Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить стягнути з Генерального прокурора України 25 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої порушенням права. В обґрунтування позовних вимог посилається на бездіяльність Генерального прокурора України, яка полягає у непроведенні перевірки та неприйнятті рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року по його заявам. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив лист про проведення судового засідання за його відсутності. Представник Генерального прокурора України в судовому засіданні заперечував щодо доводів та вимог позовної заяви, посилаючись на її необгрунтованість. Заперечення на позов подав в письмовому виді. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди з Генерального прокурора України, яку, на переконання позивача, було завдано йому бездіяльністю відповідача, що полягає у залишенні без належного розгляду та прийняття рішення в порядку КПК 1960 року по заявам про злочин, зокрема, щодо прокурора Дніпропетровської області Марчук Н.В., які лише направлялись до відповідних прокуратур за належністю, внаслідок чого не організована належна перевірка обставин смерті його сина [PERSON], що зумовило звернення зі скаргами на дії та бездіяльність прокурора в порядку КПК України 1960 року. Позивач вважає, що своєю бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, завданої порушенням права, яка полягає в моральних (душевних) стражданнях. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб стягнувши з відповідача 25 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди. Твердження позивача про бездіяльність Генерального прокурора України при розгляді заяв не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів визнання цієї бездіяльності незаконною в установленому законом порядку, наявності причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідач проявив бездіяльність, що порушив права позивача при розгляді заяв, чим завдав позивачу моральну шкоду, а тому у задоволенні позову [PERSON] до Генерального прокурора України про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed