Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.10.1999 року дійсним, також просив визнати за ним право власності на ? частку вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування вимог посилався на відмову державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що неможливо остаточно встановити склад спадкового майна, а також оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири не відповідає вимогам законодавства. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачі до суду надали заяви, в яких просили про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали. Суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 06 жовтня 1999 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 14.09.1999 року секретарем Володимирської сільської ради народних депутатів Казанківського району Миколаївської області, реєстровий № 74, та [PERSON] на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила вищезазначену квартиру (а.с. 8) Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 7) Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2006 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини. В той же час, тим же рішенням встановлено, що як чоловік спадкодавці, так і її син своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та спадщину прийняли (а.с. 11) Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку спірної квартири як частку в сумісно нажитому майні подружжя (а.с. 12) Тобто рішеннями судів за [PERSON] визнано право власності на ? частки спірної квартири, що згідно договору дарування від 22.01.2008 року відчужені [PERSON] (а.с. 13) А в свою чергу право власності на ? частку квартири залишилось не визначеним. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2012 року, виданої державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку квартири [ADDRESS] з підстав невідповідності вимогам закону договору купівлі-продажу зазначеної квартири, а також з підстав відсутності у нотаріуса відомостей щодо визначення часток в зазначеній квартирі як сумісній власності подружжя. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного дане право позивача підлягає судовому захисту в порядку ст. 16, 1261 ЦК України. Отже за [PERSON] слід визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved