Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Виконуючий обов`язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , інвалід 2 групи по психічному захворюванню. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2012 р. з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Рішенням Жовтневого райсуду (справа № 0413/14031/2012р.) від 26.06.2013 р. визнана недієздатною, призначений опікун, мати хворої - [PERSON] , [INFO] . Фонград [PERSON] неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер`ДОР». Останнє стаціонарне лікування у 5 відділенні з 16.11.2018р. по 03.12.2018р. Після виписки знаходилась в домашніх умовах, спостерігалась патронажною службою, дільничного психіатра відвідувала не регулярно, ліки приймала амбулаторно епізодично. 27.05.2019 р. на прийом звернулась хвора в супроводі матері-опікуна, в зв`язку з погіршенням стану протягом місяця: стала агресивна до матері, відмовляється від їжі, не спить, розмовляє сама з собою, уходить х дому, відмовляється від прийому ліків. Станом на теперішній час скарг не має. Контакту доступна формальному, Орієнтована всебічно правильно. На запитання відповідає не завжди по суті неохоче. Підозріла, напружена. Фон настрою знижений. Своїх переживань не розкриває. Негативно настроєна на адресу матері. Свою неправильну поведінку вдома заперечує. Мислення паралогічне. Критики до свого стану не має. 27.05.2019 р. оглянута комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: \~ \~ \~ \~шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю надати згоду з причини хронічного психічного розладу та недієздатності. У судовому засіданні заявник [PERSON] , підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Опікун [PERSON] у судовому засіданні просила примусово госпіталізувати її доньку [PERSON] , до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Пояснила, що через загострення хвороби її доньки становить небезпеку для себе та оточуючих. Лікар-психіатр [PERSON] пояснила суду, що вона є лікарем-психіатром, [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-психіатра, зазначила, що вона 27.05.2019р. оглянута комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшли висновку, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: \~ \~ \~ \~шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю надати згоду з причини хронічного психічного розладу та недієздатності. Недієздатна [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації до психіатричного закладу для проходження лікування. Прокурор Бордюг О. В. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.7-8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2013 року, [PERSON] , визнана недієздатним та призначено опікуна [PERSON] . (а.с.6) 27 травня 2019 року опікун [PERSON] звернулася до КЗ «КПНД» ДОР» із заявою в якій просила госпіталізувати свою доньку [PERSON] до психіатричного закладу, для проходження лікування у зв`язку із тим, що психічний стан погіршився, остання виявляє агресію до неї та оточуючих. (а.с.5) Згідно висновку ЛКК за № 530 від 27 травня 2019 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та дійшла до висновку, страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: \~ \~ \~ \~шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю надати згоду з причини хронічного психічного розладу та недієздатності. (а.с.4) \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~може\~бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~госпіталізується\~\~до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її\~основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у зв`язку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун Лісовська В. В., просила госпіталізувати останню до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоров`ю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved