Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Вищевказана цивільна справа з 18 лютого 2016 року знаходилась у провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. 26 квітня 2016 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно автоматичного розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В. Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним. ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Банк Універсальний». Відповідно до умов кредитного договору № 055-2008-1680 від 29 травня 2008 року [PERSON] отримав у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 65000,00 доларів США строком до 10.05.2038 року зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом, з 27.02.2009 року відсоткова ставка була змінена на 8,72% річних, з 15.02.2010 року на 13,27% річних. 03 березня 2009 року між відповідачем та банком була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої з 27 лютого 2009 року по 14 лютого 2010 року відсоткова ставка була змінена на 8,72% річних, з 15 лютого 2010 року по 14 лютого 2015 року на 13,27% річних, з 15 лютого 2015 року 12,45% річних. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі, обумовленій кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник повинен щомісячно в дату сплати щомісячних платежів сплачувати заборгованість по кредиту, вказану в Графіку погашення кредиту, визначеному у додатку 2 до кредитного договору, додатку 2 до кредитного договору в редакції Додаткової угоди б/н від 03.03.2009 року. В звязку з тим, що відповідач не виконував належним чином умови договору, позивачем був поданий позов про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], на загальну суму 50655,41 доларів США. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості по кредиту в розмірі 492\~578,27 грн. та судові витрати. 10 лютого 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист у вказаній справі. 25 серпня 2015 року представник позивача направив до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області заяву про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника. Станом на сьогоднішній день відповідач не сплатив заборгованість. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Індекс інфляції за наростаючим підсумком з січня 2015 року по вересень 2015 року складає 1,38. Сума інфляційних втрат = 492\~578,27 х 1,38 492578,27 = 187\~179,74 грн., з яких 492\~578,27 грн. сума заборгованості, яка стягнута з відповідача на користь банку за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року; 1,38 індекс інфляції. Сума 3% річних від простроченої суми = 492\~578,27 грн. х 3%: 365 х 272 = 11\~012,16 грн., з яких: 492\~578,27 грн. сума заборгованості, яка стягнута з відповідача на користь банку за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року; 3% - розмір відсотком ставки за рік; 365 кількість днів у році; 272 кількість днів простроченої заборгованості. Всього стягненню з відповідача належить 187\~179,74 грн. + 11\~012,16 грн. = 198\~191,90 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг у розмірі 198\~191,90 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 29.05.2008 року укладено кредитний договір № 055-2008-1680 (а.с. 4-9). Згідно п.1.1 договору кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 65\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,45% річних в порядку, на умовах, та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п.1.1.1 кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) встановлюється процентна ставка у розмірі 37,35% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Відповідно до п.2.6 договору позичальник зобовязується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10 травня 2038 року. Згідно п.2.7 кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування відсотків «30/360», починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок позичальника, вказаний у п.2.1.3 договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості позичальника, (а саме: на суму кредиту, що не повернута кредитору), виходячи із кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Дата остаточного погашення кредиту в розрахунок не включається. Позичальник зобовязується здійснити повне погашення процентів за користування кредитом не пізніше дня повного погашення суми кредиту, зазначеного у п.2.6 цього договору. 03 березня 2009 року між відповідачем та банком була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої з 27 лютого 2009 року по 14 лютого 2010 року відсоткова ставка була змінена на 8,72% річних, з 15 лютого 2010 року по 14 лютого 2015 року на 13,27% річних, з 15 лютого 2015 року 12,45% річних (а.с. 10-16). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року у справі № 369/3195/14-ц позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості по кредитному договору № 055-2008-1680 від 29 травня 2008 року в розмірі 492\~578,27 грн. та судові витрати (а.с. 24-25). 10 лютого 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист у вказаній справі (а.с. 26). Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З положень кредитного договору вбачається, що строк його дії не сплив. Зазначений договір достроково припиняє дію лише у випадку повного виконання зобовязань відповідачем перед позивачем. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, визначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Позивач стверджує, що відповідач не виконав рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року. Відповідач твердження позивача не спростував та не надав до суду докази виконання ним судового рішення. Позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача щодо стягнення втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних (а.с. 28, 29), з якого вбачається що Індекс інфляції за наростаючим підсумком з січня 2015 року по вересень 2015 року складає 1,38. Сума інфляційних втрат = 492\~578,27 х 1,38 492578,27 = 187\~179,74 грн., з яких 492\~578,27 грн. сума заборгованості, яка стягнута з відповідача на користь банку за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року; 1,38 індекс інфляції. Сума 3% річних від простроченої суми = 492\~578,27 грн. х 3%: 365 х 272 = 11\~012,16 грн., з яких: 492\~578,27 грн. сума заборгованості, яка стягнута з відповідача на користь банку за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 року; 3% - розмір відсотком ставки за рік; 365 кількість днів у році; 272 кількість днів простроченої заборгованості. Всього стягненню з відповідача належить 187\~179,74 грн. + 11\~012,16 грн. = 198\~191,90 грн. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved