Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 13145,00 грн. та 1,5 % річних від суми позики в розмірі 197,17 грн. В обґрунтування позовних вимого позивач зазначила, що 04.07.2018 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №04-07/2018-1 (далі - Договір) згідно якого відповідач прийняв у власність 13145,00 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 04.07.2019 року з додатковими 1,5 % річних, а саме 197,17 грн. Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання у визначений договором строк не виконав, просить суд позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилась. В матеріалах справи знаходиться її клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с.36). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.43,44). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 04.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №04-07/2018-1, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 13145,00 грн., які зобов`язався повернути з додатковими 1,5% річних (197 грн. 17 коп.) до 04.07.2019 року, про що [PERSON] написав розписку (а.с.11-14). Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики з визначенням розміру відсотків, а тому їх правовідносини регулюються §1 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідач [PERSON] у встановлений договором строк, а саме до 04.07.2019 року, взяті на себе зобов`язання не виконав, отримані ним грошові кошти, з врахуванням відсотків визначених договором, позивачу не повернув, що потягло за собою порушення прав позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані як позика. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 13342 (тринадцять тисяч триста сорок дві) грн. 17 коп., з яких сума боргу в розмірі 13145 грн. та сума 1,5% річних в розмірі 197,17 грн. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved