Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 03 листопада 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народився син [PERSON] . З моменту народження дитини [PERSON] фактично жодного разу не бачив сина, не спілкувався з ним, не цікавився його здоров`ям, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Після розірвання шлюбу [PERSON] не проживає разом із [PERSON] та малолітнім сином. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про поважні причини неявки не повідомив. Представник органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Павленко Л.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та при вирішенні спору просила врахувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №42 від 28 січня 2019 року «Про погодження висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] ». На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період часу з 03 листопада 2007 року по 22 листопада 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.29) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2010 року (а.с.31). На даний час сторони по справі проживають окремо. При цьому, малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку, осіб №1358 від 29 серпня 2018 року (а.с.25). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №42 від 28 січня 2019 року «Про погодження висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] » вбачається, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки і піклування вважає можливим позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.55). Серед підстав, які були враховані органом опіки і піклування при наданні висновку з рекомендацією про позбавленню батьківських прав, зазначено, що [PERSON] нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, зокрема проживає за іншою адресою, з дитиною не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, матеріально не допомагає, участі у вихованні сина не приймає. Крім цього, [PERSON] надав заяву від 19 лютого 2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., зареєстровану в реєстрі за №382 (а.с.30). Згідно даної заяви [PERSON] відмовляється від свого батьківства щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що з часу народження [PERSON] жодного разу не бачили [PERSON] . Останній не приїжджає на дні народження дитини, не телефонує та не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню сина та не бажає брати участі у його вихованні. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до вимог ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має тяжке матеріальне становище, або на його утримані перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. Водночас, при пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за дану позовну вимогу. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved