Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

В вересня 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 35-а по провулку Малому в м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вона є власником вищевказаного домоволодіння, в якому зареєстрований її син, відповідач у даній справі. Фактично же відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з липня 2006 року і по теперішній час. Так, 28 липня 2006 року він уклав шлюб з [PERSON] і став мешкати разом з нею, згодом перевіз туди усі свої речі, проте так і не знявся з реєстрації по її домоволодінню. Матеріальної допомоги на утримання домоволодіння відповідач не надає, комунальні послуги за нього вона сплачує сама. Крім того, їй не відомо чи він на сьогодні працевлаштований і розмір його заробітку, що унеможливлює отримання нею субсидії, так як вимагається довідка про доходи усіх зареєстрованих в будинку. Вона має невелику пенсію, тож відсутність субсидії на комунальні платежі ставить її в дуже тяжке фінансове становище. Вона неодноразово ставила вимогу перед відповідачем знятися з реєстрації, проте він відмовляється. А потім взагалі став не відповідати на дзвінки і уникати будь-яких контактів з нею. Тому, у звязку з цими обставинами, вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі. Судовий збір просила не стягувати з відповідача, а справу розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником домоволодінням № 35-а по провулку Малому в м. Дніпрі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2014 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 4-1254 (а.с.6). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7054534, що підтверджується Витягом з даного реєстру від 19.09.2014 року за № 27026239 (а.с.7). В належному [PERSON] домоволодінні № 35-а по провулку Малому в м. Дніпрі, окрім неї самої, з 28.01.1997 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується адресною карткою на вказане домоволодіння (а.с.17), довідкою голови квартального комітету № 27 від 18.09.2018 року (а.с.16), а також відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 10.10.2018 року за вих. № 3362/2 (а.с.29). Проте, [PERSON] більше десяти років не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами від 18.09.2018 року, які складені сусідами по місцю реєстрації відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], підписи яких посвідчені головою квартального комітету № 27 [PERSON], і згідно з якими відповідач в спірному домоволодінні не проживає більше десяти років (а.с.19-20). З урахуванням вказаних обставин, судом встановлено, що відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації понад десять років. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному домоволодінні вже більше року, а його реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 35-а по провулку Малому в м. Дніпрі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved