Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить: розірвати договір оренди житлового приміщення, укладений 01 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по орендній платі у розмірі 8458 гривень 06 копійок за період часу з 01 вересня 2015 року по 14 січня 2016 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. 01 травня 2010 року за дорученням [PERSON] її дочка [PERSON] підписала договір оренди житлового приміщення. За умовами даного договору встановлено орендну плату у розмірі 1900 гривень на місяць. [PERSON] відмовилась сплачувати кошти по орендній платі, тому за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2016 року у неї утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 8458 гривень 06 копійок. Крім цього, на даний час у [PERSON] виникла необхідність повернутись у квартиру для проживання, проте відповідач ухиляється від звільнення квартири та розірвання договору оренди квартири. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявила зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: КП «ЖРЕУ», яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: здійснити перерахунок орендної плати по договору на оренду житлового приміщення від 01 травня 2010 року, з урахуванням вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України; зобовязати [PERSON] та [PERSON] в місячний термін повернути грошові кошти [PERSON], з урахуванням вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 290 гривень в рахунок відшкодування сплачених нею грошових коштів за роздруківку заперечень проти позову, зустрічних позовних заяв та ксерокопій документів до них. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що з жовтня 2010 року і на день подання зустрічного позову, тобто на протязі 5 календарних років, [PERSON] взагалі не здійснювала ніяких робіт для приведення стін квартири в придатний та безпечний для проживання стан. Тобто протягом тривалого часу [PERSON] свідомо не виконувала добровільно взяті на себе зобовязання, що передбачені договором оренди житла. У звязку з цим [PERSON] та [PERSON] зобовязані здійснити перерахунок орендної плати та повернення грошових коштів, з урахуванням вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі. В свою чергу, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали зустрічний позов та просили суд його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували в повному обсязі. Представник третьої особи КП «ЖРЕУ» [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням фактичних обставин. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу у Київської області [PERSON] (а.с.13) та копією витягу Бориспільського міського бюро технічної інвентаризації №7522136 від 15 червня 2005 року по реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14). 01 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір на оренду житлового приміщення, за умовами якого [PERSON] як орендодавець надала [PERSON] та членам її сімї в користування терміном на безстроково квартиру загальною площею 49,2 кв.м за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8-9). Відповідно до п.1.2 договору на оренду житлового приміщення за згодою сторін було встановлено плату за оренду квартири в розмірі 1900 гривень на місяць, а також покладено на [PERSON] обовязок сплачувати плату за електричну енергію, газ, воду по лічильнику щомісячно. З умов укладеного договору, зокрема п.2.1.1 п.2 встановлено, що [PERSON] як орендодавець зобовязується надати в оренду належне їй на праві власності житло в придатному для проживання стані. З пояснень представника позивача встановлено, що 15 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір комісії щодо надання в оренду квартири. Таким чином, позивач доручила [PERSON] знайти квартирантів для здачі в оренду квартири, а тому 01 травня 2010 року, за дорученням позивача, [PERSON] підписала з відповідачем договір на оренду житлового приміщення. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що на момент укладення договору на оренду житлового приміщення від 01 травня 2010 року [PERSON] не була власником квартири [ADDRESS]. Єдиним власником даної квартири є [PERSON] Крім цього, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] уповноважила свою дочку [PERSON] на укладення від її імені вказаного договору, зокрема шляхом надання нотаріально посвідченої довіреності чи шляхом укладення договору комісії. Зокрема, в ході розгляду цивільної справи судом оголошувалась перерва у звязку з необхідністю надання представником позивача за первісним позовом оригіналу договору комісії від 15 квітня 2010 року, яким [PERSON] уповноважила [PERSON] на укладення договору оренди житлового приміщення. Всупереч цьому, [PERSON] та її представник відповідного договору для огляду у судовому засіданні не надали, а також не надали будь-яких належних доказів, які б свідчили про укладення такого договору. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, [PERSON] не є стороною спірного правочину, а тому не має повноважень на звернення до суду з вимогою про розірвання вказаного договору. За таких обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для розірвання договору на оренду житлового приміщення, укладеного 01 травня 2010 року. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] особисто не укладала та не уповноважувала [PERSON] на укладення договору оренди житлового приміщення, тобто позивач не є стороною спірного договору. Тому, відповідно договір на оренду житлового приміщення від 01 травня 2010 року не може створювати для [PERSON] відповідні права та обовязки, зокрема право на стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості по орендній платі у розмірі 8458 гривень 06 копійок за період часу з 01 вересня 2015 року по 14 січня 2016 року. Зважаючи на це, суд вважає що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по орендній платі у вказаному розмірі, також належить відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про зобовязання [PERSON] та [PERSON] здійснити перерахунок орендної плати і повернути [PERSON] грошові кошти з урахуванням вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, а також зобовязати [PERSON] та [PERSON] в місячний термін повернути грошові кошти [PERSON], з урахуванням вимог п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як встановлено зі змісту зустрічної позовної заяви та пояснень [PERSON] та її представника, наданих у судовому засіданні, підставою для проведення перерахунку орендної плати за користування квартирою №48 в будинку №78 по вул. Головатого в м. Бориспіль Київської області, є те, що дана квартира перебуває у стані непридатному для проживання. Оскільки на стінах квартири (на кухні та в двох кімнатах) зявились сірі вологі плями, що свідчать про наявність в стінах значної кількості вологи. Починаючи з весни 2012 року на стінах квартири почав рости пухнастий мох (грибок), який [PERSON] змушена була змивати зі стін квартири господарським милом. Незважаючи на це, всупереч ч.1 ст.60 ЦПК України [PERSON] та її представник не надали до суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що дійсно квартира перебуває в непридатному для проживання стані, зокрема в незадовільному санітарно-гігієнічному стані. Крім цього, [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог вказує на п.2 ч.2 ст.22 ЦК України. Так, у відповідності до ч.1 та п.2 ч.2, ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Всупереч цьому, [PERSON] не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, в чому полягають її збитки з приводу оренди квартири [ADDRESS], розмір таких збитків, та чим підтверджується як наявність таких збитків так і причинний звязок між діями чи бездіяльністю [PERSON] та [PERSON], що призвели до виникнення збитків у [PERSON] До того ж суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом, що відповідно до положення ст.541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Саме тому, в даному випадку, відсутні підстави для покладення на відповідачів за зустрічним позовом солідарного обовязку по відшкодуванні збитків. Зважаючи на зазначені обставини, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Відповідно до положення ч.1 та ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. ЦПК України передбачає вичерпний перелік судових витрат, який не підлягає розширеному тлумаченню, та яким не передбачено оплату витрат на виготовлення ксерокопій документів, повязаних з розглядом справи. Тому, вимога про солідарне стягнення з [PERSON]М та [PERSON] на користь [PERSON] витрат за роздруківку заперечень проти позову, зустрічних позовних заяв та ксерокопій документів до них у розмірі 290 гривень, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed