Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Від імені позивача [PERSON] її адвокат Вялова І.М., яка діє на підставі ордера, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку, автомобіля ЗАЗ -DAEWOO, земельної ділянки, які є спільним майном подружжя. 18 грудня 2018 р. представник відповідача [PERSON] . [PERSON] подала зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 р. первісний та зустрічний позови об`єднані в одне провадження. Позовні вимоги за первісним позовом мотивовані тим, що з 14 вересня 2002 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 18 липня 2014 р. заочним рішенням Доманівського районного суду їх шлюб розірваний. За період шлюбу ними спільно придбане майно, зокрема: житловий будинок із господарськими спорудами по [ADDRESS] , автомобіль марки ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Крім того, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,15 га, переданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) Шлюбні відносини подружжя розірвано, спільним майном, нажитим за період шлюбу, користується лише відповідач [PERSON] . З цих підстав та з посиланням на вимоги ст.ст.60, 70 СК України позивач просила суд про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнавши за нею та відповідачем право власності за кожним: по Ѕ частині житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] вартістю 60 293,00 грн.; по Ѕ частині автомобіля ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, кузов [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 33 860,00 грн.; по Ѕ частки земельної ділянки від загальної площі 0,15 га по [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) кадастровий номер [NUMBER] вартістю 26 812,50 грн. Загальна вартість майна, що позивач бажає визнати за нею, становить 120 965,50 грн. Відповідач [PERSON] в уточненому зустрічному позові до позивача [PERSON] зазначив, що у період шлюбу ними було придбано не тільки будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , земельна ділянка розміром 0,15 га за цією ж адресою та автомобіль ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, кузов [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , а і побутова техніка та меблі, в тому числі: газова плита, холодильник, комп`ютер, телевізор, тумбочка під телевізор, меблевий гарнітур «Спальня», диван, меблевий гарнітур «Дитяча спальня». Зазначене майно позивач [PERSON] забрала при переїзді і на даний час цим майном користується лише вона. 1/2 від загальної вартості побутової техніки та меблів, право власності на які бажає визнати [PERSON] , становить за його розрахунком 26 750 грн. У зустрічному позові [PERSON] просить визнати за ним право власності на: Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] ; Ѕ частину автомобіля ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, кузов [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] ; Ѕ частки земельної ділянки від загальної площі 0,15 га по [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) кадастровий номер [NUMBER] ; по 1/2 частині газової плити, холодильника, комп`ютера, телевізора, тумбочки під телевізор, меблевого гарнітура «Спальня», дивана, меблевого гарнітура «Дитяча спальня». У розгляді справи по суті позивач [PERSON] та її представник особистої участі не приймала, у письмовій заяві просила справу розглянути без її участі. Первісний позов підтримала повністю, зустрічний не визнала, просила відмовити в його задоволенні через необґрунтованість та не підтвердження допустимими доказами позовних вимог відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні первісний позов [PERSON] визнали: не заперечували проти поділу за кожним з подружжя по 1/2 житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля. Також наполягали на задоволенні зустрічного позову. При цьому відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно у період шлюбу з позивачем вони спільно придбали житловий будинок, земельну ділянку, на якій він розташований, автомобіль та меблі і побутову техніку, а саме газову плиту, холодильник, комп`ютер, телевізор, тумбочку під телевізор, меблевий гарнітур «Спальня», диван, меблевий гарнітур «Дитяча спальня». Документи на підтвердження придбання цього майна не збереглися. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] самовільно вивезла зазначену побутову техніку та меблі, користується цим майном на власний розсуд. На підтвердження позовних вимог в частині поділу побутової техніки та меблів за клопотанням відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] допитані у ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , сусіди [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона підтримувала дружні добросусідські стосунки з [PERSON] . Вона часто, подекуди по кілька разів на день, бувала в їх будинку. Їй відомо, що подружжя [PERSON] за час шлюбу придбало майно: меблі, техніку. Про це їй відомо, оскільки це майно з`явилося у будинку, коли вони жили разом. Коли [PERSON] виїжджала з будинку і забирала речі, вона забрала все, не залишила нічого. Середня дитина залишилася жити з батьком, проте [PERSON] не лишила навіть ліжка. Машина, яка вивозила речі, приїздила разів 4-5. Свідок [PERSON] суду пояснила, що подружжя [PERSON] за час шлюбу придбало меблі та побутову техніку (ліжка, шафу, 2 тумбочки з дзеркалом та комп`ютером, холодильник, газову плиту, меблеву стінку, дитячу шафу). Про спільне придбання їй відомо зі слів подружжя, оскільки вона часто бувала в їхньому будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він на прохання [PERSON] перевозив речі до нового місця її проживання з будинку, де вона проживала з чоловіком [PERSON] , а саме: меблеву кухню, пральну машину, дитячу спальню, диван та інше. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини щодо майнових прав подружжя, які регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що сторони з 14 вересня 2002 р. по 18 липня 2014 р. перебували у шлюбі, що підтверджується копією заочного рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 18.07.2014 у справі №475/800/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У період шлюбу подружжя придбало житловий будинок по [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 23 січня 2014 р. приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановською С.М. та зареєстрований у реєстрі за №81. Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля №575 від 12 квітня 2007 року [PERSON] був придбаний автомобіль ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, кузов [NUMBER] , 2007 року випуску. Житловий будинок, придбаний подружжям, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), яка зареєстрована за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 06.07.2015 р. Реєстраційною службою Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області. На підтвердження вартості житлового будинку та автомобіля позивачем [PERSON] надані звіти про оцінку, виконані суб`єктом оціночної діяльності оцінювачем [PERSON] , від 19.10.2018 р. житлового будинку по [ADDRESS] , ринкова вартість якого станом на 19.10.2018 р. оцінена у 120 586 грн.; від 12.10.2018 р. автомобіля ЗАЗ - DAEWOO, модель Т13110, ринкова вартість якого станом на 12.10.2018 р. оцінена у 67 720 грн. Ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,15 га станом на 22.10.2018 р. згідно звіту оцінювача [PERSON] становить 53 625 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] погодилися з оцінкою вартості майна, що надана позивачем [PERSON] . Таким чином вартість 1/2 вказаного майна становить: 1/2 житлового будинку 60 293 грн. (120586 : 2 = 60 293), 1/2 автомобіля 33 860 грн. (67 720 : 2 = 33 860), 1/2 земельної ділянки 26 812,50 грн. (53 625 : 2 = 26 812,50). Загальна вартість 1/2 зазначеного майна складає 120 965,50 грн. (241931 : 2 = 120 965,50). Документального підтвердження на придбання у період шлюбу подружжям побутової техніки та меблів сторонами не надано. Позивач [PERSON] ці вимоги не визнала, посилаючись у письмовій заяві на їх необґрунтованість та недоведеність [PERSON] . Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.70 того ж Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Аналогічний порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності, та відступ від рівності часток співвласників також визначений ст.372 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, про що зазначено у ч.2 ст.78 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] у зустрічній позовній заяві пред`явлені вимоги визнання за ним та позивачем по 1/2 меблів та побутової техніки, а саме: газової плити, холодильника, комп`ютера, телевізора, тумбочки під телевізор, меблевого гарнітура «Спальня», дивана, меблевого гарнітура «Дитяча спальня». На підтвердження цих позовних вимог, як докази, надані його пояснення та пояснення свідків: сусідів [PERSON] , [PERSON] , які пояснювали свою обізнаність про належність майна подружжю тим, що бачили це майно у будинку, а з`явилося воно у період, коли сторони проживали разом. Також про його належність подружжю їм відомо зі слів самого подружжя. Поясненнями свідка [PERSON] підтверджений лише факт перевезення майна. Відповідно до ч.1 ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Заявлені [PERSON] газова плита, холодильник, комп`ютер, телевізор є речами з визначеними індивідуальними ознаками, оскільки мають індивідуальний серійний номер, марку, паспорт. За такого їх придбання та наявність не може підтверджуватися поясненнями свідків. Також не можуть пояснення свідків бути достатніми для доведення позовних вимог в частині поділу меблів без надання підтверджуючих доказів про їх придбання. За такого позовні вимоги в частині розподілу меблів та побутової техніки задоволенню не підлягають через їх недоведеність. У частині визнання за кожною з сторін права власності на Ѕ частину житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Задовольняючи у цій частині позовні вимоги, суд виходить з вимог вищезазначених норм ст.ст.60, 70 СК України. При вирішенні розподілу судових витрат суд встановив, що позивач [PERSON] при подачі позову сплатила 1 209,65 грн., відповідач [PERSON] при подачі зустрічного позову сплатив 704,80 грн. При цьому позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, земельної ділянки та автомобіля. На 1/2 цих об`єктів та 1/2 частину побутової техніки та меблів просив визнати право власності і відповідач [PERSON] . За такого з урахуванням сукупної вартості майна, на яке претендує відповідач, ним мав бути сплачений судовий збір на суму 1 477,16 грн, недоплата складає 772,36 грн., який підлягає стягненню з нього на користь держави. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Зважаючи на взаємне задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовом про визнання за кожним з подружжя по 1/2 частини будинку, земельної ділянки та автомобіля, судові витрати, понесені сторонами на сплату судового збору, не підлягають відшкодуванню на їх користь. Разом з цим, зважаючи на відсутність підстав для задоволення позовних вимог відповідача [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину побутової техніки та меблів і недоплату ним судового збору на загальну суму 772,36 грн., з нього стягненню в дохід держави підлягає 772,36 грн. Заявлені в первісній позовній заяві [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу на суму 4 000 грн. стягненню з відповідача не підлягають, оскільки позивачем [PERSON] не надані докази на підтвердження їх понесення, як того вимагає ч.3 ст.137 ЦПК України.

Outcome: partial