Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру спільного заселення [ADDRESS]. Після смерті батька вона вступила у фактичне користування спадковим майном, оскільки постійно проживала з батьком за вказаною адресою та продовжує проживати на час звернення до суду з даним позовом. Коли вона звернулася до нотконтори для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду з метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року такий факт було встановлено. Крім того, позивачка зазначила, що у відмові про вчинення нотаріальної дії було зазначено, що за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа оформити спадщину неможливо. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею померлого батька першої черги за законом, просила суд задовольнити позов та визнати за нею право власності на квартиру спільного заселення [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином. Від представника позивачки до суду надійшла заява, в якій проти ухвалення заочного рішення він не заперечував. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири спільного заселення [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2013 року позивачка звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори з питання оформлення своїх спадкових прав. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено постановою від 12 грудня 2013 року, оскільки позивачка не надала доказів, що вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також нею не було надано нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 29 жовтня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня, заповіт від його імені не посвідчувався. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно, у тому числі і при розгляді справ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, Закону України «Про нотаріат» (з наступними змінами та доповненнями) видається нотаріусами. При цьому, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1261, 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А в четверту чергу - особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно статей 1268 - 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно положень ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року встановлено факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS], з дня її народження й до [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи у спадкоємиці [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру спільного заселення [ADDRESS]. До суду позивачка надала копію свідоцтва про право власності від 22 грудня 1994 року, виданого згідно з розпорядженням № 07298 від 6 грудня 1994 року, згідно якого [PERSON] на праві власності належить квартира спільного заселення № 18-А площею 16,3 кв.м. по [ADDRESS]. Згідно рішення суду Ленінського району м. Миколаєва від 16 червня 1994 року [PERSON] був вселений у зазначену квартиру та йому виділено кімнату площею 11,8 кв.м., а також житловий орган Ленінського райвиконкому м. Миколаєва був зобов'язаний відкрити на ім'я [PERSON] окремий особовий рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, у газеті «Маклер» від 26 березня 2014 року позивачкою дане оголошення про визнання недійсним втраченого свідоцтва про право власності на квартиру № 18 на ім'я [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1262, 1268-1270, 1272 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved