Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своєї заяви позивачка вказала, що з 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. 10 вересня 2014 року вони розірвали шлюб, разом не проживають. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, яка займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. Батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Прохала суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позов, прохала його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у відкрите судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток від 20.10.2014 р. та 01.12.2014 р. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі зі слідуючих підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що сторони з 10 серпня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 19.09.2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать їх свідоцтва про народження, оглянуті в судовому засіданні. Згідно вказаних свідоцтв, відповідач дійсно являється батьком дітей. В судовому засіданні також було встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, дітей разом не утримують. Згідно довідки виконавчого комітету Козіївської сільської ради від 09.10.2014 № 1351, діти проживають та зареєстровані разом з позивачкою [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка займається їх вихованням та утриманням, а також створює всі необхідні умови для їх повноцінного розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги також стан здоров'я та матеріальне становище дітей [PERSON] та [PERSON], стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами про стягнення аліментів він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, аліменти у вказаному розмірі будуть достатні для забезпечення потреб дітей в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни, навчанні, відпочинку тощо, а також не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Крім того, позивачка, на підставі Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved