Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

В жовті 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» про стягнення заборгованої компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки виплат, просив стягнути з відповідача на свою корись компенсацію за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1456 грн. 80 коп. та середній заробіток за весь час затримки з 30 листопада 2017 року по день фактичного розрахунку, тобто на день подання позову, це складає 33989 грн. 66 коп., а всього 35 446 грн. 46 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 квітня 2017 року за наказом № 89 позивач був прийнятий на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» на посаду начальника дільниці з посадовим окладом згідно штатного розпису - 3201 грн. 30 листопада 2017 року за наказом №417 він був звільнений з займаної посади за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). На думку позивача на день звільнення йому не виплачено всіх належних виплат, які повинні були бути проведені на день звільнення. В зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про працю, позивач звернувся до управління Держпраці у Кіровоградській області для перевірки його доводів і відповідного реагування на його звернення. В квітні 2018 року від Управління Держпраці у Кіровоградській області він отримав відповідь № Ш/266-05-04.1 від 30 березня 2018 року про те, що під час інспекційного відвідування підприємства були встановлені порушення вимог ст. 83 КЗпП України, щодо грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, ст. 115 КЗпП України щодо строків виплати заробітної плати, ст. 116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні та ст. 117 КЗпП України щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. У вересні 2018 року від Управління Держпраці у Кіровоградській області позивач отримав другу відповідь № Ш/266/1-04.1-09 від 11 вересня 2018 року про те, що відповідно до розрахункового листа по заробітній платі за листопад 2017 року йому нарахована заробітна плата за 22 відпрацьованих дні в сумі 3201 грн. та компенсація за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1456 грн. 80 коп. Остаточний розрахунок з ним проведений 19 грудня 2017 року в сумі 2500 грн. Станом на день інспекційного відвідування (30 березня 2018 року) заборгованість із виплати заробітної плати перед ним відсутня. В зазначеній відповіді зазначені нараховані та виплачені належні йому суми від підприємства, але невірно вказано, що відповідач виплатив йому компенсацію за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1456 грн. 80 коп. В зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з вимогами про стягнення зазначеної компенсації. Крім того, позивач на підставі ч. 1 ст. 177 КЗпП України змушений просити суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки з 30 листопада 2017 року по день фактичного розрахунку. 07 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому довідки про заборгованість перед ним по грошовій компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати за весь час роботи та середнього заробітку. До теперішнього часу відповіді він не отримував. Тому, розрахунок середнього заробітку він провів виходячи з даних, наведених у відповіді Управління Держпраці у Кіровоградській області в тій частині, що його посадовий оклад склав 3201 грн. 3201 грн. : 21 (робочий день) = 152 грн. 42 коп. - середньоденна заробітна плата. Згідно з абзацом 3 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, щоб обчислити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу множимо середньоденну заробітну плату 152 грн. 42 коп. на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді - 21 і множимо на 10 місяців - 21х10=210+12 роб. днів жовтня =223. 152 грн. 42 коп. х223 = 33989 грн. 66 коп. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження /а.с.8-9/. 11 січня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позивач вказує, що в період з 07 квітня 2017 року по 30 листопада 2017 року працював в товаристві на посаді начальника дільниці, з посадовим окладом 3201 грн. та 30 листопада 2017 року він був звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України та що при звільненні відповідач не провів із ним розрахунок в повному обсязі, зокрема не виплатив компенсацію за невикористану відпустку за 13 календарних днів в розмірі 1456 грн. 80 коп., в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити позивачу окрім компенсації за невикористану відпустку також його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач не визнає позовні вимоги позивача. При звільненні позивача йому було нараховано заробітну плату в розмірі 3201 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1410 грн., за вирахуванням податків до сплати належало 3834 грн. 37 коп., крім того на момент звільнення у товариства перед позивачем був борг по заробітній платі в розмірі 659 грн. 50 коп. Отже, позивачу належало до виплати 4493 грн. 87 коп., які частинами були виплачені протягом грудня, зокрема: 07 грудня 2017 року в розмірі 2000 грн. та 19 грудня 2017 року в розмірі 2500 грн. Протягом роботи в товаристві, позивач отримав заробітну плату на свою банківську карту, яка перераховувалась [PERSON] , з якою у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» укладено договір повторної фінансової допомоги на виплату заробітної плати працівникам. Таким чином, відповідач остаточний розрахунок з [PERSON] фактично здійснив 19 грудня 2017 року й починаючи з цієї дати будь-яка заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» перед позивачем відсутня, а відтак позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, в період з 26 березня 2018 року по 30 березня 2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області було здійснено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ», в ході якого було виявлено, що товариством при звільненні позивача були виплачені всі належні кошти /а.с.23-24/. 23 липня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що у матеріалах справи відсутні докази виплати йому товариством заробітної плати. Виплата заробітної плати відповідачем повинна була здійснюватись за місцем роботи, як це передбачено ч. 4 ст. 24 Закону, утім відповідно до відзиву на позовну заяву позивач отримав заробітну плату на свою банківську картку, яка перераховувалась [PERSON] , а не відповідачем. Дана обставина свідчить про відсутність будь-яких доказів виплати позивачу заробітної плати відповідачем взагалі починаючи з дня прийому на роботу 07 квітня 2017 року та здійснення необхідних відрахувань із заробітної плати позивача. Вказано, що відповідач не звертався до позивача з пропозиціє щодо виплати заробітної плати через установи банків, позивач, не надав особистої письмової згоди щодо виплати заробітної плати у такий спосіб, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 24 Закону з боку відповідача. Джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності, про що вказано у ч. 1 ст. 4 Закону, а не на підставі договорів поворотної фінансової допомоги. При укладенні трудового договору відповідач не доводив до відома позивача умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Також відповідач не повідомив позивача, про можливі нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни, як зазначено у ст. 29 Закону. В зв`язку з вказаним просив задовольнити позов про стягнення з відповідача на його користь компенсації за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1456 грн. 80 коп. та середній заробіток за весь час затримки - з 30 листопада 2017 року по день ухвалення рішення у справі в повному обсязі /а.с.89-91/. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Холоденко Р.В. просили позовну заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини в ній викладені. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» Сидоренко Є.О. проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» про стягнення заборгованої компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки виплат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ». 10 квітня 2017 року він був прийнятий на роботу, а 30 листопада 2017 року звільнений. Однак, відповідач у порушення вимог трудового законодавства при звільненні не здійснив свої обов`язки з виплати належних позивачу від підприємства сум по заробітній платі у день звільнення, що і стало підставою звернення до суду з відповідним позовом. 07 вересня 2018 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву щодо надання йому довідки про заборгованість по грошовій компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати за весь час роботи, довідки про середній заробіток. Вказану заяву відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу отримано підприємством 19 вересня 2018 року /а.с.6/. Підприємство на вказану заяву не відреагувало. Відповідно до листа заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області від 30 березня 2018 року вказано, що відповідно до наказу від 07 квітня 2017 року № 89 позивач був прийнятий на посаду начальника дільниці з посадовим окладом згідно штатного розпису - 3201 грн. Згідно з наказом від 30 листопада 2017 року № 417 позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) 30 листопада 2017 року. Під час інспекційного відвідування були встановлені порушення вимог ст. 83 КЗпП України щодо грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, ст. 115 КЗпП України щодо строків виплати заробітної плати, ст. 116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні та ст. 117 КЗпП України щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. За результатами інспекційного відвідування керівнику підприємства вручений припис про недопущення в подальшому виявлених порушень законодавства про працю та складений протокол про притягнення керівника до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 41 КУпАП /а.с.4/. Згідно до листа начальника управління Держпраці у Кіровоградській області вказано, що відповідно до розрахункового листа по заробітній платі за листопад 2017 року позивачу нарахована заробітна плата за 22 календарних дні в сумі 3201 грн. та компенсація за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1456 грн. 80 коп. Остаточний розрахунок був проведений 19 грудня 2017 року в сумі 2500 грн. станом на день інспекційного відвідування (30 березня 2018 року) заборгованість із виплати заробітної плати перед позивачем відсутня /а.с.5/. Відповідно до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 10 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» в особі директора Кузнєцова Сергія Івановича , що діє на підставі статуту та [PERSON] уклали договір, згідно якого остання надала товариству поворотну фінансову допомогу на виплату заробітної плати, а позичальник зобов`язався повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Поворотна фінансова допомога надається шляхом перерахування позикодавцем заробітної плати працівникам позичальника на банківські картки працівників. Поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 49000 грн. Перша частина поворотної фінансової допомоги в розмірі 9000 грн. надається позикодавцем не пізніше ніж через 10 календарних днів з дати підписання цього договору. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Поворотна фінансова допомога надається на протязі 4 років з дати підписання цього договору /а.с.26-28/. Відповідно до службових записок генерального директора позикодавцю [PERSON] , згідно договору б/н від 10 квітня 2017 року він просив перерахувати заробітну плату (аванс за квітень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за квітень місяць 2017 року в сумі 898 грн. 70 коп., заробітну плату (аванс за травень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за травень місяць 2017 року) в сумі 1576 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за червень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за червень місяць 2017 року) в сумі 1576 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за липень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за липень місяць 2017 року) в сумі 1576 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за серпень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за серпень місяць 2017 року в сумі 1576 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за вересень місяць 2017 року) в сумі 1500 грн., заробітну плату за вересень місяць 2017 року в сумі 1076 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за жовтень місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату за жовтень місяць 2017 року в сумі 1576 грн. 80 коп., заробітну плату (аванс за листопад місяць 2017 року) в сумі 1000 грн., заробітну плату та розрахунок при звільненні за листопад місяць 2017 року в сумі 2831 грн. 37 коп., [PERSON] на карту № [NUMBER] /а.с.29-44/. [PERSON] перераховано [PERSON] відповідно до платіжного доручення № 93005585039062534944 від 04 травня 2017 року - 450 грн., платіжного доручення № 93005585047853196905 від 14 травня 2017 року - 500 грн., платіжного доручення № 93005585059781101480 від 28 травня 2017 року - 100 грн., платіжного доручення № 93005585060373725060 від 29 травня 2017 року - 1244 грн., платіжного доручення № 93005585067591646203 від 06 червня 2017 року - 270 грн., платіжного доручення № 93005585069131741771 від 08 червня 2017 року - 900 грн., платіжного доручення № 93005585078616614258 від 19 червня 2017 року - 270 грн., платіжного доручення № 93005585093423821308 від 06 липня 2017 року - 5000 грн., платіжного доручення № 93005585069613110597 від 02 жовтня 2017 року - 202 грн., платіжного доручення № 93005585069361778519 від 02 жовтня 2017 року - 564 грн., платіжного доручення № 93005585070447924912 від 03 жовтня 2017 року - 200 грн., платіжного доручення № 93005585010311368916 від 18 листопада 2017 року - 6500 грн., платіжного доручення № 93005585011691213812 від 20 листопада 2017 року - 500 грн., платіжного доручення № 93005585026309889380 від 07 грудня 2017 року - 2000 грн., платіжного доручення № 93005585036857175312 від 19 грудня 2017 року - 2500 грн. /а.с.45-59/. Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» від 30 листопада 2018 року заробітна плата позивача за період з жовтня 2017 року по травень 2017 року становила 19 206 грн. За жовтень 2017 року позивачем отримано - 3201 грн., за вересень 2017 року - 3201 грн., за серпень 2017 року - 3201 грн., за липень 2017 року - 3201 грн., за червень 2017 року - 3201 грн., за травень 2017 року - 3201 грн. Сума відпускних становить 1410 грн. 63 коп. Середньоденна заробітна плата становить - 108 грн. 51 коп. /а.с.60/. Відповідно до розрахункового листка по заробітній платі за листопад 2017 року [PERSON] , оклад становить 3201 грн., відпускні - 1410 грн. 63 коп., індексація - 151 грн. 56 коп., разом: 4 763 грн. 19 коп. Утримання з яких становить 928 грн. 82 коп. Вказано, що заборгованість підприємства на початок місяця становить 7659 грн. 50 коп., належить до виплати 11493 грн. 87 коп., заборгованість підприємства на кінець місяця - 4493 грн. 87 коп. виплачено протягом місяця - 7000 грн. /а.с.61/. Відповідно до розширеного розрахунку від 25 квітня 2019 року наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ», середньоденна заробітна плата позивача становить 108 грн. 51 коп. Сума відпускних становить 1410 грн. 63 коп. /а.с.75/. Відповідно до акту інспекційного відвідування № КР0350/386/АВ від 30 березня 2018 року проведеного інспектором праці у присутності комерційного директора товариства з 26 березня 2018 року по 30 березня 2018 року виявлено такі порушення: в товаристві порушуються вимоги ст. 83 КЗпП України, а саме відповідно до наказу від 30 листопада 2017 року № 417 працівник [PERSON] був звільнений з посади начальника дільниці за згодою сторін 30 листопада 2017 року з нарахуванням компенсації за 11 календарних днів невикористаної відпустки. За період його роботи на підприємстві з 10 квітня 2017 року по 30 листопада 2017 року при звільненні необхідно було нарахувати грошову компенсацію за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Станом на день проведення інспекційного відвідування (26 березня 2018 року) зазначена компенсація нарахована та виплачена в повному обсязі. Остаточна виплата була здійснена 19 грудня 2017 року. В товаристві встановлено порушення вимог ст. 115 КЗпП України, а саме працівнику [PERSON] відповідно до платіжних доручень заробітна плата за квітень 2017 року в сумі 2298 грн. виплачувалась на протязі травня 2017 року, заробітна плата за травень та червень 2017 року виплачувалась в червні - липні 2017 року, заробітна плата за листопад 2017 року була виплачена не за фактично відпрацьований час, а саме 20 листопада 2017 року - 500 грн. та 07 грудня 2017 року - 2000 грн. Відповідно до наказу від 30 листопада 2017 року № 417 працівник [PERSON] був звільнений з посади начальника дільниці за угодою сторін 30 листопада 2017 року. Кошти належні йому до виплати при звільненні відповідно до платіжних доручень були виплачені 07 грудня 2017 року - 2000 грн. та 19 грудня 2017 року - 2500 грн. В порушення ч. 1 ст. 117 КЗпП України [PERSON] не нарахований та відповідно не виплачений середній заробіток за час затримки у виплаті належних при звільненні коштів за період з 30 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року /а.с.76-83/. Основний Закон України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначив зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1, 3). Складовою цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (частина четверта статті 13, частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України). Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (така правова позиція висловлена у рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року у справі № 1-13/2013). У відповідності з ч.1 ст.47 і ч.1 ст.116 КЗпП України, сплата всіх сум, які належать працівнику від підприємства або закладу, проводяться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такого правового висновку дійшов ВСУ у рішенні від 29.01.2014 року по справі 6-144ц13. У відповідності до постанови пленуму ВСУ №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку iз затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж вiн у цей день не був на роботi, - наступного дня пiсля пред`явлення ним роботодавцевi вимог про розрахунок, суд на пiдставi ст. 117 КЗпП стягує на користь працiвника середнiй заробiток за весь перiод затримки розрахунку, а при непроведеннi його до розгляду справи - по день постановлення рiшення, якщо роботодавець не доведе вiдсутностi в цьому своєї вини. Сама по собi вiдсутнiсть коштiв у роботодавця не виключає його вiдповiдальностi. У разi непроведення розрахунку у зв`язку iз виникненням спору про розмiр належних до виплати сум вимоги про вiдповiдальнiсть за затримку розрахунку пiдлягають задоволенню у повному обсязi, якщо спiр вирiшено на користь позивача або такого висновку дiйде суд, що розглядає справу. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З частини 1 статті 81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що при звільненні 30 листопада 2017 року позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» не були виплачені належні йому від підприємства суми, остаточно з ним проведено розрахунок 19 грудня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи. На підставі вказаного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1456 грн. 80 коп. компенсації за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки задоволенню не підлягають, а вимоги щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 30 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 30 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року становить 1981 грн. 46 коп., з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів. Зазначена сума розрахована відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (із змінами) та обґрунтовується наступним: заробітна плата за два місяці, які передують місяцю звільнення: 3201 грн. (жовтень 2017 року) + 3201 грн. (вересень 2017 року) = 6402 гривень. Кількість робочих днів: 21 (жовтень 2017 року) + 21 (вересень 2017 року) = 42 робочі дні. Середньоденна заробітна плата: 6402 грн. / 42 р.д. = 152 грн. 42 коп. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку за період з 30 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року = 13 робочих дні. Загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає: 152 грн. 42 коп. * 13 р.д. = 1981 грн. 46 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року становить 1981 грн. 46 коп., що і підлягає стягненню з відповідача. Вказана відповідачем сума середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 108 грн. 51 коп., яка зазначена у довідці та розрахунку /а.с.60, 75/, до уваги судом не приймається, оскільки розрахована не відповідно до вимог закону. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial