overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 30.10.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. На даний час подружні стосунки між сторонами припинено, разом вони не проживають, наміру зберегти сім'ю не мають. Викладені обставини змусили позивачку звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, згідно якої позов визнав та прохав суд слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 30 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС РС Краснокутського РУЮ у Харківській області, актовий запис №120, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. За час спільного проживання між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки. На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають, наміру зберегти сім'ю не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти позову, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна немає. Під час звернення до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 248,47 грн., який відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій зазначила, що 5 грудня 1978 року виконавчим комітетом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON] Неповнолітніх дітей від шлюбу в них немає, спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, з 2000 року вона і [PERSON] проживають окремо. В даний час [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі та знаходиться в Шепетівській виправній колонії №98 Хмельницької області. В зв'язку з цим заявниця просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON], оскільки збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених в заяві, та пояснила, що вони з [PERSON] не проживають разом з 2000 року, вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області [PERSON] був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і на даний час він відбуває покарання, а тому вона вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, намірів її зберігати в неї не має, просить шлюб розірвати. [PERSON], який відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії №98 Хмельницької області і який отримав повідомлення про час та місце слухання справи, не надав суду заперечень щодо розірвання шлюбу між ним та заявницею. Заслухавши заявницю, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 5 грудня 1978 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає, а фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися в 2000 році. Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18.07.2013 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, і на даний час відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№ 98). Таким чином, сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2014 р., вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18.07.2013 року, а також поясненнями [PERSON], допитаної як свідка. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із подружжя, що встановлено судом. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. З огляду на викладене, оскільки заявниця не бажає зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та розірвати шлюб укладений між [PERSON] і [PERSON] На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в Державному акті на право приватної власності на землю невірно вказане її прізвище. Просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю ІІ - ХР № 108978, виданого на підставі рішення виконкому Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року на ім'я « [PERSON]» Заявник надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи надав суду заяву в якій просить слухати справу без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що заявнику на підставі рішення виконавчого комітету Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,5635 га, яка розташована на території вищевказаної сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що було видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІ - ХР № 108978 ( а.с.11). В зазначеному вище Державному акті на право приватної власності на землю прізвище заявника вказано «[PERSON]» . Із ксерокопій паспорту заявника вбачається, що її прізвище «[PERSON]» (а.с.4-6). Встановлення факту носить для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що в договорі дарування і в реєстрі прав власності на нерухоме майно її прізвище та прізвище її чоловіка внесені, як [PERSON], згідно паспортів, які вони мали на той час. У нових паспортах, які вони отримали після обміну їх прізвище вказано - [PERSON]. Просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме договору дарування житлового будинку від 02 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрований за № 4722, про право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Представник заявника, [PERSON] , надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу без її участі та без участі заявника, на підставі наявних у справі доказів. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи, Ізюмської міської ради, та зацікавлена особа, [PERSON], надали суду письмові заяви в яких просять слухати справу без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що заявнику на підставі договору дарування житлового будинку від 02 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого за № 4722 належить ? частина житлового будинку [ADDRESS] ( а.с.11). В зазначеному вище договору дарування на ? частину житлового будинку прізвище заявника вказано «[PERSON]» ( а.с. 7-8). Із ксерокопій паспорту заявника вбачається, що її прізвище «[PERSON]» (а.с.4). Встановлення факту носить для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була її матір'ю. У заяві вона вказала, що її мати [PERSON] померла [INFO] року в с. Сокиринці Чортківського району Тернопільської області. Заявниця має намір оформити спадщину після смерті матері, однак у неї відсутнє свідоцтво про її народження, тому державний нотаріус роз'яснив, що необхідно звернутись до суду, щоб довести факт родинних відносин. Заявниця [PERSON] заяву підтримує, просить її задовольнити. Від заінтересованої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішенні покладаються на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що померла [PERSON] була матір'ю заявниці. Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. [INFO] року в с. Сокиринці Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно заповіту, складеного 26 січня 2007 року і посвідченого секретарем Сокиринецької сільської ради Чортківського району, [PERSON] на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і щоб воно не складало і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Згідно довідки № 211 від 05.11.2014 року станом на 01.07.1990 року у житловому будинку по [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON]. У відповідності з випискою з погосподарської книги по Сокиринецькій сільській раді Чортківського району № 235 від 15.12.2014 року № 1 особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки головою господарства була [PERSON], [INFO] (померла [INFO] року), список членів домогосподарства - дочка [PERSON], [INFO]. Дослідження всіх наявних документів, покази свідка вказують на те, що [PERSON] була матір'ю заявниці. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами, позбавляє її права спадкування, чим порушуються спадкові права [PERSON], які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання доньки, в якій вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], на утримання якої відповідач сплачував аліменти. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, у зв'язку з чим виплата аліментів припинилась. Донька [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі №25 м. Хмельницького, навчання доньки вимагає значних витрат, тому позивач звернулась до суду та просить суд стягувати з відповідача аліменти на час навчання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу на час навчання доньки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, що не відмовляється надавати допомогу доньці, яка продовжує навчання, проте просить врахувати, що він має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно довідки Вищого Професійного училища №25 м. Хмельницького [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із положеннями статті 199 цього кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до викладеного, однією з необхідних умов для отримання особою аліментів є спроможність одного з батьків надавати таку матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що у відповідач на утриманні є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Тому суд вважає, що відповідач може надавати допомогу у розмірі 1/8 частини з його заробітку щомісяця до закінчення навчання доньки. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка вказує на те, що 5 жовтня 2001 року вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі - продажу, який був зареєстрований на УБ «Південь» за № 3068. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. Посилаючись на викладене, позивачка просила про визнання договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку дійсним. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 5 жовтня 2001 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність позивача, а остання прийняла нерухоме майно і сплатила за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на УБ «Південь» за № 3068 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 5 жовтня 2001 року. Придбану за договором кватиру [ADDRESS] позивачка зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 16731, реєстрова книга № 92) 20 листопада 2001 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] Новоселицького району, Чернівецької області, що складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», вбиральні літера «В», колодязю № 1, огорожі № 2-3, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з вищевказаного домоволодіння. Вона як спадкоємець за законом після смерті матері спадщину прийняла своєчасно. Відповідач спадщину не прийняв. Просила визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав Відповідач в судове засідання не з'явився. Однак від нього надійшла телеграма про розгляду справи у його відсутності. Позов визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] Новоселицького району, Чернівецької області, що складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», вбиральні літера «В», колодязю № 1, огорожі № 2-3. [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняла своєчасно. Відповідач спадщину не прийняв. Інших спадкоємців які мають право на обов'язкову частку в спадщині судом не встановлено. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2010 року у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 443 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя сторін не склалося, що пов'язано з тим, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з лютого 2012 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що сторони досягли домовленості стосовно того, що їх малолітня дитина залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 16 жовтня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 жовтня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1136, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідача на відсутність його згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 23 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 жовтня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 685, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обов'язки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved