Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Відповідно до наказу № 82 від 29.12.1997 року по Бершадському БЕТЗ сторони отримали квартиру [ADDRESS]. На підставі даного наказу було видано свідоцтво № 3665 від 12.01.1998 року про право спільної сумісної власності на вказану квартиру на всіх членів сім'ї, яке в подальшому було зареєстровано в тульчинськрмц БТІ у реєстровій книзі за № 28. У зв'язку з втратою свідоцтва про право власності було прийнято рішення Бершадського районного суду Вінницької області № 2-1755/2007 від 20.11.2007 року, відповідно до якого за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визнано право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру[ADDRESS], яка складається з веранди, тамбура, прихожої, трьох кімнат, кухні, ванни, туалету, лоджії, загальною площею 91,56 кв.м., житловою площею 46,58 кв.м., допоміжною площею 44,98 кв.м.. В наслідок погіршення родинних стосунків позивачка виявила бажання розпоряджатися належною їй часткою у спільній сумісній власності на власний розсуд, а тому звернулась до суду із заявою, в якій просить визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 частини кожному із її співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті на адресу суду надійшла заява про те, що вона позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі , та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17640070 від 06.02.2008 року (а.с.4) сторони зареєстрували право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру[ADDRESS], яка складається з веранди, тамбура, прихожої, трьох кімнат, кухні, ванни, туалету, лоджії, загальною площею 91,56 кв.м., житловою площею 46,58 кв.м., допоміжною площею 44,98 кв.м.. Підставою для реєстрації права власності стало рішення Бершадського районного суду Вінницької області №2-1755/2007 від 20.11.2007 року (а.с.18). Вказане рішення має для суду приюдиційне значення, так як воно набуло законної сили 1 грудня 2007року, а тому від доведення обставин, що ним встановлені, суд при вирішенні даного спору звільняється в силу ст.61 ЦПК України. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно правил ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до положень ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідачі по справі позов визнали і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved