання, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб, серії 1-ЖД № 122592, між [PERSON] та [PERSON], серії 1-ЖД № 122592; копія паспорту громадянки України [PERSON], серії КМ № 698549; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-ЖД № 273780; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; лист-відповідь Ренійського РС ГУ ДМС України в Одеській області за вх. № 9864 від 31.12.2013р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], просить стягнути з відповідача, [PERSON], який є батьком дитини, аліменти на утримання [PERSON], 13.04.2011р.н., у розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Від шлюбу із відповідачем, народилась донька [PERSON], 13.04.2011р.н. Сімя розпалась, тому на теперішній час малолітня донька [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання доньки не бажає. У відповідача інших дітей немає, крім того, у нього є можливість утримувати доньку, оскільки офіційно працює у ДП «РМТП», тобто має стабільний дохід. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. На підставі вищевикладеного позивач була вимушена звернутись із позовом до суду. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання дитини не надається, а домовленість про способи надання допомоги дитині, між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, вивчивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача частково з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до положень сімейного законодавства України, визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність непрацездатних членів сім`ї, інші істотні обставини. Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу в її відсутності позовні вимоги підтримує повністю. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказана обставина стверджується рішенням Кельменецького районного суду від 23.03.2020 року по справі № 717/62/20 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222417789 від 02.09.2020 року. У вказаному вище житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який є сином позивачки і не проживає в даному будинку з січня 2020 року. Вказана обставина стверджується довідкою № 210 від 10.03.2021 року, виданою Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області та актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №210, 211 від 10.03.2021 року. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку. Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу в її відсутності позовні вимоги підтримує повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказана обставина стверджується копією договору дарування від 27.12.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22440809 від 10.04.2009 року. У вищевказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає в даному будинку з 1999 року. Вказана обставина стверджується довідкою № 1281 від 24.12.2019 року, виданою Росошанівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області та актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №1198 від 11.12.2019 року. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку. Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. У поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру виданого 15 травня 2008 року. У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Вказана обставина стверджується довідкою № 1400 виданою Кельменецькою селищною радою Кельменецького району Чернівецької області 04 червня 2018 року. З 2013 року відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS]. Вказана обставина стверджується актом обстеження про визначення місця проживання особи від 26 липня 2018 року. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку. Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON]. втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, пояснень, або заперечень щодо позовних вимог не надала, причини її неявки суду невідомі. Про час, місце розгляду справи сповіщена належним чином, згідно ст.74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Позивач, [PERSON], не з'явився у судове засідання, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Судом були досліджені наступні документи: свідоцтво про укладання шлюбу, серії [NUMBER], з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.12.1987р. про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 26; копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області від 10.12.2013р. за вх. № 9296; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 19 грудня 1987р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Котловинській сільській раді Ренійського району, актовий запис за № 26. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], 17.11.1992р.н., які на теперішній час є повнолітніми та навчаються у вищих учбових закладах. Позивач зазначає, що вони на даний час припинили шлюбні відносини, хоча й проживають в одному будинку. Майже рік тому відповідач поїхала на заробітки до Російської Федерації і до теперішнього часу не повернулась. Із телефонних розмов позивач зрозумів, що відповідач не бажає підтримувати подальші стосунки. Шлюб між сторонами існує суто формально, позивач вважає збереження шлюбу недоречним та неможливим, призначення будь яких строків для примирення недоцільним. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. З урахуванням положень ст.235 ЦПК України «у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається».

Outcome: approved