Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Вишняківський будинок - інтернат для громадян похилого віку та інвалідів , за участю заінтересованих осіб: Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, мотивуючи її тим, що у Вишняківському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів Хорольського району Полтавської області на списковому обліку підопічних з 29 травня 2002 року і до сьогодні рахується підопічний [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Глобине Полтавської області, інвалід 1 групи. Зазначене доводиться документально: 1) Копією путівки № 154 виданої Управлінням соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, дійсна до 24 червня 2002 року, про направлення [PERSON] на державне утримання до Вишняківського будинку-інтернату Хорольського району Полтавської області; 2) Випискою з наказу Вишняківського будинку-інтернату від 29 травня 2002 року № 149 про зарахування [PERSON] на всі види утримання і державного забезпечення до Вишняківського будинку-інтернату з 29 травня 2002 року; 3) Копією паспорта серія [NUMBER] від 20 лютого 2002 року; 4) Копією Довідки Кременчуцької МСЕК № 1 Полтавської обласної державної адміністрації Серія МСЕ № 0085850 від 27 лютого 2002 року про встановлення [PERSON] 1 групи інвалідності безстроково.; 5) Копією пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] виданого Глобинським районним управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області; 6) Копією довідки № 628 виданої 26 червня 2019 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про те, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , згідно запису в домовій книзі, з 07 червня 2002 року зареєстровано в Вишняківському будинку-інтернаті за адресою: [ADDRESS] 7) Витягом із домової книги Вишняківського будинку-інтернату за адресою: [ADDRESS] . 10 липня 2003 року [PERSON] самовільно вибув з будинку-інтернату, що доводиться копією наказу Вишняківського будинку-інтернату від 10 липня 2003 року № 191. Із вказаної дати [PERSON] не повертався до зареєстрованого місця проживання. З метою встановлення місця перебування підопічного адміністрація Вишняківського будинку-інтернату звернулася із запитами до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, до Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області та до органів місцевого самоврядування. Заявник належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, в заяві зазначили, що просить розглядати справу у відсутність їх представника. Заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб - Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, які про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представників. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, дійшов до наступного. Як слідує з листа Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області від 16 квітня 2019 року № 3526/115/115/01-2019, наданого у відповідь на запит Заявника від 21 березня 2019 року № 01-237, громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Глобине, мешканець Полтавської [ADDRESS] , в розшуці за Глобинським ВП не перебуває та не перебував, до адміністративної відповідальності на території обслуговування не притягувався. Згідно листа Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області від 05 червня 2019 року № 3927/115/114/04-2019, наданого у відповідь на запит Заявника від 14 травня 2019 року № 01-367, гр. [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Глобине, мешканець Полтавської [ADDRESS] , оголошувався в розшук Хорольським ВП ГУ НП в Полтавській області . 22 липня 2003 року, останнього знято з розшуку 15 вересня 2004 року на підставі встановлення місця знаходження, інші дані, згідно баз НПУ, після останньої дати відсутні. Інформація про притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності відсутня. Відповідно до листа Глобинської міської ради Полтавської області від 10 квітня 2019 року № І-02-24/1020, наданого у відповідь на запит Заявника від 28 березня 2019 року № 01-260, спеціалістами відділу соціального забезпечення виконавчого комітету Глобинської міської ради здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів гр. [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою не проживає. Згідно довідки № 628 виданої 26 червня 2019 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області на даний час сільська рада не має інформації щодо місця проживання [PERSON] . Таким чином, за місцем свого постійного мешкання [PERSON] не проживає більше одного року, а саме з 10 липня 2003 року, і Заявник немає відомостей про його місце перебування. Статтею 43 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. При цьому під останніми відомостями про фізичну особу, яка визнана безвісно відсутньою, слід розуміти відомості, які надала сама про себе така особа, відомості, отримані від інших осіб. Статтею 305 ЦПК України встановлено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тривала відсутність фізичної особи у місці її постійного проживання у тому випадку, коли місце її перебування невідоме, може порушувати інтереси осіб, пов`язаних із відсутньою особою певними матеріальними правовідносинами. Для захисту зазначених інтересів закон передбачає можливість визнання фізичної особи, місце перебування якої невідоме, безвісно відсутньою. Положеннями ст.ст.3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 4, ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем його реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] , більше року підтверджується зазначенеми вище доказами. Встановлення факту безвісної відсутності [PERSON] необхідне Заявнику для того, щоб мати можливість відрахувати [PERSON] з будинку-інтернату. Враховуючи те, що відомості про встановлення часу отримання останніх відомостей про [PERSON] в загальному порядку ніким не спростовані, останній за місцем свого останнього мешкання( перебування) не з`являвся понад один рік, враховуючи неможливість встановити місяць одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] , суд вважає, що зібраними по справі письмовими доказами доведений факт того, що він з 10 липня 2003 року року є безвісно відсутнім. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та залишає їх за рахунок заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved