Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом к [PERSON], третя особа: виконком Бердянської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, визнавши особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказуючи, що на праві власності йому належить двокімнатна квартира [ADDRESS] ( Шевченко) у м.Бердянську. Право власності на квартиру зареєстровано за ним у Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації згідно реєстраційного посвідчення, записано в реєстрову книгу за № д.65 за реєстровим номером 10691, також підтверджується технічним паспортом на квартиру. Крім нього у зазначеній квартирі зареєстрована та проживає його дружина [PERSON], а також зареєстрований син його дружини від першого шлюбу [PERSON], який з осені 2014 року в квартирі не проживає, виїхав на заробітки до Російської Федерації, де і знаходиться по теперішній час. Відповідач [PERSON] відсутній у спірному жилому приміщенні з осені 2014 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у квартирі відсутнє. Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири. Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] ( Шевченко) у м.Бердянську. В судове засідання позивач не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на підставі маючих у суду письмових матеріалів. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву про згоду з поданим позовом відносно нього, просить визнати його втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] ( Шевченко) у м.Бердянську, оскільки він знаходиться в Російській Федерації та не має можливості приїхати в України. В обгрунтування письмової заяви надав суду копію тимчасового дозволу на проживання в Російській Федерації. Представник третьої особи виконкому Бердянської міської ради в судове засідання не зявився, до суду надійшла письмова заява від третьої особи, за підписом міського голови, про розгляд справи за їх відсутністю. \~Відповідно до\~ст. 247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що на підставі договору купівлі продажу від 13.04.2001 року [PERSON] набув право власності на квартири [ADDRESS] ( Шевченко) у м.Бердянську ( а.с.6). Право власності на квартиру зареєстровано за ним у Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації згідно реєстраційного посвідчення, записано в реєстрову книгу за № д.65 за реєстровим номером 10691, також підтверджується технічним паспортом на квартиру ( а.с.7-8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі як член сімї наймача, оскільки є рідним сином дружини позивача від першого шлюбу. Відповідно до ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72\~ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до зазначених правових норм [PERSON], який був зареєстрований в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням. А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. За розясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідно до акту від 23.10.2018 року комісією мешканців ОСМД «Ташкент», при проведенні перевірки у квартирі [ADDRESS] ( Шевченко) у м.Бердянську було встановлено,що в спірній квартирі мешкають позивач [PERSON] та його дружина [PERSON], більше ніхто не проживає. З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача [PERSON] понад шість місяців, за яке він як член сімї наймача не оплачує комунальні послуги, його речі у квартирі відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося. Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах. Докази, на які посилається [PERSON] у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені письмовою заявою відповідача, який погодився з позовом [PERSON], тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов. На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved