Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В 2006 році шлюб між батьками дитини було розірвано. Зі слів [PERSON] та близьких родичів, батько з моменту розлучення не приймає участі у вихованні та житті доньки, місце його перебування не відоме. В січні 2017 року до служби міської ради у справах дітей звернулась адміністрація Конотопської СШ №12 з повідомленням про систематичні пропуски занять [PERSON] без поважних причин. Матір дитини, [PERSON] було запрошено до служби та роз`яснено про необхідність здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, її було попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків та запропоновано вирішити питання щодо альтернативних форм навчання, проте матір дитини не бажала навіть слухати будь-які поради та рекомендації, аргументуючи відсутність доньки в школі постійними респіраторними захворюваннями. Листи-повідомлення про відсутність [PERSON] в школі надходили до служби систематично: 21.11.2017; 18.01.2018; 24.01.2018; 14.12.2018; 14.02.2019; 21.05.2019. Дитина протягом останніх двох років систематично не відвідує заклад освіти, не атестована з усіх предметів. Матері постійно пропонувались варіанти виходу із ситуації: надолуження навчального матеріалу шляхом співпраці з учителями або індивідуальна підготовка вдома та перездача тем, які вона пропустила. Проте, ні матір, ні донька до школи не з`являлися. Неодноразово [PERSON] та її доньці [PERSON] були запропоновані альтернативні форми навчання , можливість змінити заклад освіти на Конотопську ЗОШ №7, яка знаходиться за місцем їх проживання, проте все залишилося без результату. Питання щодо повернення [PERSON] до навчання неодноразово розглядалось на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини , про що йдеться в протоколі №1 від 27.01.2017, протоколі №3 від 24.02.2017, протоколі №1 від 26.01.2018, протоколі №5 від 29.03.2018, протоколі №7 від 26.04.2018. [PERSON] роз`яснювалось про наслідки порушення законодавства про освіту, наголошувалось на тому, що злісне ухилення батьків від виконання обов`язків щодо здобуття їх неповнолітньою дитиною повної загальної середньої освіти, може бути підставою для позбавлення батьківських прав, їй пропонували сприяння та допомогу у вирішенні питань стосовно охоплення дитини навчанням, але [PERSON] завжди поводила себе агресивно та дуже дивно, стверджуючи, що її донька має невиліковні хвороби, хоча до лікаря мати дитини зверталася лише в квітні 2019 року з приводу респіраторного захворювання дитини легкого ступеню. На диспансерному обліку дитина не перебуває. [PERSON] фактично два роки позбавлена можливості спілкуватися зі своїми однолітками в колективі, що негативно може вплинути не розвиток її особистості в подальшому. В результаті спілкування з дівчиною, психолог Конотопської СШ №12 зробила висновок про те, що [PERSON] має тривожний емоційний стан, виявляє схильність до роздратування, рівень самоконтролю у неї низький. 14.02.2018 р. [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, а 21.03.2019 р. притягнута до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення повторно. Однак, ситуація залишилася незмінною. На даний час місце знаходження дитини невідоме, мати постійно змінює адресу проживання. Лише двічі працівникам служби у справах дітей вдалося застати [PERSON] вдома, проте, до помешкання їх не впустили. Вивчивши ситуацію, яка склалася в сім`ї [PERSON] , орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , у зв`язку із ухиленням батьків від виконання обов`язків по вихованню дитини та стягнути з кожного з батьків аліменти на утримання дитини, так як це буде відповідати інтересам дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що службою у справах дітей було всебічно вивчено життєву ситуацію, в якій опинилася неповнолітня [PERSON] . Поведінка відповідачів має негативний вплив на розвиток дитини, здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток. Дитина піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав та неналежного виховання дитини, яка не відвідує навчальний заклад, не атестована по ряду предметів, має заборгованість по навчальному процесу, яка не ліквідована. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] категорично заперечує проти заявлених до неї вимог. Вказує на те, що вона одна виховує дитину, піклується про неї, дочка завжди нагодована і одягнена. Коли вона їде на заробітки, донька залишається з бабусею. Її дитина займається з вчителями за межами учбового процесу, щоб ліквідувати заборгованість зі шкільних дисциплін. З батьком дитина спілкується, коли буває в гостях у бабусі по лінії батька. Вона особисто, веде гідний образ життя, працює, щоб бути прикладом для дитини. Коли донька хворіє, а таке трапляється дуже часто, , вона звертається до лікувального закладу. Також, дбає про культурний і духовний розвиток дитини, відвідує з нею виставки та культурні заходи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши сторони, представника позивача, допитавши свідків, заслухавши думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а згідно з частиною 3 вказаної статті мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Враховуючи положення вказаних правових норм, суд саме після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, може вирішити питання про позбавлення матері чи батька батьківських прав, виходячи зі сталої практики щодо розгляду справ такої категорїї, рішень Європейського суду з прав людини, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. При цьому ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливо розцінювати як таке, що має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти і зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено і вказане вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими розірвано у 2006 році, і з того часу батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а мати дитини не приймає участі у належному вихованні дитини. [PERSON] протягом двох років систематично не відвідує навчальний заклад, не атестована з ряду предметів, що стало приводом для звернення адміністрації школи до служби у справах дітей. Дитина фактично два роки позбавлена можливості спілкуватися з своїми однолітками, що негативно впливає не розвиток її особистості, психологом школи встановлено, що [PERSON] має тривожний емоційний стан, виявляє схильність до роздратування, рівень самоконтролю низький. [PERSON] двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, однак, позитивних наслідків це не принесло. Ці обставини свідчать про байдуже відношення матері до своєї дитини, і, за таких обставин, орган опіки та піклування Конотопської міської ради, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , так як це буде відповідати її інтересам (а.с.6,8). У зверненнях адміністрації Конотопської спеціалізованої школи № 12 до служби у справах дітей від 17.01.2017 р., 21.11.2017 р., 18.01.2018 р., 24.01.2018 р. , 14.12.2018 р. , 14.02.2019, 21.05.2019 зазначено, що [PERSON] , 2004 р.н., учениця їх школи, систематично не відвідує навчальний заклад, не атестована по всім предметам. Бесіди з матір`ю дитини [PERSON] позитивного результату не дають.( а.с.12-15,17-19). Згідно інформації, наданої адміністрацією школи № 12 щодо пропуску занять ученицею 7 класу [PERSON], в 2016-2017 навчальних роках в І семестрі було пропущено 66 днів, що складає 462 уроки, з них по хворобі 64 дні, що складає 448 уроків ( довідки додаються) , в ІІ семестрі пропущено 78 днів, що складає 546 уроків ( довідки про хворобу відсутні) та в 2017-2018 навчальних роках в І семестрі було пропущено 60 днів, що складає 420 уроків, з них по хворобі 4 дні, що складає 308 уроків ( довідки додаються), в ІІ семестрі учениця до навчання не приступила.( а.с.16) З протоколів Комісії з питань захисту прав дитини (протокол №1 від 27.01.2017; протокол №3 від 24.02.2017; протокол №1 від 26.01.2018 протокол №5 від 29.03.2018; протокол №7 від 26.04.2018) вбачається, що неодноразово ставилося питання перед комісією щодо повернення [PERSON] до навчання. [PERSON] роз`яснювалось про наслідки порушення законодавства про освіту, наголошувалось на тому, що злісне ухилення батьків від виконання обов`язки щодо здобуття їх неповнолітніми дітьми повної загальної середньої освіти може бути підставою для позбавлення батьківських прав, їй пропонувалося сприяння та допомога у вирішенні питань стосовно охоплення дитини навчанням, але [PERSON] завжди поводила себе агресивно стверджувала, що дитина має невиліковну хворобу.(а.с.2021,22,23,24) Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в показах свідка [PERSON] , яка допитувалася в судовому засіданні. Відповідно до інформації, наданої КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. Академіка М.Давидова» від 06.06.2019 р. , [PERSON] у 2019 році зверталася до педіатра з приводу респіраторного захворювання доньки [PERSON] в період з 18 квітня по 25 квітня 2019 р. Дитина на диспансерному обліку не перебуває. ( а.с.25) Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2019 року [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП( а.с.27). Службою у справах дітей попереджалася про наслідки невиконання батьківських обов`язків( а.с.28-31). Відповідно до ч. 1 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї, а в силу ч. 2 цієї ж статті, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана в тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав . В судовому засіданні була вислухана неповнолітня [PERSON] , яка пояснила, що вона проживає з матір`ю. З батьком часто спілкується. Хоча у нього інша родина, вона їздить до нього в гості і залишається на тривалий час. Школу пропускала через хворобу. Мама піклується про неї, купує одяг, забезпечує продуктами харчування. Вона має всі сучасні гаджети для того, щоб користуватися інформацією в мережі Інтернет. З мамою відвідують культурні заходи. Вона не бажає, щоб батьків позбавляли батьківських прав відносно неї. Батько її не утримує, оскільки у нього є інша родина, в той же час, він з нею спілкується, дає поради. Дитина допитана в присутності психолога, за оцінкою якого та оцінкою суду, дитині задані питання, які відповідають її віку та розвитку, на запитання відповідала вільно, без будь-якого примусу. З матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування Конотопської міської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок оцінюється судом нарівні з іншими доказами, в тому числі і з поясненнями осіб, які беруть участь у справі, свідків, а також з поясненнями неповнолітньої дитини, в інтересах якої заявлений позов. Згідно рішення місцевого Бахмацького суду Чернігівської області від 3 березня 2005 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку , але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Аналізуючи зібрані по справі докази і даючи їм оцінку, суд, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що в судовому засіданні відповідач категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне приймати участь у вихованні та утриманні доньки і працює над собою, доказів на підтвердження ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо відповідача [PERSON] не здобуто, приходить до висновку, що в позбавленні батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини, слід відмовити. Вказане питання про позбавлення відповідачів батьківських прав може бути предметом судового розгляду у майбутньому, у випадку подальшого невиконання батьками своїх обов`язків. На даний час, достатнім заходом буде попередженння їх про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та контроль за поведінкою відповідачів з боку органу опіки та піклування. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в позбавленні відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , а з відповідача [PERSON] аліменти вже стягнуті за рішенням суду, а тому, стягнення аліментів з [PERSON] , у даному випадку, буде недоречним , а з [PERSON] протизаконним.

Outcome: dismissed