Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Виконавчий комітет Кілійської міської ради 11.04.2012 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Кілійського районного суду в Одеській області від 02.09.2013 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів залучено Орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області. В судовому засіданні представник виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області Ратушний Едуард Миколайович пояснив, що двоквартирний одноповерховий житловий будинок [ADDRESS] відноситься до житлового фонду Кілійської міської ради. В неприватизованій квартирі [ADDRESS] вказаного будинку зареєстровано місце проживання громадян [PERSON], з 27.07.1994 року, та [PERSON], з 09.07.2001 року, і вказані громадяни раніше мешкали за зазначеною адресою. 18.03.2009 року виконкомом Кілійської міськради Одеської області винесено розпорядження № 19 про приватизацію у власність гр-ну [PERSON] кв. [ADDRESS]. Однак, до теперішнього часу, право власності вказаного громадянина на спірну квартиру не оформлено. Приблизно у жовтня 2010 року, [PERSON] та [PERSON], забравши особисті речі, виїхали зі спірної квартири і до теперішнього часу у квартирі не з'являлись, що підтверджується відповідними актами складеними працівниками КП «Житлсервіс» спільно зі спеціалістами Виконавчого комітету Кілійської міської ради. Згідно з цими ж актами квартира знаходиться у нежитловому стані та потребує капітального ремонту, оскільки у ній частково демонтована крівля, обвалився дах, відсутні електрична проводка, вхідні і міжкімнатні двері, вікна та підлога (у будинку відбулась пожежа). [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив наступне. З 1994 року він разом зі своєю матір'ю - [PERSON] та сестрою - [PERSON], мешкали у двокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Приблизно з початку 1996 року, він виїхав на заробітки за межі м. Кілія і більше у спірній квартирі не мешкав. Після його від'їзду, в квартирі залишились мешкати мати та сестра. У 2005-2006 році, більш точно він не пам'ятає, в квартирі сталася пожежа, одразу після якої мати померла, а сестра стала мешкати за іншою адресою. Після пожежі, квартира потребувала капітального ремонту, на проведення його не було грошей. 25.06.2007 року у [PERSON] народився син [PERSON], який також має право на проживання у цій квартирі. У 2009 році виконкомом міськради було видано розпорядження, згідно з яким, він отримав право на безоплатну приватизацію спірної квартири та почав збирати необхідні для цього документи. Однак, оскільки для приватизації квартири потрібно було провести у ній ремонт та оплатити оформлення усіх необхідних документів, а гроші на це були відсутні, приватизація так і не була проведена. Вважає, що оскільки вони з сестрою не мешкають у вказаній квартирі з поважних причин, ніякої компенсації за квартиру не отримали, позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду письмову заяву, про розгляд справи за її відсутності. Представник органу опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області Сорокіна Людмила В’ячеславівна в судовому засіданні пояснила, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28.10.2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно свого сина - [PERSON], [INFO] і на теперішній час хлопчику вже призначено опікуна. У зв'язку з викладеним, проти задоволення позову не заперечує. Прокурор Кілійського району Одеської області Логінов Олексій Геннадійович позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки на його думку в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі без поважних причин вже понад 7 років, а також не скористались своїм законним правом на її приватизацію. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 117 від 14.02.1949 року на баланс домоуправління № 4 було взято житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 19/. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 640-2.10 від 15.06.2012 року [ADDRESS] до 1955 року називалася [ADDRESS], з 1955 року по 1965 рік мала назву [ADDRESS], а з 1965 року по теперішній час має назву [ADDRESS] /а.с. 18/. У довідці КП «Жилсервіс» зазначено, що будинок [ADDRESS] на балансовому обліку в підприємстві не перебуває. За даними паспортного столу підприємства зазначений будинок складається з двох квартир. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані - наймач [PERSON], [INFO] та її брат [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. У відповідності до довідки № 08/9690 від 24.11.2011 року виданою начальником СГРІФО Кілійського РВ ГУМВС України Одеській області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з копіями паспортів громадян України, за адресою [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON] - з 27.07.1994 року, і [PERSON] - з 09.07.2001 року /а.с. 41-42/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28.10.2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] і дитину передано органам опіки та піклування /а.с. 112-114/. 18.03.2009 року, виконкомом Кілійської міськради Одеської області винесено розпорядження № 19 про приватизацію у власність гр-ну [PERSON] кв. [ADDRESS] /а.с. 44/. Згідно з актами від 18.05.2009 року /а.с. 45/, 20.10.2010 року /а.с. 5/, 06.04.2011 року /а.с. 6/, 07.02.2012 року /а.с. 7/, які були складені працівниками КП «Жилсервісу» спільно зі спеціалістами Виконавчого комітету Кілійської міської ради квартира [ADDRESS] не приватизована та її наймачами є [PERSON] та [PERSON]. В квартирі ніхто не мешкає і вона потребує капітального ремонту, оскільки у ній частково демонтована крівля, обвалився дах, відсутні електрична проводка, вхідні і міжкімнатні двері, вікна та підлога. Будь які особисті речі в квартирі відсутні, а сама квартира знаходиться у непридатному для проживання стані. У статті 6 ЖК України зазначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. У відповідності до ст. 10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Згідно зі ст. 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Наймачі жилих приміщень на умовах і в порядку, що визначаються законодавством Української РСР, повинні провадити за свій рахунок поточний ремонт жилих приміщень, а при звільненні приміщення - здати його в належному стані. Такі ж обов'язки покладаються на членів житлово-будівельного кооперативу. Відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм, наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають та не користуються квартирою [ADDRESS], понад встановлений законом строк (не мешкають більше 7 років), а твердження [PERSON] про відсутність коштів на проведення ремонту не може бути розцінено як поважна причина їх не проживання за вказаною адресою, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved