Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутність. \~ \~ \~ \~Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2003р.; копія технічного паспорту на гараж №41 по провулку Стадіонному, 2 в м. Рені, оформленого на імя відповідачки; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно гараж; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості гаражу. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON], зазначивши, що у 2005 р. [PERSON] продала їй гараж №41, розташований по провулку Стадіонному, 2 в м. Рені Одеської області. Тоді ж сторони досягли взаємної домовленості по всіх істотних умовах договору, позивачка оплатила вартість обєкту нерухомості, а відповідачка передала документи на гараж та сам гараж в натурі. У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомого обєкту в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за отриманою нерухомістю, провела ремонт гаражу, використовує його за призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється, прохання позивачки ігнорує, мотивуючи неможливість оформлення документів нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на гараж на себе, позивачці було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із\~ч.\~4\~ст.\~344\~ЦК України\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно,\~транспортні засоби,\~цінні папери\~набувається за\~рішенням суду. За ч.\~1,\~3\~ст.\~397\~ЦК України\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивачки, у 2005р. законний власник нерухомості [PERSON] передала позивачці гараж у володіння та розпорядження. З 2005р. по теперішній час позивачка безперервно, відкрито володіє гаражем, слідкує за його технічним станом, як власник нерухомості, розпоряджається ним, провела ремонт будівлі та ін. За весь час володіння позивачкою гаражем, відповідачка не предявляла до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі у її утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою гаражем є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником гаражу, з 2005р. утримувала нерухомість, розпоряджається гаражем на власний розсуд по теперішній час та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що гараж цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Outcome: approved