Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Він є власником будинку [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 жовтня 2019 року у вказаному будинку проживає він з дружиною [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] . Вказане також підтверджується довідками виконкома Храпачівської сільської ради від 04 жовтня 2019 року №№ 321, 322. Крім того, у вказаному будинку зареєстрована дочка [PERSON] , [INFO] , яка не проживає більше 10 років за вказаною адресою, що підтверджується вищезазначеним актом та довідкою виконкомом Храпачівської сільської ради від 04 жовтня 2019 року № 323. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, не несе інших витрат, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні будинком ні він, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Просив суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] ( а. с. 5-8 ). Ухвалою судді 06 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 15 годину 15 хвилин 03 грудня 2019 року ( а. с. 23-24 ). Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 16 годину 30 хвилин 09 січня 2020 року ( а. с. 31-32 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 03.12.2019 року за вх. № 44369 судом отримано заяву, в якій останній просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 29 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 34 ). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 09.01.2020 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02.05.2006 року, виданого виконавчим комітетом Храпачівської сільської ради ( а. с. 15, 16 ). З довідки, виданої 04.10.2019 року за № 321 Храпачівською сільською радою [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 06.11.1998 року по теперішній час. Дана довідка підписана сільським головою Черненко А.П. ( а. с. 12 ). З довідки, виданої 04.10.2019 року за № 322 Храпачівською сільською радою [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 08.05.2007 року по теперішній час. Дана довідка підписана сільським головою Черненко А.П. ( а. с. 13 ). З довідки № 323 від 04.10.2019 року, виданої виконкомом Храпачівської сільської ради [PERSON] , [INFO] вбачається, що остання дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30 травня 2006 року, однак у вищезазначеному будинку не проживає з 2008 року. Дана довідка підписана сільським головою Черненко А. П . ( а. с. 14 ). З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , проживаючого в [ADDRESS] від 04 жовтня 2019 року вбачається, що комісією в складі сільського голови Черненко А.П., депутата сільської ради Сироти В.Д., соціального працівника територіального центру Семиди Т. А. при обстеженні виявлено, що гр. [PERSON] проживає у власному індивідуальному одноповерховому будинку з дружиною [PERSON] , [INFO] та з дочкою [PERSON] , [INFO] . На час обстеження проживаючі перебували вдома. А зареєстрована в даному будинку дочка - [PERSON] , [INFO] відсутня на момент перевірки. В даному будинку не проживає більше 10 років. Для підтвердження даного факту було запрошено сусідів [PERSON] , 1951 року народження та [PERSON] , 1975 року народження. Даний акт підписаний членами комісії та сусідами ( а. с. 17 ). Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що він не може розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, до того ж повинен самостійно нести витрати стосовно житлового приміщення, оскільки відповідач будинку прописаний, не проживає та витрати по утриманню будинку не несе. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Такими чином, позивачем у справі доведено що відповідач втратила статус члена сім`ї власника, більше року не проживає у спірному будинку, витрат по утриманню будинку не несе. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у розмірі 768,40, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 4 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved