Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Савинцівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], відкрилася спадщина на землю, право власності на яку було підтверджено державним актом, в якому при видачі помилково зазначено не вірний кадастровий номер. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачці було відмовлено в цьому по причині невідповідності цього номеру з номером земельної ділянки у державному реєстрі. З означених підстав позивачка звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 25 /. Представник третьої особи від Управління Держземагенства у Миргородському районі в судове засідання не прибув. Заперечень проти позову цим учасником процесу не висловлено. Натомість, подано листа, згідно якого висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника / а.с. 24 /. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про її народження та про укладення шлюбу / а.с. 10, 11 /. За життя мати позивачки мала у своїй власності земельну ділянку площею 4,17 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ПЛ № 074690, розташовану на території земель Савинцівської сільської ради Миргородського району, що підтверджується копією такого акту / а.с. 6 /. Цю земельну ділянку [PERSON] заповідала позивачці / а.с. 8 /. [INFO] року спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 5 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] у строк, встановлений законом, звернулася до органів нотаріату з заявою про наміри прийняти спадщину за заповітом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та повідомленням органів нотаріату / а.с. 9, 22, 23 /. Проте, постановою державного нотаріуса від 21.10.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлої матері по причині невідповідності кадастрового номеру в державному акті на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером в державному реєстрі / а.с. 12 /. Така невідповідність цих номерів підтверджена повідомленням відповідного землевпорядного органу / а.с. 13 /. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку померлої особи, вчинила дії по прийняттю спадщини після матері, то вона набула право на цю земельну ділянку в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved