Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 серпня 2018 року, посилаючись на те, що після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, вона звернулась з письмовою заявою до приватного нотаріуса Шпарага С.С. про прийняття спадщини за законом. Нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на наявність трьох заповітів, залишених спадкодавцем за життя - 1) № 5-4081 від 06 вересня 1994 року на користь колишньої дружини [PERSON], 2) № 3235 від 23 травня 2008 року на користь дочки [PERSON], 3) № 3236 від 23 травня 2008 року на користь дочки [PERSON] та на підставі того, що [PERSON] не входила до кола спадкоємців, визначених вказаними заповітами і неохопленої заповітами спадщини не було. Позивачка вважає, що нотаріусом були допущені порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, оскільки заповіт від 06 вересня 1994 року викликає сумніви в його законності, так як складений на ім'я колишньої дружини, нотаріусом при прийняття від позивачки заяви не було роз'яснено про наявність у спадкодавця заповітів на користь інших осіб та вона була позбавлена права ознайомитись з його змістом. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснив, що ставить заповіт від 06 вересня 1994 року під сумнів, оскільки нотаріусом не надано йому правової оцінки та не перевірено його реєстрацію в Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті спадкодавця, його зміст та порядок складання свідчить про те, що він був складений з чисельними порушеннями норм законодавства. Вважає, що приватним нотаріусом не було надано належної правової оцінки заповіту і неправомірно відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Детальне обґрунтування позовних вимог позивачки та її представника міститься в наданій відповіді на відзив відповідача. Відповідач Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С. в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність у зв'язку із завантаженістю на робочому місці, позов не визнає, оскільки діяла відповідно до діючого законодавства, що регулюють спадкові відносини. Направила суду відзив на позовну заяву, де виклала підстави незгоди з позовними вимогами. Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи та матеріали справи за заявою позивачки про забезпечення доказів шляхом витребування письмових документів - копії спадкової справи після смерті [PERSON], вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Предметом спору за даною цивільною справою є незаконність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку позивачка просить визнати недійсною та скасувати. Згідно із змістом ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства України. Кожна особа має право на судовий захист. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться в ст. 16 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України для способів захисту цивільних прав та інтересів належать : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зазначений перелік способу захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який належить від виду правопорушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла сторона не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу. Таким чином, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Між тим, в судовому засіданні достеменно встановлено, що позивачка незгодна саме з фактом існування заповіту від 06 вересня 1994 року, ставить під сумнів його законність за формою, змістом та оформленням, а доводів щодо незаконності дій нотаріуса ані у позові, ані в судовому засіданні наведено не було. Отже, мотиви, з яких позивачка просить визнати постанову нотаріуса незаконною та скасувати її є нічим іншим, як обґрунтуванням вимог щодо скасування заповіту, при вирішенні яких суд зобов'язаний буде надати оцінку її доводам та доказам. Натомість, при вивченні постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та справи про забезпечення доказів шляхом витребування письмових документів - матеріалів спадкової справи - встановлено, що дії нотаріуса відповідали вимогам ст. 1223 ЦК України, згідно із якою право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийняття спадкоємцями, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (перша-п'ята черга спадкоємців за законом). З урахуванням того, що заповіти, зокрема заповіт від 06 вересня 1994 року, не визнано недійсним, спадкоємці за заповітами прийняли спадщину шляхом звернення із відповідними заявами, неохопленої заповітом спадщини немає, суд приходить до висновку, що нотаріус діяла в межах своїх повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів, які регулюють спадкові відносини, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed