Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся з позовом про зняття арешту, накладеного на майно боржника.Позивач зазначає, що Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20.10.2003р. стягнуто з нього на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва 1839грн.84 коп. В межах виконавчого провадження було накладено арешт на його майно , заборгованість погашена , однак арешт не був знятий чим порушуються його права. Просить зняти арешт з 32/100 частки квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 1968644), який накладений постановою АК 230433 13.04.2005 року Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м.Києва, та (реєстраційний номер обтяження 8030058), який накладений постановою про арешт майна боржника, 374/5, 01.10.2008 року Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, щодо виконання виконавчого листа №2-3978 від 20.10.2003 року Печерського райсуду м.Києва про стягнення 1890,84 грн. з [PERSON] на користь КП «Печерськжитло». Зняти арешт з 1/2 частки квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 1544891), який накладений постановою, АК №422272 07.12.2004 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м.Києва, та (реєстраційний номер обтяження 1855992), який накладений постановою, АК №422309, 05.05.2005 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 1968644, який накладений постановою АК 230433 13.04.2005 року Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м.Києва, та запис № 8030058, який накладений постановою про арешт майна боржника 374/5, 01.10.2008 року Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, Виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 1544891, який накладений постановою АК №422272 07.12.2004 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м.Києва, та запис № 1855992, який накладений постановою АК №422309 05.05.2005 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві. Позивач вважає що порушуються його права та свободи, із зазначених підстав просить позов задовільнити, зняти арешт з майна, просив розглядати справу в відсутність. Відповідачі про час розгляду справи повідомлені. Відзив не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 02.12.2019 року з Голосіївського районного суду міста Києва до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 3.12.2019р. відкрито провадження в порядку загального провадження. Розглянувши подані документи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 20 жовтня 2003 року Печерським районним судом м.Києва було прийнято рішення, відповідно до якого позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району в. м. Києві було задоволено частково. Суд прийняв рішення стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва «Печерськжитло» 1839 гривен 84 копійки. В межах зазначеної справи та виконавчого листа №2-3978 від 20.10.2003 року Печерського райсуду м.Києва про стягнення 1890,84 грн. з [PERSON] на користь КП «Печерськжитло» за реєстраційним номером 1544891 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, на підставі постанови. АК № 422272, від 07.12.2004 року було накладено арешт на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначений арешт 14.12.2004 року за Реєстраційним номером обтяження 1544891 було накладено реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори, який 07.04.2005 року було змінено на інший, а саме №1855992. В подальшому виконавче провадження було направлено за місцем постійного проживання позивача в відділ державної виконавчої служби Голосіївського району м.Києва. В межах зазначеного виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа №2- 3978 від 20.10.2003 року Печерського райсуду м.Києва про стягнення 1890,84 грн. з [PERSON] на користь КП «Печерськжитло», Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві державним виконавцем вже на підставі постанови №АК 230433, 13.04.2005 року державним реєстратором Другої київської нотаріальної контори за № 1968644 було накладено арешт нерухомого майна, яким є 32/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . В подальшому 06.10.2008 року обтяження №1968644 зареєстроване 13.05.2005 року було 06.10.2008 року доповнено обтяженням за іншим реєстраційним номером 8030058 та зареєстрованим вже реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника, 374/5, 01.10.2008 року, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, [PERSON] , щодо виконання виконавчого листа № 2-3978 від 20.10.2003 року Печерського райсуду м.Києва про стягнення 1890, 84 грн з [PERSON] на користь КП «Печерськжитло». В судовому засіданні встановлено , що кошти в розмірі 1839 грн. 84 коп. відповідно до Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2003 року сплачено. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Порядок зняття арешту з майна регулюється ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч.1 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед яких, зокрема передбачена така підстава як надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Статтею 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. За змістом наведених положень Закону № 1404-VIII, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Із таким позовом до суду може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79, 80 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки на сьогоднішній день, виконавче провадження закінчене, існують правові підстави для зняття арешту з майна (коштів) позивача, тому позов підлягає задоволенню частково . Вимоги про виключення з єдиного реєстру заборон відчуження є передчасними та необґрунтованими.

Outcome: partial