Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає за цією адресою. В квартирі зареєстрована й відповідачка по справі, з якою [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Також позивач вказував на те, що [PERSON] за місцем реєстрації з липня 2012 року без поважних причин не проживає, витрати по утриманню житла не несе, особистих речей цієї особи в будинку немає та остання не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації. В зв'язку з цим [PERSON] на підставі норм ст. 405 ЦК України просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №473/161/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає за цією адресою. В квартирі в якості члена його сім'ї з 1985 зареєстрована й відповідачка по справі, з якою [PERSON] до 01 липня 2012 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проте з довідки Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09 грудня 2013 року (а.с. 12) та матеріалів цивільної справи №473/161/13-ц, зокрема рішення від 13 лютого 2013 року вбачається те, що відповідачка за місцем реєстрації з липня 2012 року не проживає, витрати по утриманню нерухомого майна не несе, особистих речей цієї особи в квартирі немає. В матеріалах справи відсутні жодні докази того, що [PERSON] не користується житлом з поважних причин, претендує на користування цим майном або претендує на інші майнові права щодо квартири. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання колишнього члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини припинення сервітуту. Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин [PERSON] свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо використання відповідачкою сервітуту, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved