Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 1991 року Ізюмським міським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 551. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Позивачка посилається на те, що сімя розпалась, оскільки стали псуватися відносини, в сімї почалися сварки, у вирішенні важливих питань не можуть дійти спільної думки, відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує фізичне та психологічне насильство до позивачки. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення вважає неможливим так як подальше збереження сімї та спільне проживання вважає порушенням її інтересів. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій вказав, що з позов не згоден, просить суд надати строк для примирення три місяці, оскільки вважає можливим зберегти сімю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 1991 року, Ізюмським міським відділом РАЦС Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 551. Сторони проживають спільно, припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні звязки, позивака бажає розірвання шлюбу. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року сторонам надано строк для примирення у три місяці. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує фізичне та психологічне насильство до позивачки. Примирення вважає неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити прізвище « Водоріз». Витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved