Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовні заяві позивач вказав, що 01 березня 2011 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON]. позичила у [PERSON] гроші у сумі 2000 ЄВРО під 5 % щомісячно, що еквівалентно 32690 гривень на день подання позовної заяви до суду, які зобов’язалася повернути до 11 березня 2012 року, про що власноручно вчинила розписку. У розписці відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути кошти до 11 березня 2012 року року. Однак, в зазначений в розписці термін відповідач свого зобов'язання не виконала. Позивач вказує, що відповідач повинен сплатити йому суму боргу з урахуванням 5 процентів місячних від простроченої суми, оскільки такий розмір визначений в договорі. % 5 річних від суми заборгованості в 32690 грн. становить 1634,45 грн. в місяць, всього відповідач прострочив виконання зобов’язання на 43 місяці, а отже розмір 5% за весь час прострочення становить 70283 гривень. Крім того позивач стверджує, що позивач повинен сплатити 3 % річних від простроченої суми заборгованості що складає 980 гривен. Загальна сума боргу відповідача станом на 07.11.2014 р. становить 103953,00 грн. (сто три тисячі дев’ятсот п’ятдесят три) та судових витрат на суму 1439 гривень.. Позивач [PERSON] покладаючись на позов просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] 32690 (тридцять дві тисячі шістсот дев’яносто) гривень боргу за договором позики, 70283 (сімдесят тисяч двісті вісімдесят три) гривень відсотків за користування грошовими коштами, 980 (дев’ятсот вісімдесят) гривень відсотків за прострочену суму (пені) та 1439 (одну тисячу чотириста тридцять дев’ять) гривень судових витрат по справі на правову допомогу і сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, про причини неявки в суд не повідомила, від відповідача не надходило заяв про перенесення судового засідання, про час і місце судового розгляду справи в суді був належно повідомлена 07.11.2014 р., тому судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, враховуючи пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до переконання, що позов слід задовольнити, на наступних підставах. Згідно договору позики 01 березня 2011 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] гроші в сумі 2 000 (дві тисячі) ЄВРО та зобов’язалася їх повернути до 11 березня 2012 року під 5 % місячних. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми, позичальником надано розписку на суму 2 000 (дві тисячі) ЄВРО. Згідно офіційного повідомлення яке міститься в газеті «Урядовий кур’єр» курс євро станом на 03.10.2014 року встановлений Національним Банком України становив 1634,5140 гривень за 100 ЄВРО. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором . Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно квитанції № 5162/з69 від 07 жовтня 2014 року позивачем понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1039,53 гривень та квитанції № 3/10 від 07 жовтня 2014 року 400 гривень на оплату правової допомоги, які підлягають до стягнення з відповідача в порядку статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved