Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Виконуючий обовязки прокурора Чернігівського району Чернігівської області [PERSON], посилаючись на приписи ст.ст.1166, 1206 ЦК України, ст.361 Закону України «Про прокуратуру», діючи в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня», 01.07.2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в розмірі 2171,03 грн, обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.03.2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - закрито у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а цивільний позов прокурора про стягнення з відповідача витрат на лікування залишено без розгляду. До цього часу вартість лікування потерпілої від злочину у Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» [PERSON] в добровільному порядку не відшкодована. Представник прокуратури Чернігівського району у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, виклала факти зазначені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився відшкодовувати збитки понесені КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на лікування [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, зясувавши усі обставини, на які посилається прокурор та відповідач, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Як видно з матеріалів справи, зокрема з ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року, 14 січня 2015 року, у вечірній час, [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у приміщенні будинку № 39, розташованому по вул. Дружби у с. Пустиньки Чернігівського району та області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] три удари ногою в обличчя, в результаті чого спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи справа по 48, зліва по 33 зубам, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №104 від 12.02.2015 р., відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя строком понад 21 день. Даною ухвалою кримінальне провадження було закрити у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення, а цивільний позов прокурора про стягнення з [PERSON] витрат на лікування в сумі 2171,03 грн залишено без розгляду. /а.с.5/ Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок неправомірних дій [PERSON], у тому числі і внаслідок вчинення ним злочину, потерпіла [PERSON], отримала тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя строком понад 21 день та проходила стаціонарне лікування у Комунальному лікувально-профілактичному закладі «Чернігівська обласна лікарня», вартість якого становить 2171,03 грн, що обєктивно підтверджується даними викладеними у ухвалі Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.03.2015 року та розрахунком витрат на лікування хворої. /а.с.4/ За загальними підставами, згідно приписів статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За таких підстав та міркувань позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, на виконання вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, який становить 243,60 грн. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved