Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказував, що під час розгляду справи, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2012 за позовом АБ «Банк регіонального розвитку» до [PERSON] позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто на його користь 141 298, 26 грн. та 1532,98 судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.05.2012 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2012 в частині стягнення з [PERSON] 7926,50 грн. штрафу було скасовано, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін та остаточно стягнуто 134 904, 74 грн. 20.11.2013 між АБ «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. У відповідності до укладеного договору управління банк передав в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» наявні на балансі активи. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» набуло усі права за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 укладено з відповідачем [PERSON] 30.09.2015 між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» було укладено договір №020 про відступлення прав вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 укладено з відповідачем [PERSON] 18.12.2015 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.12.2015 було замінено стягувача АБ «Банк регіонального розвитку» його правонаступником ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] розміру заборгованості. У січні 2017 року ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», як правонаступник вимог за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] розміру інфляційних втрат, трьох відсотків річних та несплачених відсотків за користування кредитними коштами. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2017 позовні вимоги ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» до [PERSON] були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 107 384, 17 грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 12141,42 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 в розмірі 5955, 48 доларів США, що еквівалентно 157 019, 67 грн. та судові витрати у розмірі 4148,19 грн. Розстрочена сплата заборгованості [PERSON] на строк 6 місяців - до 30.04.2018. Вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржено не було. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі за позовом Національного банку України до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», третя особа: [PERSON] про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25 березня 2019 було скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним договір №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004. Таким чином [PERSON] вважає, що визнання недійним договору на підставі якого ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» набуло право вимоги за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 є підставою для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2017 у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки відповідачу на момент розгляду справи не було і не могло бути відомо, що ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» набуло право вимоги до нього без достатніх правових підстав на підставі недійсного договору. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» в судовому засіданні заперечував проти поданої заяви та вказував на те, що ті обставини, на які посилається [PERSON] не є підставою для перегляду рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення [PERSON] мав право звернутися із вимогою про визнання недійсним договору №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, чого не зробив. Тому подана [PERSON] заява направлена на переоцінку доказів, які були предметом судового дослідження в межах заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2012 за позовом АБ «Банк регіонального розвитку» до [PERSON] позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто на його користь 141 298, 26 грн. та 1532,98 судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.05.2012 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2012 в частині стягнення з [PERSON] 7926,50 грн. штрафу було скасовано, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін та остаточно стягнуто 134 904, 74 грн. 20.11.2013 між АБ «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. У відповідності до укладеного договору управління банк передав в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» наявні на балансі активи. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» набуло усі права за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 укладено з відповідачем [PERSON] 30.09.2015 між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» було укладено договір №020 про відступлення прав вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 укладено з відповідачем [PERSON] 18.12.2015 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.12.2015 було замінено стягувача АБ «Банк регіонального розвитку» його правонаступником ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] розміру заборгованості. У січні 2017 року ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», як правонаступник вимог за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] розміру інфляційних втрат, трьох відсотків річних та несплачених відсотків за користування кредитними коштами. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2017 позовні вимоги ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» до [PERSON] були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 107 384, 17 грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 12141,42 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 в розмірі 5955, 48 доларів США, що еквівалентно 157 019, 67 грн. та судові витрати у розмірі 4148,19 грн. Розстрочена сплата заборгованості [PERSON] на строк 6 місяців - до 30.04.2018. Вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржено не було. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі за позовом Національного банку України до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», третя особа: [PERSON] про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25 березня 2019 було скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним договір №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004. Таким чином [PERSON] вважає, що визнання недійним договору на підставі якого ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» набуло право вимоги за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 є підставою для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2017 у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки відповідачу на момент розгляду справи не було і не могло бути відомо, що ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» набуло право вимоги до нього без достатніх правових підстав на підставі договору, який згодом було визнано недійсним. З такими твердженнями відповідача, суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Судом встановлено, що договір, яким право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 перейшло до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» було визнано недійсним на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019. Зі змісту оскаржуваного рішення убачається, що суд під час розгляду справи, в межах заявлених позовних вимог давав відповідну правову оцінку підставам виникнення у ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» права вимоги за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004. Відповідач [PERSON] не звертався в установленому порядку із вимогами про визнання недійним договору №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004. Також не вказував, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про наявність будь - яких порушень під час його укладення, хоча реально мав змогу це зробити. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] під час розгляду справи на власний розсуд розпорядився наданими йому процесуальними правами. Відповідно до ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Тобто, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення. Обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ЦПК України відсутні. Крім того, у п. 1 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснив судам, що задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950). Отже, обставина, на яку посилається [PERSON] , зокрема на факт набрання законної сили постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі за позовом Національного банку України до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», третя особа: [PERSON] про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, якою визнано недійсним договір №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 за своєю правовою природою не є нововиявленою, і не дає підстави для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2017. Про існування договору №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) [PERSON] був обізнаний, володів усією інформацією щодо його умов та міг звернутися до суду з вимогою про визнання такого договору недійсним, чого не зробив. Таким чином, враховуючи те, що стороною відповідача не доведено наявність нововиявлених обставин, а сама заява зводиться до переоцінки доказів, які були предметом судового дослідження під час розгляду справи, суд не убачає підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed