Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач в добровільному не виконує свого батьківського обов'язку щодо участі в утриманні дитини, хоча має таку можливість. Під час розгляду справи позивач свої вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття визнав. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи у сторін[INFO] року народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження та не визнається відповідачем. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, з позивачем не спілкується, систематичної матеріальної допомоги позивачу не надає. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, зважаючи на підтримання позивачем своїх позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги, а відповідач дану обставину визнав, у зв'язку з чим, остання має бути стягнута у примусовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved