Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 17 травня 2007 року в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №2. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Із відповідачем не підтримують подружніх відносин з 2013 року, шлюб є формальним. Спільне життя не склалося в силі несумісності характерів, втрати поваги один до одного. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу їй залишити прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею, судові витрати стягнути з відповідача в користь позивача. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснила, що сторони не підтримують подружніх відносин з 2013 року. До розірвання шлюбу привели безпричинні сварки та скандали. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гульчак) [PERSON] уклали шлюб 17 травня 2007 року, який зареєстрували в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №2, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо з 2013 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в користь позивачки.

Outcome: approved