Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в якому просив зняти арешт накладений державним виконавцем Грешновим Андрієм Вікторовичем зареєстрований в реєстрі від 15.11.2010 року, за номером 10489624 з наступного майна: земельна ділянка кадастровий номер 1221486200:09:004:0048, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Зеркальна, 4; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 15.11.2010 року Відділом ДВС Дніпропетровського РУЮ в рамках виконавчого провадження б/н 25.10.2010 року державним виконавцем Грешновим A.B., було накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 1221486200:09:004:0048, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Зеркальна, земельна ділянка № 4. Об'єкт належить ПАТ «Фідобанк» на підставі свідоцтва на право власності виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та посвідченим за реєстраційним номером 5776. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Наявність арешту на нерухомість право власності на яку належить AT «Ерсте Банк» на цей час Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (відповідно до п. 1.1 Статуту) перешкоджає останньому зареєструвати його відповідно до вимог чинного законодавства України, а відповідно й на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» позбавлений можливості вільно користуватись належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. З огляду на вищевикладене, він вимушений звернутись до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» [PERSON] за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника та на розсуд суду. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» та Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (а.с.15-25). Рішенням Національного банку України від 18 липня 2016 року №142-рш, вирішено відкликати банківську ліцензію та провести ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк». Рішенням фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» призначено уповноваженою особою Фонду та делегування повноважень ліквідатора банку [PERSON] (а.с.13-14), про що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виданий 19 липня 2016 року відповідний наказ за №291. 15 листопада 2010 року Відділом ДВС Дніпропетровського РУЮ в рамках виконавчого провадження б/н від 25 жовтня 2010 року державним виконавцем Грешновим A.B., було накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 1221486200:09:004:0048, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район с. Дослідне по вул. Зеркальній, земельна ділянка 4 (а.с.11-12). Арештована земельна ділянка належить ПАТ «Фідобанк» на підставі Свідоцтва на право власності виданого та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 23 жовтня 2012 року, зареєстрованим за реєстраційним номером № 5776 (а.с.9-10). На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк», визначені зокрема ст. 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно. Відповідно до п. 7 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Таким чином, наявність арешту на нерухомість, право власності на яку належить AT «Ерсте Банк» на цей час ПАТ «Фідобанк» (відповідно до п. 1.1 Статуту) перешкоджає позивачу зареєструвати своє право власності відповідно до вимог чинного законодавства України, а відповідно й на теперішній час ПАТ «Фідобанк» позбавлений можливості вільно користуватись належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосереднього підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено, порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонами та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зносу, пошкодження або в разі якщо витрати, повязані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може буті реалізовано, арешт з майна боржника може буті знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Звернувшись до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з майна, позивач отримав відмову оскільки виконавче провадження б/н від 25 жовтня 2010 року знищено, а тому арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, аналізуючи наведене, доводи позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved