Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

В грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 26.03.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява позичальника разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та витягом з «Тарифів Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. На підставі п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку, виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту на Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 15.11.2018 року має заборгованість в загальній сумі 17509,83 грн., яка складається з наступного: 1965,12 грн. - тіло кредиту, 465,36 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 13769,36 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 809,99 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] ( за довіреністю) у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, в якому у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.25, 32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24, 41, 42, 46), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд на підставі ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст.247, 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» з встановленим на ній кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг договір про надання банківських послуг складається з заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правилами надання банківських послуг, Тарифів. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Пунктом п.2.1.1.12.11 Умов та правил встановлено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил клієнт зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом п.2.1.1.5.6 Умов та правил встановлено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову). Позивачем всі зобовязання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, тобто 71. Статтями 1049 та 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати проценти. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 15.11.2018 року (а.с.5, 6) з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 17509,83 грн., яка складається з наступного: 1965,12 грн. - тіло кредиту, 465,36 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 13769,36 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 809,99 грн. (процентна складова). Отже, в судовому засіданні встановлено, що зобовязання відповідачем виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитного договору. Виходячи з наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено заборгованість за загальною сумою 2430,48 грн. (тіло кредиту - 1965,12 грн. та нараховані проценти за користування кредитом - 465,36 грн.). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 ст.551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.4 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Такі правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 та від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473цс16. Зважаючи на те, що розмір неустойки (пені) заявлений позивачем до стягнення значно більший від розміру збитків, суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норми ч.3 ст.551\~ЦК України та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 2500,00 грн., що не суперечить вимогам законодавства. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. і 5% від суми заборгованості по кредиту - 1309,99 грн., то суд приходить до такого. За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, 2.1.1.12.2.2 і 2.1.1.12.6.1 (а.с.15-21) педбачено застосування пені, як виду цивільно - правової відповідальності, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов та правил сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів. Тарифами банку встановлений штраф у розмірі 250,00 грн. і 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлено Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015р. та постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в загальному розмірі 1309,99 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 4930,48 грн., яка складається з наступного: 1965,12 грн. - тіло кредиту, 465,36 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 2500,00 грн. нарахована пеня. Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст.141 КПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 496,33 грн. (17509,83 : 4930,48 = 3,55; 1762,00 : 3,55 = 496,33).

Outcome: partial