Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору пайової участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва укладеним в редакції Департаменту, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до пункту 6 рішення Київської міської ради від 15.11.2016 року № 1415 «Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва», у разі встановлення факту прийняття об`єкта будівництва, або конструкції в експлуатацію, або присвоєння адреси новозбудованим, Реконструйованим об`єктам без наявності довідки про виконання умов пайової участі Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент економіки та інвестицій) зобов`язаний звернутися до особи, що порушила умови Порядку, з вимогою про укладення договору про пайову участь та, за наявності обґрунтованих підстав, звернутися до правоохоронних органів або до суду. Листом Генеральної прокуратури України від 19.07.2018 № 15/2/1-28641-17/1 про надання відомостей щодо укладання договорів пайової участі та здійснення сплати за такими договорами за об`єктами містобудівної діяльності перелік яких наведено у додатках, надало Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) копію декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, від 21.07.2016 зареєстрованої за №КВ 143162030329 реконструкція житлового будинку (літ.Е) під адміністративно-офісну будівлю за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 728,40 кв. м - замовником зазначеної реконструкції житлового будинку є [PERSON] . В вищезазначеному листі Генеральна прокуратура України просила, у разі відсутності інформації про укладання договорів пайової участі та здійснення плати за такими договорами здійснити розрахунок (у грошовому еквіваленті) сум коштів, які повинні надійти до бюджету у вигляді пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів. Вищезазначена інформація також підтверджується згідно даних розміщених у Реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві. Листом від 08.08.2018 № 050/18-5595 Департамент повідомив Генеральну прокуратуру України, про те, що Департаментом економіки та інвестицій за адресою: [ADDRESS], (літ.Е), договір пайової участі не укладено, пайові кошти на створення і розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва до міського бюджету не перераховувалися, довідки про виконання умов пайової участі або про відсутність заборгованості по сплаті пайової участі не надавалися. До вищезазначеного листа Департаменту також був наданий розрахунок обсягу пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста. З метою дотримання приписів містобудівного законодавства, Департаментом на адресу Відповідача була направлена вимога від 11.09.2018 № 050/18-6288 щодо необхідності звернення до Департаменту, у 10 денний термін з дня отримання цього листа, для укладення договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва у зв`язку із реконструкцією житлового будинку (літ. Е) під адміністративно-офісну будівлю по [ADDRESS] у відповідності до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, та надання документів передбачених підпунктом 5.1.1 Порядку. Однак, станом на 09.10.2019 р. звернення з відповідними копіями необхідних документів щодо укладання відповідного договору від Відповідача не надходило. У вищевказаних частинах встановлюється саме обов`язок замовника сплатити пайову у випадку будівництва (реконструкції) будь-яких об`єктів, незалежно від їх форм власності на території міста Києва, замовник повинен виконати імперативну норму законодавства: взяти участь у сплаті пайової участі, незважаючи навіть на пропущений термін, встановлений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком. Таким чином, оскільки до Департаменту від Відповідача не надходило жодного звернення про укладання договору пайової участі і затвердженої в установленому порядку проектної документації в частині кошторису, розрахунок пайової участі здійснено Департаментом відповідно до пункту 6.5 розділу VI Порядку на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві 21.07.2016 р. за № КВ 143162030329 що станом на 06.06.2019 р. становить 386 343,36 грн. (триста вісімдесят шість тисяч триста сорок три гривні 36 копійок) (без ПДВ). Листом від 06.06.2019 № 050/08-3375 Департаментом економіки та інвестицій повторно направлено на адресу Відповідача вимогу про укладання договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв`язку з реконструкцією вищевказаного об`єкту разом з проектом Договору пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та відповідним розрахунком (далі - проект договору). Підписані договори та розрахунки підлягали поверненню в Департамент економіки та інвестицій для реєстрації із відповідним зверненням в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 27.06.2019 року. Однак, станом на 09.10.2019 року Відповідач не звернувся та не надіслав до Департаменту підписані договори пайової участі разом з розрахунками, чим порушив нормативні акти обов`язкової дії. Заначений проект договору не повернуто до Департаменту а відповідно, договір пайової участі між Департаментом та Відповідачем не укладено. Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності 21.07.2016 року адміністративно-офісна будівля по [ADDRESS] введена в експлуатацію, з боку Відповідача вбачається порушення вимог законодавства України в частинні ухилення від укладання договору пайової участі. Не укладання договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Просили суд ухвалити рішення яким визнати укладеним договір пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] у редакції Департаменту та стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн. ( а. с. 1-15 том 1 ). Ухвалою судді від 29.10.2019 року позовна заява Департамента економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація ) до [PERSON] про визнання договору пайової участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва укладеним в редакції Департаменту була залишена без руху ( а. с.60-62 том 1). Ухвалою судді від 05.12.2019 року постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання ( а. с. 114-115 том 1 ). 04 лютого 2020 року за вх. № 4298 судом отримано відзив на позовну заяву, який підписаний адвокатом Гордієць С.С., в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі мотивуючи тим, що як зазначено на сторінці 5 позовної заяви необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами. Позивач не звертався до неї з вимогою про укладення договору в редакції викладеній в резолютивній частині позовної заяви. Так, до неї надходила вимога про укладення договору, але зовсім з іншими істотними умовами, зокрема щодо розміру пайового внеску та строку його оплати. Тобто на момент звернення до суду відсутній переддоговірний спір між сторонами. Як наслідок, відсутня обов`язкова умова для укладення договору за рішенням суду. Предметом позову у справі є вимога позивача про визнання укладеним договору пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у редакції запропонованій позивачем. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що передбачений законом або договором Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визам Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Частиною 1 статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законодавством визначено різні способи будівництва, які відрізняються один від одного певними ознаками та, у свою чергу можуть породжувати різні права та обов`язки для учасників правовідносин у сфері містобудування. За ДБН А.2.2-3:2014 новим будівництвом є будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва. Відповідно до положень ДБН А.2.2-3:2014 реконструкцією є перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціональну призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічні показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалена виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Таким чином, замовником будівництва, з наміром забудови земельної ділянки, може бути власник або користувач земельної ділянки, право на яке добуто відповідно до вимог законодавства та підтверджується відповідними оку ментами, передбаченими Земельним кодексом України. З огляду на зазначені норми права, вбачається, що законодавством передбачено обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом перерахування коштів пайової участі, лише суб`єктам містобудування, яким притаманні певні ознаки (тобто суб`єкт з чітко визначеними ознакам, які мають суттєве юридичне значення), а саме - власник або користувач земельної ділянки, який, у свою чергу, має намір здійснити забудову території. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем а умови використання земельної ділянки, відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 07.07.2011 за №109 визначено Порядок надана містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст. Зазначеним Порядком визначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови - земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до| об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Таким чином, замовник, який має намір здійснити забудову території, в обов`язковому порядку повинен отримати містобудівні умови та обмеження забудов земельної ділянки, на підставі яких розробляється проект будівництва. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (частина 1 статті 40 цього Закону). Рішенням Київської міської ради від 15 листопада 2016 року №411/1415 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової часті замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (із змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 13.09.2018 року №1370/5434) (надалі по тексту - Порядок). Відповідно до п. 4.1. розділу IV Порядку Замовник, який здійснює або має намір здійснити нове будівництво або реконструкцію об`єктів (у разі збільшення загальної площі об`єкта), зобов`язаний до прийняття об`єкта в експлуатацію взяти участь у творенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва, крім випадків, передбачених законодавством та цим Порядком. Залучення замовників до пайової участі відбувається на підставі договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, укладеного між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та замовником (далі - договір про пайову участь). Ураховуючи викладене, слід зазначити, що норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не поширюють участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста на всі без винятку випадки здійснення будівельних робіт, а охоплюють випадки забудови у розумінні статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідач не є ані власником, ані користувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на якій розміщене нежитлове приміщення щодо якого здійснено в 2016 реконструкцію. Тобто, відповідач не є замовником будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, а тому у відповідача відсутній обов`язок передбачений стати 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахуванню коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Крім того, позивачем не надано докази того, що у результаті здійснення реконструкції приміщення в [ADDRESS] - змінилося, зросло якісно та кількісно навантаження на інженерно-транспортну інфраструктуру. Відповідачем проінвестовано будівництво садибного житлового будинку № [ADDRESS] літ «Е» загальною площею 728,4 кв.м., шляхом укладення з управителем ТОВ «Фінанси компанія Прайм» договору про участь у фонді фінансування будівництва від 01.06.2012 року. Забудовником вказаного об`єкту є ТОВ «Гідроінж-Буд». 12.01.2016 року на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER], виданого 12.01.2016 Управлінням державної реєстрації Головнем територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано право власності. На підставі Наказу №1257/5 від 28.04.2016 Міністерства юстиції України право власності на житловий будинок [ADDRESS] - скасовано. Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано 21.06.2016р. №КВ083161730736 Декларацію про початок виконання робіт з реконструкції житлового будинку (літ. Е) під адміністративно-офісну будівлю за адресою: [ADDRESS] , загальною площею будівлі - 728,4 кв.м. За даними декларації про готовність до експлуатації об`єкту після реконструкції № КВ143162030329 від 21.07.2016 року за техніко-економічними показниками об`єкта - загальна площа будівлі склала 728,4 кв.м. Таким чином, відповідачем оформлено документально необхідність проведем робіт з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] під адміністративно-офісну будівлю, загальна площа об`єкту нерухомості залишилась незмінною, реконструкцією не проведено забудову земельної ділянки та зміну зовнішньої конфігурації приміщення, як не здійснено зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаменту будівлі, а відтак у спірних правовідносинах відповідач не належить до осіб, які мають намір щодо забудови земельної ділянки в розумінні ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки виконання робіт з реконструкції (у даному випадку внутрішнього ремонту) приналежному йому нерухомого майна не передбачає здійснення забудови земельної ділянки. Позивач не довів, ні наміру забудови в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні фактичної забудови земельної ділянки внаслідок здійсненої відповідачем реконструкції належному йому нерухомого майна. В свою чергу, позивачем до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів у розумінні цивільного процесуального законодавства, на підтвердження того, що відповідачем здійснювалась реконструкція шляхом забудови території, як частини земної поверхні, на якій мають проводитися певні роботи з реконструкції будівлі, та те, що внаслідок реконструкції відповідач втрутився в інфраструктуру міста Києва, пов`язану із користуванням земельною ділянкою, на якій розташована будівля. В свою чергу, фактично позивач намагається укласти договір про пайову участь в судовому порядку щодо об`єкту будівництва, пайова участь відносно якого була вже сплачена Забудовником, а відтак відповідачем повністю дотримано вимоги законодавства та не порушено права та інтереси відповідної територіальної громади. Крім того, звертає увагу суду щодо позивачем запропоновано укласти договір пайової участі у зв`язку з реконструкцією житлового будинку, введеного в експлуатацію 21.07.2016 року згідно декларації про готовність, але звернувся до суду лише 23.10.2019 року. Отже, на момент звернення до суду минув строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові ( а. с. 130-134 том 1). Ухвалою суду від 18 березня 2020 року залучено до участі у даній цивільній справі у якості третьої особи ТОВ «Гідроінж-Буд» ( а. с. 178-179 том 1). 06 травня 2020 року за вх. № 16796 судом отримано від позивача відповідь на відзив, в якому останній не погодився з доводами відповідача викладеними у відзиву на позов та вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а відтак таким, що не заслуговує на увагу суду, доки відповідачем не подані документи, передбачені 5.1.1 пункту 5.1 розділу V Порядку та не вирішено питання отримання висновку про пайову участь ( а. с. 191-198 том 1). 26 травня 2020 року за вх. № 19576 судом отриманого пояснення від третьої особи, в яких просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі мотивуючи тим, що товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» на замовлення Національної академії наук України здійснюється реалізація проекту комплексної забудови по [ADDRESS] При цьому, згідно угоди №148 від 19.11.2007 року на товариство з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» покладена всі обов`язки Забудовника з передачею функцій Замовника будівництва. Товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» здійснено житлове та культурно-побутове будівництво по [ADDRESS] пусковий комплекс, будинки №66, [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] [ADDRESS] [ADDRESS] та введено їх в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № КВ143133240304 від 20.11.2013 року, зокрема якою, введено в експлуатацію садибний житловий будинок № [ADDRESS] літ. «Е» загальною площею 728,4 кв.м. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №464 від 25.08.2015 року «Про присвоєння поштової адреси закінченим будівництвом об`єктам житлового та культурно-побутового будівництва по [ADDRESS] » садибному житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до п.4 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі по тексту - Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»)замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема: розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів. Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на час подання позову) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою даної статті. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. На виконання умов вищезазначеного Договору, товариство з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» укладено договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно- транспортної інфраструктури міста Києва № 96 від 23.06.2015 року. На виконання умов вищезазначеного договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Гідроінж-Буд» сплачено пайовий внесок у сумі 14185,67 тис. грн., що підтверджується довідкою №050/18-5209 від 25.06.2015 року про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва за III чергу, 1 пусковий комплекс виданою Департаментом економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до вищезазначеної довідки товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» сплачено пайовий внесок за побудовані об`єкти, в тому числі за садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 728,4 кв.м. Факт укладення товариством з обмеженою відповідальністю «Гідроінж-Буд» договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва №96 від 23.06.2015 року та сплату пайового внеску у сумі 14185,67 тис. грн., в тому числі за садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 728,4 кв.м., не заперечується Департаментом економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що знайшло своє відображення у відповіді на відзив Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), до якого додані відповідні копії документів (договір №96 від 23.06.2015 року, довідка №050/18-5209 від 25.06.2015 року). Враховуючи вищевикладене, товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» повністю сплачений пайовий внесок за відповідний об`єкт нерухомості, за стягненням якого в судовому порядку звернувся Департамент економіки та інвестицій до [PERSON] ( а. с. 1-2 том 2 ). 01 червня 2020 року за вх. № 20339 судом отримано заперечення на відповідь на відзив, підписані адвокатом Гордієць С.С., в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі мотивуючи тим, що у випадку, якщо внаслідок реконструкції збільшується один вид площ ( житлова/нежитлова ) за рахунок зменшення іншого виду площ, пайова участь нараховується тільки на загальне збільшення площі за нормативом, що відповідає виду площ, що збільшується. Отже, пайова участь при реконструкції нараховується виключно на загальне збільшення площі нерухомості. За наслідками реконструкції площа об`єкту нерухомості не змінилася ( не збільшилася ), про що свідчать наявні в матеріалах справи документи, а отже Департамент економіки та інвестицій безпідставно в порушення норм закону намагається укласти відповідний договір про пайову участь ( а. с. 29-31 том 2 ). 01 червня 2020 року суд протокольно на місці виніс ухвалу з занесенням в протокол судового засідання, якою закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 06.07.2020 року ( а. с. 55-57 том 2 ). В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке отримано ще 04.06.2020 року про розгляд справи 06.07.2020 року. Відповідно до ч 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Звертаючись до суду 18.11.2019 року за вх. № 42251 з заявою про усунення недоліків позовної заяви ( а. с. 65-67 том 1 ) представник позивача за довіреністю Мельниченко К .Г. просив суд розглядати справу без участі представника Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ). В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Гордієць С.С. заперечувала проти позовних вимог позивача, просила суд відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі та як вважає, що вимоги позивача є безпідставними. Представник третьої особи Новікова Ю .О. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в позові в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Гідроінж-Буд» на замовлення Національної академії наук України здійснюється реалізація проекту комплексної забудови по [ADDRESS] При цьому, згідно угоди №148 від 19.11.2007 року на товариство з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» покладено всі обов`язки забудовника з передачею функцій Замовника будівництва. Товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» здійснено житлове та культурно-побутове будівництво по [ADDRESS] пусковий комплекс, будинки [ADDRESS], [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] [ADDRESS] [ADDRESS] та введено їх в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві №КВ 143133240304 від 20.11.2013 року, зокрема якою, введено в експлуатацію садибний житловий будинок [ADDRESS] літ. «Е» загальною площею 728,4 кв.м ( а. с. 3-10 том 2 ). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №464 від 25.08.2015 року «Про присвоєння поштової адреси закінченим будівництвом об`єктам житлового та культурно-побутового будівництва по [ADDRESS] садибному житловому будинку [ADDRESS] присвоєно поштову адресу - [ADDRESS] ( а. с. 11-12 том 2 ). На виконання умов, товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» укладено договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 96 від 23.06.2015 року. На виконання умов вищезазначеного договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Гідроінж-Буд» сплачено пайовий внесок у сумі 14185,67 тис. грн., що підтверджується довідкою № 050/18-5209 від 25.06.2015 року про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва за III чергу, 1 пусковий комплекс виданою Департаментом економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ( а. с. 13 том 2 ). Зазначене підтвердила в судовому засіданні представник третьої особи ТОВ «Гідроінж-Буд» та не спростовано самим позивачем, що знайшло своє відображення у відповіді на відзив, до якого додані копії вищезазначених документів ( договір № 96 від 23.06.2015 року, довідка № 050/18-5209 від 25.06.2015 року ). Отже, відповідно до вищезазначеної довідки товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд» сплачено пайовий внесок за побудовані об`єкти, в тому числі за садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 728,4 кв.м. В свою чергу, відповідачем [PERSON] проінвестовано будівництво садибного житлового будинку № [ADDRESS] літ «Е» загальною площею 728,4 кв.м., шляхом укладення з управителем ТОВ «Фінанси компанія Прайм» договору про участь у фонді фінансування будівництва від 01.06.2012 року, забудовником вказаного об`єкту є ТОВ «Гідроінж-Буд». За замовленням ТОВ «Гідроінж-Буд» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № [ADDRESS] . 12.01.2016 року на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER], виданого 12.01.2016 року Управлінням державної реєстрації Головнем територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано право власності. На підставі Наказу №1257/5 від 28.04.2016 року Міністерства юстиції України право власності на житловий будинок [ADDRESS] - скасовано. Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано 21.06.2016 р. № КВ083161730736 Декларацію про початок виконання робіт з реконструкції житлового будинку (літ. Е) під адміністративно-офісну будівлю за адресою: [ADDRESS] , загальною площею будівлі - 728,4 кв.м. За даними декларації про готовність до експлуатації об`єкту після реконструкції № КВ143162030329 від 21.07.2016 року за техніко-економічними показниками об`єкта - загальна площа будівлі склала 728,4 кв.м. Після здійснення реконструкції за замовленням відповідачем виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 728,40 кв.м виникло на підставі договору про участь у фонді фінансування ( а. с. 140-141 том 1 ). Відповідно до пункту 6 рішення Київської міської ради від 15.11.2016 року № 1415 «Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва», у разі встановлення факту прийняття об`єкта будівництва, або конструкції в експлуатацію, або присвоєння адреси новозбудованим, Реконструйованим об`єктам без наявності довідки про виконання умов пайової участі Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент економіки та інвестицій) зобов`язаний звернутися до особи, що порушила умови Порядку, з вимогою про укладення договору про пайову участь та, за наявності обґрунтованих підстав, звернутися до правоохоронних органів або до суду. Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеного з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Пунктом 6.5 розділу VI Порядку зазначено, у разі якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (не подана замовником затвердженої в установленому порядку проектної документації в частині кошторису відповідно до підпункту 5.1.1 та пункту 6.3 цього Порядку), вона визначається на основі затверджених Київською міською радою нормативів для одиниці створеної потужності (1 (одного) кв.м житлової та нежитлової площі) шляхом їх множення на відповідні площі об єкта, що були створені внаслідок будівництва/реконструкції. Оскільки до Департаменту від відповідача не надходило жодного звернення про укладання договору пайової участі і затвердженої в установленому порядку проектної документації в частині кошторису, розрахунок пайової участі здійснено Департаментом відповідно до пункту 6.5 розділу VI Порядку на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві 21.07.2016 р. за № КВ 143162030329 що станом на 06.06.2019 р. становить 386 343,36 грн. (триста вісімдесят шість тисяч триста сорок три гривні 36 копійок) (без ПДВ). Листом від 06.06.2019 № 050/08-3375 Департаментом економіки та інвестицій повторно направлено на адресу відповідача вимогу про укладання договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв`язку з реконструкцією вищевказаного об`єкту разом з проектом Договору пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та відповідним розрахунком (далі - проект договору). Підписані договори та розрахунки підлягали поверненню в Департамент економіки та інвестицій для реєстрації із відповідним зверненням в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 27.06.2019 року. Однак, станом на 09.10.2019 року відповідач не звернувся та не надіслав до Департаменту підписані договори пайової участі разом з розрахунками, чим порушив нормативні акти обов`язкової дії. Заначений проект договору не повернуто до Департаменту а відповідно, договір пайової участі між Департаментом та відповідачем не укладено. Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності 21.07.2016 року адміністративно-офісна будівля по [ADDRESS] введена в експлуатацію, з боку відповідача вбачається порушення вимог законодавства України в частинні ухилення від укладання договору пайової участі, позивач звернувся до суду з вимогами про ухвалення рішення, яким визнати укладеним договір пайової участі у створені і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва між Департаментом та відповідачем у редакції Департаменту. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом № 3038-VI. За статтею 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок), і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури. Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята та дев`ята статті 40 Закону № 3038-VI). Зі змісту статті 40 Закону № 3038-VI випливає, що у наведених у цьому законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, є обов`язковим на підставі закону. Строк, визначений Законом № 3038-VI для укладення договору пайової участі - протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов`язку, і закінчення цього строку не припиняє цього обов`язку замовника та не звільняє замовника від обов`язку укласти договір. Адже невиконання особою положень законодавства не повинно призводити до настання бажаного для неї внаслідок такого невиконання результату у вигляді звільнення від платежу та надавати майнові переваги порівняно із законослухняною особою. До інженерно-транспортної інфраструктури у розумінні цього Закону законодавець включив комплекс інженерних, транспортних споруд і комунікацій, (стаття 1 Закону № 3038-VI), тобто ту інфраструктуру, навантаження на яку може змінитися, зрости якісно та кількісно чи то в силу створення на земельній ділянці нового об`єкта, чи то у зв`язку зі зміною відповідних показників цього об`єкта внаслідок його реконструкції. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону № 3038-VI (частина перша статті 40 цього Закону). Водночас за частиною десятою статті 40 Закону № 3038-VI кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту. Стаття 73 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеного з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Пунктом 6.5 розділу VI Порядку зазначено, у разі якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (не подана замовником затвердженої в установленому порядку проектної документації в частині кошторису відповідно до підпункту 5.1.1 та пункту 6.3 цього Порядку), вона визначається на основі затверджених Київською міською радою нормативів для одиниці створеної потужності (1 (одного) кв.м житлової та нежитлової площі) шляхом їх множення на відповідні площі об`єкта, що були створені внаслідок будівництва/реконструкції. Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 4 червня 2014 року № 163 затвердило ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (далі - ДБН А.2.2-3:2014). За ДБН А.2.2-3:2014 новим будівництвом є будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва. Відповідно до положень цих ДБН А.2.2-3:2014 реконструкцією є перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Також за визначенням, наявним у ДБН А.2.2-3:2014, капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Відповідно до п. 4.1. розділу IV Порядку Замовник, який здійснює або має намір здійснити нове будівництво або реконструкцію об`єктів (у разі збільшення загальної площі об`єкта), зобов`язаний до прийняття об`єкта в експлуатацію взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва, крім випадків, передбачених законодавством та цим Порядком. Залучення замовників до пайової участі відбувається на підставі договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, укладеного між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та замовником (далі - договір про пайову участь). Слід зазначити, що норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не поширюють участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста на всі без винятку випадки здійснення будівельних робіт, а охоплюють випадки забудови у розумінні статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року справа № 911/594/18, провадження № 12-81гс19. Системний аналіз наведених положень дозволяє зробити висновок про те, що у випадку встановлення обставин відсутності пов`язаності робіт із реконструкції з частиною території, як земної поверхні, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» не поширює свою дію на такі правовідносини та не встановлює обов`язкових правил щодо участі таких осіб у перерахуванні коштів пайової участі на створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. При цьому, з огляду на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку замовником будівництва може бути власник або користувач земельної ділянки, право на яку здобуто відповідно до вимог законодавства та підтверджується відповідними документами, передбаченими Земельним кодексом України. Встановлено, що відповідач не є ані власником, ані користувачем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на якій розміщене нежитлове приміщення щодо якого здійснено в 2016 реконструкцію. Тобто, відповідач не є замовником будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, а тому у відповідача відсутній обов`язок передбачений стати 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахуванню коштів для створення і розвитку зазначав інфраструктури. Крім того, позивачем не надано докази того, що у результаті здійснення реконструкції приміщення в [ADDRESS] - змінилося, зросло якісно та кількісно навантаження на інженерно-транспортну інфраструктуру. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем оформлено документально необхідність проведення робіт з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] під адміністративно-офісну будівлю, загальна площа об`єкту нерухомості залишилась незмінною, реконструкцією не проведено забудову земельної ділянки та зміну зовнішньої конфігурації приміщення, як не здійснено зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаменту будівлі, а відтак у спірних правовідносинах відповідач не належить до осіб, які мають намір щодо забудови земельної ділянки в розумінні ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки виконання робіт з реконструкції (у даному випадку внутрішнього ремонту) приналежному йому нерухомого майна не передбачає здійснення забудови земельної ділянки. До того ж, як зазначено вище, товариством з обмеженою відповідальність «Гідроінж-Буд», на якого покладено всі обов`язки забудовника з передачею функцій Замовника будівництва, останнім сплачено пайовий внесок у сумі 14185,67 грн., що підтверджується довідкою № 050/18-5209 від 25.06.2015 року про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва за III чергу, 1 пусковий комплекс, виданою Департаментом економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Крім того, слід зазначити, що ані норми Закону № 3038-VI, ані встановлені Порядком умови участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури не поширюють таку участь на всі без винятку випадки здійснення будівельних робіт, а охоплюють випадки забудови у розумінні статті 2 Закону № 3038-VI. Отже, відповідач хоча і здійснював роботи з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] під адміністративно-офісну будівлю, загальна площа об`єкту нерухомості залишилась незмінною, реконструкцією не проведено забудову земельної ділянки та зміну конфігурації приміщення як не здійснено зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаменту будівлі, а відтак у спірних правовідносинах відповідач не належить до осіб, які мають намір щодо забудови земельної ділянки в розумінні ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки виконання робіт з реконструкції (у даному випадку внутрішнього ремонту) приналежному йому нерухомого майна не передбачає здійснення забудови земельної ділянки. З боку позивача не надано жодного належного та допустимого доказу в зворотному та останнім не було доведено ні наміру з боку відповідача забудови в розумінні Закону № 3038-VI, ні фактичної забудови земельної ділянки внаслідок здійсненого відповідачем реконструкції житлового будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. До того ж, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті. Суд вправі застосувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити реальне поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Предмет позову у вигляді спонукання відповідача до вчинення дії ( укладання Договору ) є примушенням особи до вчинення дії, яка є її правом, а не обов`язком, та носить декларативний характер. У разі ухвалення такого судового рішення, останнє не може бути виконане шляхом звернення до державних виконавчих органів, оскільки не може відбутись шляхом зобов`язання особи виконати такі дії, які неможливо присудити виконати в натурі, в даному випадку зобов`язати укласти Договір, що фактично лежить в площині її ( особи ) особистого волевиявлення. Зазначений правовий висновок міститься в постанові ВС у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 грудня 2019 року справа № 922/387/16. Окрім того, що з боку позивача не було доведено ні наміру з боку відповідача забудови в розумінні Закону № 3038-VI, ні фактичної забудови земельної ділянки внаслідок здійсненого відповідачем реконструкції житлового будинку, останнім також обрано невірний спосіб захисту. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно ухвалення рішення яким визнати укладеним договір пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] у редакції Департаменту є такими, що не підлягають задоволенню. Так як, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті, не підлягає застосуванню строк позовної давності. Стосовно пропуску позивачем строку позовної давності відповідач зазначав у відзиві на позовну заяву, а також наголошувалося в судовому засіданні представником відповідача під час розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог не підлягають задоволені і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed