Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

В грудні 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що між ним та [PERSON] 01.07.2019 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3348671, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] . Як слідує зі змісту позову, 08.10.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Мазда», та самовільно залишив місце ДТП. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31.01.2020 року відповідача визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11.01.2020 року встановлено, що [PERSON] самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність, завдана транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно з полісом №АО/3348671, позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі на загальну суму 67 192,05 грн. Оскільки сума зазначеного відшкодування в добровільному порядку відповідачем повернута не була, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з [PERSON] вказану вище суму виплаченого страхового відшкодування та витрати на оплату судового збору. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Біленький В.В. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог. Відповідач визнав, що скоїв ДТП, однак заперечив, що покинув місце ДТП одразу після зіткнення транспортних засобів. За словами [PERSON] , в місці скоєння ДТП є кілька відеокамер, на яких все це було зафіксовано. Після ДТП водій автомобіля «Мазда» сказав, що претензій до відповідача не має, у зв`язку із чим водії роз`їхались. Після того, як [PERSON] розшукала поліції, він звернувся до своєї страхової компанії та в подальшому дізнався про виплату позивачем страхового відшкодування на користь страхової компанії потерпілого. На запитання суду [PERSON] відповів, що представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» телефонував йому з приводу досудового врегулювання спору, на що відповідач повідомив, що місце ДТП не залишав, а тому сплачувати нічого не буде. Представник відповідача додав, що в позові представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» посилається на ст. 993 ЦК України, а ставить питання про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, хоча це є суброгацією. Звертав увагу суду, що місце ДТП було залишено за домовленістю учасників події. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Судом встановлено, що 01.07.2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АО/3348671, строк дії якого із 02.07.2019 до 01.07.2020. Згідно з умовами Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ 2103», д.н.з. [NUMBER] , ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну, - 100 000,00 грн., розмір франшизи - 2 000 грн. Зі змісту постанови судді Богунського районного суду м. Житомира Болейка А.П. від 31.01.2020 року у справі №295/16325/19 слідує, що 08.10.2019 року о 18 годині 05 хвилин [PERSON] у м. Києві по вул. Пушкінська, 41, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] , вчинив наїзд на транспортний засіб Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Даною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання вищевказаної ДТП. Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В. від 11.01.2020 року у справі №296/10510/19 закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП України [PERSON] по факту залишення місця ДТП, яка мала місце 08.10.2019 року в м. Києві по вул. Пушкінській, 41 за участю транспортних засобів «ВАЗ 2103», д.н.з. [NUMBER] , та «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось до ПАТ «СК «УСГ» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 04.11.2019, в якій просило здійснити зазначене відшкодування в розмірі 69 192 грн. 05 коп. Згідно зі змістом страхового акту №ДКЦВ-18973 від 28.11.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування розмір такого відшкодування склав 69 192,05 грн., безумовна франшиза - 2 000,00 грн., сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» - 67 192,05 грн. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2019 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в розмірі 67 192,05 грн. Зазначена обставина підтверджується платіжним дорученням № 29285 від 29.11.2019 року. За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно п.п. в) 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Суд вважає помилковим твердження представника відповідача про те, що спірні відносини пов`язані із суброгацією у страхуванні, оскільки за суброгацією відбувається перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Натомість у даній справі між сторонами виникли відносини щодо зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №701/167/18-ц та враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи те, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, страховик набув право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілій стороні страхового відшкодування, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 67 192,05 гривень. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 102,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Outcome: approved