Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказує, що відповідно до договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 07 серпня 2009 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. та зареєстрований у реєстрі за № 2510, [PERSON] належить 1/2 частина будинку розташованого по [ADDRESS]. Інша частина будинку належить [PERSON], який мешкає у Російській Федерації. Позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок та надвірні будівлі. До підготовчого судового засідання позивач не з'явився. Представник позивача надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивача. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився. Представник відповідача надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без участі відповідача та його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 07 серпня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2510, згідно реєстраційного посвідчення, записаного в реєстрову книгу за № 54-8983 від 09.09.2009 року, та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23821719 від 11.09.2009 року, позивачу [PERSON] належить 1/2 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с.6-8). Інша 1/2 частину будинку належить відповідачу [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час позивач має бажання встановити порядок користування спільною земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], для того, щоб оформити на свою частину право власності та отримати окрему адресу. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного є спільною частковою власністю. Аналогічне положення закону закріплено в ст. 86 ЗК України. Зокрема, земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням часток кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність). Частиною 1 ст. 88 ЗК України передбачено володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників, згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно з ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання у володіння частини спільної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи по суті, потребують спеціальних знань для розробки варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В ході розгляду справи для встановлення можливих варіантів поділу земельної ділянки між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.11.2017 року провадження в справі зупинене та призначено будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи було доручено спеціалістам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса. (а.с.108). Відповідно до Висновкусудової будівельно-технічної експертизи № 24341/27952 судового експерта Пугачової І.Л. від 20.12.2018 року (а.с.142-169), виходячи з питань ухвали суду, розташування житлового будинку з прибудовами, господарських будівель та споруд на земельній ділянці, розміру ідеальних часток співвласників в праві власності на досліджуване нерухоме майно, наданих на дослідження документів та існуючого фактично сформованого користування співвласниками будинком, прибудовами та надвірними будівлями і спорудами, надається можливим запропонувати один варіант розподілу житлового будинку у відповідності до ідеальних часток співвласників в праві власності на досліджуване домоволодіння. Тобто з технічної точки зору, провести розподіл житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями та спорудами у відповідності до розміру часток співвласників в праві власності на цей будинок, можливо. Для здійснення даного варіанту розподілу домоволодіння переобладнання приміщень будинку з прибудовами проводити не потрібно. Запропонований варіант розподілу домоволодіння вказано у додатку № 1 до висновку експертизи, при цьому границю розподілу показано червоною лінією, квартиру №1 показано синім кольором, квартиру №2 показано рожевим кольором. Крім того, позивач [PERSON] просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою домоволодіння, відповідно до варіанту № 2 Висновку експертизи. За правилами ст. ст. 88, 120 ЗК України землекористувач має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. У володіння і користування виділяється земельна ділянка, яка відповідає належній частці землекористувача у житловому будинку на час виникнення спільної часткової власності. По даній справі судом було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованої за адресою домоволодіння [ADDRESS], між сторонами по справі. Відповідно до наданого варіанту розподілу домоволодіння запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою: варіант №1 - за фактично сформованим порядком користування земельною ділянкою з відступом від ідеальних часток співвласників в праві власності на домоволодіння; варіант №2 - у відповідності по ідеальних часток співвласників (по 1/2 частки). Оскільки відповідач визнав вимоги позивача, то в частині поділу домоволодіння суд ухвалює рішення за єдиним Варіантом експертизи, а у встановленні порядку користування земельною ділянкою - варіант №2 у відповідності до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частки).

Outcome: approved