Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на домоволодіння в цілому, яке розташовано на земельній ділянці площею 1144 кв.м. за адресою: по вул. Амбулаторна № 54 у місті Дніпропетровську, та складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ.а-1, прибудови літ.а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., житлового будинку літ. К-2, підвалу під К-2, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 199,8 кв.м., приямку літ. к, приямку літ. к1, приямку літ. к2, сараю літ. Б, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, сараю літ. Ж, ганку літ. ж, вольєру літ. З, споруд № 1-7, І. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що після смерті його діда - [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську. Вказане домоволодіння успадкували його бабуся [PERSON] та його матір [PERSON], які на теперішній час також померли. Позивач є їхнім єдиним спадкоємцем, який має успадкувати спірне домоволодіння, але, оскільки вони не оформили свої спадкові права у відповідних органах, позивач на теперішній час позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Пізніше позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та в остаточному варіанті просив встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року, на 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, яке складалося з: житлового будинку А-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., сараю В-1, тамбуру в, сараю Г, вбиральні Д, водоколонки № 1, огорожі № 2-4, мостіння І; встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, на 1/4 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, яке складалось з: житлового будинку А-1, прибудови а-1, прибудови а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., сараю В-1, тамбуру в, сараю Г, вбиральні Д, водоколонки № 1, огорожі № 2-4, мостіння І; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, на 1/4 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, яке складалось з: житлового будинку А-1, прибудови а-1, прибудови а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., сараю В-1, тамбуру в, сараю Г, вбиральні Д, водоколонки № 1, огорожі № 2-4, мостіння І; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 05 серпня 1998 року, на 3/4 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, яке складалось з: житлового будинку А-1, прибудови а-1, прибудови а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., сараю Б, вбиральні Д, літнього душу Е, споруд № 1-7, мостіння І; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння в цілому, яке розташовано на земельній ділянці площею 1144 кв.м. за адресою: по вул. Амбулаторна № 54 у місті Дніпропетровську, та складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ.а-1, прибудови літ. а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., житлового будинку літ. К-2, підвалу під К-2, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 199,8 кв.м., приямку літ. к, приямку літ. к1, приямку літ. к2, сараю літ. Б, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, сараю літ. Ж, ганку літ. ж, вольєру літ. З, споруд № 1-7, мостіння І. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений [PERSON] в якості співвідповідача. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Раніше в судовому засіданні підтримувала уточнені позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник Дніпропетровської міської ради та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 1939 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ІІ-КИ № 353904, виданим 21.02.1980 року міським відділом ЗАГС міста Дніпропетровська, актовий запис № 2790 від 14.11.1939 року (а.с.38). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, серед іншого, складається з домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську. Вказане домоволодіння належало померлому на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.1975 року, виданого Красногвардійським районним відділом комунального господарства, на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної [PERSON] депутатів трудящих № 258 від 05.03.1975 року, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записано в реєстрову книгу № 312 за реєстровим № 37, що підтверджується листами Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 25.02.2011 року за № 2294 та від 09.03.2016 року за 2678. При цьому, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є дружиною (вдовою) та рідною дочкою [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року. Таким чином, вказані особи є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька - [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року, у вигляді 1/2 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, про що 05.09.1979 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2835, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 25.02.2011 року за № 2294 (а.с.93). Іншу 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську мала успадкувати дружина померлого - [PERSON], але за життя вона не звернулася до відповідних органів для оформлення своїх спадкових прав. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року, та після його смерті була зареєстрована та проживала у домоволодінні № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією домової книги на вказане домоволодіння (а.с.28-34). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську після смерті свого чоловіка, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 листопада 1939 року, на 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську. При цьому, судом встановлено, що 19 березня 1974 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 356779, виданим 20.03.1974 року Кіровським відділом ЗАГС міста Дніпропетровська, актовий запис № 1269 від 20.03.1974 року (а.с.38). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, серед іншого, складається з 1/2 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, що встановлено судом вище. Ще за життя, а саме, 23 серпня 1973 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-3792, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось - [PERSON] та [PERSON] (а.с.39). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, мали прийняти в рівних частках [PERSON] та [PERSON], а саме по 1/4 частині домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську кожний з них відповідно (оскільки вся спадкова маса складає 1/2 частину домоволодіння і ділиться між ними порівно, тобто по 1/4 частині кожному). [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, звернулися відповідною з заявою до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, була заведена спадкова справа за № П-7, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.85-93). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, та після її смерті були зареєстровані та проживали у домоволодінні № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією домової книги на вказане домоволодіння (а.с.28-34). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] разом прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, або по 1/4 частині кожний з них окремо, після смерті спадкодавця, оскільки вони подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступили у володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, на 1/4 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, на 1/4 частину домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську. При цьому, судом встановлено, що 05 серпня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом № 1120 від 18.08.1998 року, зробленим відділом запису актів громадянського стану (а.с.79). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, як встановлено судом вище, складається з 3/4 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, з яких: 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.1979 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2835; а 1/4 частину вона прийняла у спадок після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 19 березня 1974 року, що встановлено судом вище. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином померлої 05 серпня 1998 року [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження Серії ЯГ № 843581, виданим 03.09.1951 року Красногвардійським ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1325 від 03.09.1951 року (а.с.37), який на момент смерті [PERSON], померлої 05 серпня 1998 року, та по теперішній час зареєстрований та проживає у домоволодінні № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією домової книги на вказане домоволодіння (а.с. 28-34). Таким чином, позивач, який є її єдиним спадкоємцем за законом, який від спадщини не відмовлявся та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 05 серпня 1998 року, шляхом фактичного вступлення у володіння спадковим майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 05 серпня 1998 року, на 3/4 частини домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, виготовленого станом на 25.02.2015 року (Інвентаризаційна справа № 2969), вказане домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, прибудови літ.а-1, прибудови літ. а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., житлового будинку літ. К-2, підвалу під К-2, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 199,8 кв.м., приямку літ. к, приямку літ. к1, приямку літ. к2, сараю літ. Б, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, сараю літ. Ж, ганку літ. ж, вольєру літ. З, споруд № 1-7, мостіння І (а.с.20-25). При цьому, згідно висновку з технічної інвентаризації від 05.03.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] та техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], прибудови та перебудови у вказаному домоволодінні не належать до самочинного будівництва. У відповідності до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до [PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року», вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Така ж позиція зазначена у [PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-11-598 від 12.02.2013 року «Щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів будівництва». В свою чергу, згідно звіту про проведення технічного обстеження домоволодіння № 54 по вул. Амбулаторна в м. Дніпропетровську, на відповідність Держстандартам, будівельним нормам та правилам, складеним 09.07.2015 року Інженерно-виробничим центром «Металургремонт», конструкція житлового будинку літ. К-2, сараю літ. Ж, літнього душу літ. Е, вольєру літ. З, знаходяться в нормальному стані та відповідають архітектурно-будівельним нормам та правилам (а.с.40-54). А згідно декларації про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту, вказані споруди вважаються закінченим будівництвом обєктом готовим до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння в цілому, яке розташовано на земельній ділянці площею 1144 кв.м. за адресою: по вул. Амбулаторна № 54 у місті Дніпропетровську, та складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ.а-1, прибудови літ. а1-1, житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., житлового будинку літ. К-2, підвалу під К-2, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 199,8 кв.м., приямку літ. к, приямку літ. к1, приямку літ. к2, сараю літ. Б, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, сараю літ. Ж, ганку літ. ж, вольєру літ. З, споруд № 1-7, мостіння І. На підставі викладеного та

Outcome: approved