Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, що була уточнена 23 липня 2014 року, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 878326/ФЛ від 15 серпня 2008 року в розмірі 373 277 грн. 22 коп., а також судовий збір в розмірі 3 654 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 15 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» (кредитний договір) № 878326/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 17 355, 83 доларів США з виплатою процентної ставки 15,1% річних, строком до 14 серпня 2013 року. Банк свої зобов'язання за договором виконав. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Таким чином, станом на 08 липня 2014 року виникла заборгованість за сумою кредиту - 16 736,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 197 236 грн. 82 коп.; заборгованість за відсотками - 8 581,88 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 101 133 грн. 16 коп.; пеня - 3 810,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 44 907 грн. 08 коп.; тіло за кредитною лінією 518,36 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 6 108 грн. 61 коп.; відсотки за кредитною лінією - 183,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2 163 грн. 75 коп.; пеня за кредитною лінією - 108,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 274 грн. 85 коп.; штраф - 1735,58 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 20 452 грн. 94 коп., а всього на загальну суму 373 277 грн. 22 коп. Тому ПАТ КБ «Надра», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ВАТ КБ «Надра» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 15 серпня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» ( правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір «Автопакет» № 878326/ФЛ, згідно якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 17 355,83 доларів США із розрахунку 15,1 % річних, строком до 14 серпня 2013 року (а.с.5-7). Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (а.с.17-18). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 27 вересня 2013 року банком на адресу позивальника було направлено досудову вимогу за вих. № 1784 з пропозицією добровільно погасити заборгованість (а.с.15). Як вбачається із матеріалів справи, та як зазначає позивач, відповідач не виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобов'язання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору. [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 08 липня 2014 року виникла заборгованість за сумою кредиту - 16 736,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 197 236 грн. 82 коп.; заборгованість за відсотками - 8 581,88 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 101 133 грн. 16 коп.; пеня - 3 810,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 44 907 грн. 08 коп.; тіло за кредитною лінією 518,36 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 6 108 грн. 61 коп.; відсотки за кредитною лінією - 183,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2 163 грн. 75 коп.; пеня за кредитною лінією - 108,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 274 грн. 85 коп. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на лист № 2446 від 29.07.2013 року на ім'я начальника ВРЕВ № 2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого директор відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпропетровського РУ Кліменко Л.В. не заперечує щодо зняття з реєстраційного обліку та виведення з-під застави автомобіля DACIA LOGAN 90К, 2008 року випуску у зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором №878323/ФЛ від 15.08.2008 року. Вказаний лист не може бути прийнятий судом як належний доказ на підтвердження погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, оскільки даний документ видавався банком для продажу предмету застави та внесення коштів від продажу в рахунок заборгованості за кредитним договором. Отже, враховуючи, що відповідач не виконав умови кредитного договору та не здійснював погашення кредиту належним чином, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення з відповідача заборгованості за сумою кредиту, заборгованості за відсотками, пені, тіла за кредитною лінією, відсотків за кредитною лінією та пені за кредитною лінією підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення відповідачем кредитного договору, то дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 умов договору № 878326/ФЛ від 15 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Згідно вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, з розрахунку заборгованості за договором № 878326/ФЛ від 15 серпня 2008 року вбачається, що порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору почалося ще з грудня 2008 року (а.с. 8). Таким чином, виходячи з положень ст. 261 ЦК України, право банку на нарахування штрафу за порушення позичальником вимог договору та стягнення його з відповідача виникло у позивача з грудня 2008 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення штрафу за кредитним договором лише у жовтні 2013 року, тобто після спливу річного строку позовної давності, встановленого для стягнення штрафу. А тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафу з відповідача, задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі по 3 654 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved