Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що у м. Вінниця на перехресті вулиць Соборна Мури, 01.04.2017 року близько 20.00. год відбулась ДТП, а саме [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] не надав дорогу транспортному засобу марки Skoda Octavia А7 д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, внаслідок чого постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті цієї ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, зокрема діями [PERSON] завдано майнову шкоду позивачу. Автомобіль марки Skoda Octavia А7 2014 року випуску д.н.з. AB 3545 СВ, позивач відремонтував в ДП «Автотрейдинг-Вінниця» за власні кошти на суму 20810,34 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ДПТО 1701708 від 29.04.2017 та фіскальним чеком № 13303. Страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 19794,68 гривень, таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 1015,66 грн. До сьогоднішнього дня позивач не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно. Крім того, позивачеві завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5000,00 грн. і полягає в тому, що позивачу протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, внаслідок ДТП позивач тривалий час він не міг спокійно спати. Сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого стану, призвело до розладу стосунків у родині. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім'єю виїжджав з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, однак після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Також тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON]позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити повністю та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.36). Відповідач [PERSON], 01.04.2017 року, в м. Вінниця на перехресті вулиць Соборна-Мури, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21099», д.н.з. [NUMBER], перед поворотом ліворуч з вул. Соборної, біля будинку №25, на вул. Мури, не дав дорогу транспортному засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER], що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 37). Постанова набула законної сили та є чинною на день розгляду даної справи в суді. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2017 року встановлено вину [PERSON] в порушенні ним правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля, який належить позивачу, тому постанова суду в справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для врахування та вирішення даної цивільної справи. Відповідно запиту направленого до Управління патрульної поліції у м. Вінниці, ПрАТ СК «Провідна» отримало повідомлення про настання ДТП, яка сталася 01.04.2017 року, біля 20.22 год. в м.Вінниця по вул. Соборна, 25, за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21099, днз АВ 1990 АА, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Skoda Octavia, під керуванням [PERSON] (а.с. 38). Внаслідок даної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, зокрема діями [PERSON] завдано майнову шкоду позивачу. Автомобіль марки Skoda Octavia А7 2014 року випуску д.н.з. AB 3545 СВ, позивач відремонтував в ДП «Автотрейдинг-Вінниця» за власні кошти на суму 20810,34 грн., що підтверджується актом виконаних робіт ДПТО 1701708 від 29.04.2017 року та фіскальним чеком № 13303 (а.с. 8-11). 05.05.2017 року позивачем на адресу ПрАТ СК «Провідна» направлено заяву з проханням відшкодувати матеріальний збиток у розмірі 20810,34 грн. (а.с. 39) та страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 19794,68 грн., що підтверджується повідомленнями про виплату №17-05/5492 від 19.05.2017 року, №17-05/6166 від 13.05.2017 року та не заперечується позивачем. Таким чином, залишок невідшкодованої суми завданої майнової шкоди склав 1015,66 грн. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Частиною другою цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завданої не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки в тому числі є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, враховуючи вказані норми права, встановлені фактичні обставини справи та надані докази суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1015,66 грн.залишку невідшкодованої матеріальної шкоди (різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою) підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вимогами ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач [PERSON] посилався на спричинення йому моральної шкоди у звязку з пошкодженням його майна, тобто автомобіля марки Skoda Octavia А7. Зокрема, позивачу протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля та відмовою відповідача відшкодувати завдану шкоду довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг спокійно спати. Сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого стану, призвело до розладу стосунків у родині. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив та надав відповідні докази (а.с. 40-43, 45) про те, що позивач має на утриманні батька, який є людиною похилого віку та хворіє, проте внаслідок пошкодження автомобіля позивач був позбавлений можливості привозити до батька фахівця для надання медичної допомоги. Проаналізувавши пояснення позивача та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] у розмірі 5000,00 грн. підлягають до задоволення. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved