Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України, у судові засідання, які призначалися не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник третьої особи Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області будучи належним чином сповіщений у судове засідання не зявився, заперечень, клопотань щодо позову не надав. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі продажу від 23.04.2007 р., реєстр № 2-58; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія технічного паспорту на житловий будинок № 54 по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району Одеської області; копія домової книги; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 54 розташованому по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району Одеської області, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі договору купівлі продажу від 23.04.2007 р., реєстр № 2-58, позивачка є власником вищевказаного житлового будинку. Право власності на нерухомість зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. Як виходить з розділу реєстрації будинкової книги вказаного житлового будинку, відповідач [PERSON] значаться зареєстрованими у належному позивачевці будинку № 54 розташованому по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району, який не є власником вказаної житлоплощі, зі слів позивачки фактично не проживав за вказаною адресою і по теперішній час не проживає в ньому. Отже, за вказаною адресою житлового будинку, за місцем своєї реєстрації відповідач не мешкає, з реєстраційного обліку не знявся, він не є власником житла, у якому прописаний. Зі слів позивачки, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку належній позивачці житлополощі, чого він робити добровільно відмовляється. Зазначена обставина унеможливлює зняття відповідача з місця реєстрації в установленому порядку, щоє підставою звернення позивача до суду з відповідними вимогами. У звязку із реєстрацією відповідачів на належній позивачеві житлоплощі, вона, як власник житла, позбавлена можливості у вирішенні передбачених чинним законодавством, питань, чим порушується здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, проаналізувавши матеріали справи, доводи позивача, яка наполягала на всвої позовних вимогах, ті обставини, що відповідач фактично не проживав за вказаною адресою і по теперішній час не проживає в ньому, він не являється власником житла, у якому прописаний, в даний час його фактичне місцезнаходження невідоме. Згідно договору купівлі продажу від 23.04.2007 р., реєстр № 2-58, позивач є власником вищевказаного житлового будинку, на житлоплощі якого рахується прописаним відповідач. У звязку із тим, що відповідач не проживає у будинку позивача більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе, його особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним житлоплощею [PERSON] з підстав ст. 401 ЦК України. Встановлені під час розгляду справи обставини суд вважає істотними і задовольняє вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом зняття відповідача з реєстрації належного позивачки житлового будинку. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved