overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач користується послугами, які йому надає ПТМ «Ковельтепло» з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] , в добровільному порядку їх не сплачують та на неодноразові нагадування про необхідність погасити заборгованість не реагує. Станом на 01.11.2019 заборгованість відповідача перед ПТМ «Ковельтепло» складає 7650,62 грн. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 7650,62 грн, яка виникла за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року включно та судові витрати у справі. Відповідачем відзив на позов не подано. Позов слід задовольнити повністю. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.1, ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахункового листа про нарахування послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) та тарифами ПТМ «Ковельтепло», заборгованість відповідача перед ПТМ «Ковельтепло» за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року включно складає 7650,62 грн. Нарахування боргу проведено за затвердженими тарифами з урахуванням площі квартири та кількості мешканців. Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України, власник житла повинен оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі в сумі 1921 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона є власником 21/50 частини житлового будинку по [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] належить 29/50 частини вказаного будинку. Фактично житловий будинок по [ADDRESS] розділений на дві відокремлені квартири, які розміщені на окремих земельних ділянках та мають окремі комунікації. Позивач просила припинити спільну часткову власність на будинок та виділити у її власність квартиру з відповідним номером, яка складається з приміщень, будівель та споруд, які є у їх фактичному володінні. Відповідач відзив на позов не подала. Позов підставний та підлягає до задоволення. З копії реєстраційного посвідчення, виданого Волинським ОБТІ слідує, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ковельською державною нотаріальною конторою 02.04.1993 № 3-1046 належить 21/50 частини житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] належить 29/50 частини вказаного будинку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій ст. 356 ЦК України, згідно якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зі змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, слідує, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Таким чином, враховуючи технічну можливість та порядок користування приміщеннями, який склався між співвласниками, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі з 21.11.2017, який зареєстровано Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 495. В шлюбі у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З посиланням на норми ст.84 СК України, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в сумі 1500 гривень щомісячно і до досягнення [PERSON] , [INFO] віку трьох років. Позов слід задовольнити повністю. Відповідно до\~ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.\~ У відповідності\~до ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з січня 2015 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у фактичних шлюбних відносинах була народжена донька [PERSON] . Батьком дитина записаний [PERSON] , оскільки на момент народження дитини, [PERSON] перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька, прізвище та по батькові дитини. Відповідач [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.2015 року, актовий запис № 893 від 15 грудня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналізуючи зібрані по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком дитини, а позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] підтверджують факт батьківства позивача. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Панченко О.Ю [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем і визначити місце проживання дітей разом із матір`ю. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20.08.1994 між ним та [PERSON] укладено шлюб. У даному шлюбі у них народились сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] / дошлюбне прізвище\~ [PERSON] /\~з 20.08.1994\~перебувають в\~зареєстрованому шлюбі,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] , виданого Палацом шлюбів м.Кременчука, актовий запис №1076. Сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ..(а.с.5,6) Шлюбні відносини [PERSON] \~і [PERSON] припинили по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обов`язки подружжя, проживають окремо і відновити сімейні стосунки не бажають. НОРМИ ПРАВА Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. ОЦІНКА СУДУ Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу сторін суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Вимоги позивача розглядаються в частині права на грошові кошти [PERSON], який помер [INFO], у Ковельській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з договором про депозитний вклад від 25 травня 2004 року. Стосовно іншої частини вимог постановлене судове рішення, яке набрало законної сили. Позивач просить визнати за нею право власності на вказаний вклад, оскільки лише вона прийняла спадщину після померлого. Відповідачі вимоги позивача визнали повністю. Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», заперечує позов тим, що згаданого депозитного вкладу у банку немає. А отже, право власності на нього за позивачем не може бути визнане. Позов слід задовольнити частково. Метою позову є фактично доведення перед третіми особами права позивача на спадкування майна померлого. Тобто, важливий не сам спір між позивачем та відповідачами, а можливість з допомогою судового рішення визначити коло спадкоємців, що необхідно для вирішення питань щодо майна померлого з третіми особами. В рамках такої вимоги суд не має змоги вирішити спір між спадкоємцем та третьою особою з приводу майна спадкодавця, є це майно, чи воно відсутнє. А саме, суд в рамках цього позову не може вирішити спір між позивачем та ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» з приводу того, зберігається депозитний вклад в банку, чи ні, відсотків по цьому вкладу тощо. Не може хоча б тому, що ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» може мати у цьому спорі лише статус третьої особи, а не відповідача. Правомочності третьої особи в цивільному процесі вужчі, ніж правомочності відповідача. До того ж, ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» має у цьому спорі статус третьої особи без самостійних вимог, спір між ним і позивачем існує окремо від цього спору. Спір між ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» та позивачем щодо згаданого вище депозитного вкладу розглядається в іншому цивільному провадженні і питання про право власності на вклад має бути вирішене там, а не в цьому спорі. У цьому спорі ж слід вирішити лише питання щодо права на спадкування вкладу, а не питання щодо права власності на вклад. Тобто, суду необхідно вирішити на кого з сторін перейшли права та обов'язки (спадщина) від [PERSON], який помер [INFO]. В тому числі і право ставити перед банком чи судом (в разі спору) вимогу щодо депозитного вкладу. Відповідачі визнали, що право на спадкування має лише позивач. Отже, саме позивач вправі ставити вимогу перед банком і судом щодо депозитного вкладу. В іншій частині вимог слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування 06 лютого 2019 року позивач подав до Арбузинського районного суду Миколаївської області позов, яким порушив питання про розірвання шлюбу з [PERSON] \~ \~ \~ \~Свої вимоги умотивував тим, що 22 жовтня 2010 року уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області. \~ \~ \~ \~Від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], проте, шлюбні відносини з відповідною припинив, проживає окремо, спільне господарство не ведеться, у звязку із чим шлюб носить формальний характер, а його подальше збереження є неможливим і суперечитиме його інтересам. \~ \~ \~ \~Позивач, крім того, посилався на те, що має з відповідачем різні життєві принципи, і погляди на важливі життєві питання, між ними відсутнє взаєморозуміння, що стало причиною конфліктів і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Негативна атмосфера у сімї, на думку позивача, є шкідливою для виховання малолітньої дитини і суперечить його інтересам. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 22 жовтня 2010 року Виконкомом Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 7. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2019 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви та отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідача у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України. \~ \~ \~ \~22 березня 2019 року сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності і висловили свої позиції щодо позову. Позиція учасників справи \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче судове засідання не зявився, про його дату час і місце повідомлений належно, подав письмову заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, висловив позицію щодо підтримання позову та зазначив, що проти ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження не заперечує. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач у підготовче судове засідання також не прибула, надала аналогічну заяву, якою проти задоволення позову не заперечувала, так само, як і проти ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження. \~ \~ \~ \~За таких обставин, на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вправі ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у порядку ст. 206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів позивача Тож, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані йому докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозвязку,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування \~ \~ \~ \~ Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач через свого представника посилався на те, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2008 року із нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання п`яти дітей, зокрема, сина [PERSON] . Проте, рішенням цього ж суду від 19 липня 2019 року, яке набрало законної сили, відомості про нього як батька було виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] , у зв`язку із чим він не має визначеного законом обов`язку утримувати останнього. За таких обставин позивач через свого представника просив суд припинити стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2008 року, з 26 вересня 2019 року. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Підготовче провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2021 року після отримання відповіді відповідного органу місцевого самоврядування про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. \~ \~ \~ \~Позиція учасників справи \~ \~ \~ \~Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належним чином, причин свого неприбуття не вказав, однак, забезпечив участь у справі свого представника. \~ \~ \~ \~Представник позивача, у свою чергу, висунуті вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити, паралельно вказавши на відсутність у нього клопотань про уточнення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю і беззаперечно з підстав, що викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~За такого суд, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не порушує прав та/або законних інтересів учасників справи та інших осіб, вважав за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого провадження згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази та застосовані правові норми Тож, суд, дослідивши надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення спору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 25 червня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобов`язавшись слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту та вчасно погашати заборгованість. Втім, своїх зобов`язань, як указує позивач, відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 14 червня 2018 року у нього виникала заборгованість перед банком на загальну суму 57 212, 95 грн., а саме : 37 256, 84 грн. за відсотками за користування кредитом, 25 448, 54 грн.- за пенею, а також за штрафами, як то, його фіксованою частиною у розмірі 500,00 грн. та процентною складовою у розмірі 2 700,62 грн. У зв`язку із таким, позивач через свого представника просив стягнути вказану заборгованість із відповідача на його користь, а так само і сплачений ним судовий збір за подання цього позову у розмірі 1 762, 00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2019 року. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, причин свого неприбуття не вказав, проте, у матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не прибув, про його дату, час і місце повідомлений належно, направив до суду відзив, яким просив у задоволенні позову відмовити. Зокрема, посилався на те, що вніс на рахунок позивача кошти у рахунок погашення заборгованості в сумі 78 057, 53 грн., а також заперечував проти стягнення з нього відсотків та неустойки у виді пені, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За таких обставин, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, за умови належного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, суд не убачав перешкод для розгляду справи за їх відсутності, з урахуванням ще й того, що їхян явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, з`ясувавши позицію відповідача, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, також достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним),

Outcome: dismissed