Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В жовтні 2015 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ДП МВС України «Черкаси Інформ Ресурси»\~\~ з позовом до Уманського\~ міського відділу Державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області про\~ стягнення судового збору та зобовязання Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.03.2013 року старшим державним виконавцем Уманського міськвідділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1471 від 08.12.2011 року, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно, на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у сумі 68246,83 грн. Згідно акту опису й арешту майна від 23.04.2013 року державним виконавцем Уманського ВДВС Уманського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні постанови № 33731424 виданої 04.04.2013 року Смілянським районним відділом ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції про проведення опису автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] у присутності понятих проведено опис майна, що належить боржнику. На описане майно було накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання [PERSON] - охоронник спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів по вул. Ленінградське шосе, 12 у м. Умань, який належить позивачу - ДП МВС України «Черкаси - Інформ - Ресурси». В ході здійснення виконавчого провадження вищевказаний транспортний засіб, автомобіль [NUMBER], який належав боржнику [PERSON], було реалізовано. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 91790 від 22.06.2015 року, переможцем торгів став [PERSON], проживаючий: [INFO]. Після проведення електронних торгів, 02.07.2015 року, складений акт про проведені електронні торги. Позивач вказує, що усі вищевикладені факти установлені ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.09.2015 року у справі № 22ц/793/2260/2015 про примусове проникнення на територію зберігання транспортних засобів. Відповідно до вказаної ухвали апеляційного суду Черкаської області, ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2015 року по справі за поданням Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ про примусове проникнення на територію зберігання транспортних засобів була скасована, а справа була передана на новий розгляд, до того ж суду. Разом з тим, на виконання ухвали від 13.07.2015 року було примусово вилучено транспортний засіб, автомобіль [NUMBER], про що свідчить акт державного виконавця від 10.08.2015 року. Позивач в позові вказує, що на момент вилучення автомобіля [NUMBER] вартість наданих позивачем послуг по зберіганню вказаного транспортного засобу склала 21 338,81 грн. Ні у момент вилучення автомобіля, ні після його вилучення питання щодо погашення заборгованості по наданню послуг із зберігання транспортного засобу представниками Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ вирішено не було, хоча ще до вилучення автомобіля, позивач листом від 08.07.2015 року № 25/1-92 надсилав на адресу відповідача рахунок-фактуру станом на 01.07.2015 року по оплаті наданих послуг по зберіганню автомобіля [NUMBER]. Після проведення вилучення транспортного засобу листом від 11.08.2015 року № 11635-7 позивача, крім надіслання акту державного виконавця також було поінформовано про те, що кошти за весь час зберігання вищевказаного транспорту на території майданчика будуть перераховані лише у тому разі, коли відповідною посадовою особою Державтоінспекції буде складено кошторис витрат за час зберігання автомобіля. Вказана у листі позиція відповідача грунтується на посиланні на п. 3.13, 4.8 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів, затверджена наказом МВС України, Міністерства юстиції України № 607/56/5 від 25.06.2002 року. У позові позивач вказує, що ДП МВС України «Черкаси-Інформ-Ресурси» має усі підстави для вимоги у зобовязанні відповідача по проведенню розрахунку за надані послуги по зберіганню транспортного засобу DACIA LOGAN 1.4 д.н.з. [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. В своїх поясненнях в суді він вказував, що будь-яких документів на підтвердження факту укладення з відповідачем договору , який би був підтвердженням наявності між сторонами цивільно-правових відносин та яких саме відносин, він надати не може. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, у звязку з безпідставністю. В своїх поясненнях представник відповідача вказував, що оскільки між сторонами у справі не укладався договір зберігання автомобіля, не можливо технічно провести розрахунок, так як згідно Методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобовязань та проведення платежів, які затверджені Наказом Державної казначейської служби України 29.04.2013 року №68 зі змінами та доповненнями від 06.08.2014 року для оплати послуг (крім комунальних) КЕКВ 2240 передбачено наявність договору, акту виконаних робіт, рахунку тощо. Згідно п. 4.8. Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.06.2002 за №541/6829, кошторис витрат за зберігання транспортного засобу боржника на спецмайданчиках чи стоянках складає посадова особа Державтоінспекції і подає його до органу ДВС, який ініціював затримання транспортного засобу. Орган державної виконавчої служби компенсує Державтоінспекції витрати на зберігання транспортного засобу боржника за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій. Станом на 03.11.2015 року такий кошторис не надходив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ДП МВС України «Черкаси Інформ Ресурси»\~\~ з відповідачем [PERSON]\~ міським відділом Державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області письмового договору про зберігання автомобіля не укладали. Згідно Методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобовязань та проведення платежів, які затверджені Наказом Державної казначейської служби України 29.04.2013 року №68 зі змінами та доповненнями від 06.08.2014 року для оплати послуг (крім комунальних) КЕКВ 2240 передбачено наявність договору, акту виконаних робіт, рахунку тощо. Згідно п. 4.8. Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.06.2002 за №541/6829, кошторис витрат за зберігання транспортного засобу боржника на спецмайданчиках чи стоянках складає посадова особа Державтоінспекції і подає його до органу державної виконавчої служби, який ініціював затримання транспортного засобу. Орган державної виконавчої служби компенсує Державтоінспекції витрати на зберігання транспортного засобу боржника за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій. Станом на 03.11.2015 року такий кошторис не надходив. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Суду взагалі не було надано належних доказів на підтвердження факту укладення договору зберігання автомобіля та на яких умовах ( строки, оплата, тощо..). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed