Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] Позов обгрунтований тим, що з 01 березня 1997 року по 29 травня 2012 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Від спільного проживання у шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Влітку 2014 року дочка має намір здобувати вищу освіту в республіці Польща, у зв'язку з чим їй необхідно тимчасово виїхати за кордон, без згоди батька, який тривалий період часу нелегально проживає в США та не може надати згоди на її виїзд за кордон. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, по електронній пошті направив заяву, в якій зазначив, що він не заперечує, щоб його дочка [PERSON] виїхала за кордон для здобуття вищої освіти. Представник служби у справах дітей Рогатинської райдержадміністрації Івано-Франківської області Лотоцький А.І. не заперечував щодо задоволення позову , суду пояснив, що комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні 11 лютого 2014 року прийшла до висновку, що такий дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] до республіки Польща є в інтересах дитини, яка має намір здобувати в даній державі вищу освіту. Вислухавши пояснення представника позивача, письмові пояснення відповідача, пояснення представника служби у справах дітей, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим повторно 16 березня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2012 року шлюб, який був зареєстрований 01 березня 1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №9 було розірвано. Рішення набуло законної сили 08 червня 2012 року. Відповідач по справі [PERSON], [INFO], уродженець м.Рогатина був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 27 грудня 2000 року знявся із реєстрації в м.Харків, що підтверджується довідкою №20/612/13 від 10 грудня 2013 року, виданою Рогатинським районним сектором УДМС в Івано-Франківській області . За повідомленням адресно-довідкового підрозділу УДМС України в м.Харкові від 20 грудня 2013 року, [PERSON], [INFO] в м.Харкові зареєстрованим не значиться. Із заяви відповідача по справі [PERSON] від 01 березня 2014 року вбачається, що він на території України не перебуває, а проживає в [ADDRESS]. З довідки, яка видана 25 листопада 2013 року Суспільною Академію Наук , м.Варшава, республіки Польща вбачається, що [PERSON] , [INFO], жителька [ADDRESS] подала заявку на вступ до даного навчального закладу за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр на стаціонарному відділені. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Однак в ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] на даний час нелегально проживає в США та не може надати згоди для виїзду своєї неповнолітньої дочки за кордон з метою здобуття нею вищої освіти. З врахуванням обставин справи та інтересів неповнолітньої [PERSON], яка бажає здобути вищу освіту за кордоном, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу неповнолітній [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон - до республіки Польща, на період з 01 червня 2014 року по 15 липня 2015 року в супроводі матері [PERSON], без згоди батька [PERSON].

Outcome: approved