Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, в якому просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , 2009 року народження з 1/4 до 1/6, в обґрунтування якого зазначив, що в нього є сім`я та ще один син, 2015 року народження. В теперішній час його матеріальний стан суттєво погіршився, станом на день розгляду справи він не працює, не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до видачі судового наказу про стягнення аліментів добровільно переказував відповідачці гроші на утримання сина. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, її інтереси представляє представник [PERSON] , яка направила суду заяву о розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки аліменти на другу дитину не стягнуті, просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 серпня 2018 року з позивачка на користь відповідачки були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 31.07.2018 року. (а.с.7) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 07.02.2015 року уклав шлюб із [PERSON] . (а.с. 10) Від вказаного шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .(а.с. 11) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] сплачує аліменти за рішенням суду тільки на дитину від першого шлюбу в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, тобто в межах, передбачених законом для утримання однієї дитини. Інших стягнень за рішенням суду не має. Доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивача, його дружини, погрішення здоров`я когось з них суду не надано. Також, згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №760/11934/16-ц, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів наявність у позивача на утриманні родича, що потребує утримання. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed