Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В грудні 2014 року Житомирська міська рада (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0020 га по [ADDRESS], з приведенням її у придатний для використання стан, та стягнути з неї на користь відповідача розмір розрахованої та затвердженої шкоди в сумі 161,56 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області проводилася перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства, в ході якої встановлено факт самовільного, без правовстановлюючих на те документів, заняття [PERSON] земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0020 га. Добровільно відповідач самовільно зайняту ділянку звільняти не бажає. Представник Житомирської міської ради Дідовець Ю.П. що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду (а.с. 25-26, 30-31). Відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів та за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являючись власником квартири [ADDRESS] (а.с. 20), із земель житлової та громадської забудови самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0020 га, що знаходиться біля вказаного будинку за цією адресою, огородивши її парканом. Будь-які документи про право на вказану земельну ділянку, зокрема і передбачені ст.126 ЗК України, у [PERSON] відсутні. Відсутнє у [PERSON] і рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу даної земельної ділянки у власність чи у користування. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме актом Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області від 07.08.2013 року, 20.09.2013 року, приписом від 07.08.2013 року, 20.09.2013 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 07.08.2013 року, 20.09.2013 року, постановою про накладення адміністративного стягнення від 0 7.08.2013 року, 30.09.2013 року (а.с. 10-12, 14-19). Згідно вимог ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України набувають право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст.126 Земельного Кодексу України право власності або постійного користування землею засвідчується державним актом. Приписами ст. 152 Земельного Кодексу України встановлено такий спосіб захисту прав на земельні ділянки як відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат та мають бути приведені у придатний для використання стан за рахунок осіб, які їх самовільно зайняли. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Житомирської міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Згідно ст. 157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власником землі та землекористувачам, здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Рішенням Житомирської міської ради № 712 від 18.06.2014 року затверджено розмір шкоди, заподіяною [PERSON] в розмірі 161 грн. 56 коп., відповідно до наданого розрахунку Державною інспекцію сільського господарства у Житомирській області від 07.08.2013 року (6,7, 13). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача на відшкодування шкоди 161,56 грн. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 116, 124, 125, 126, 152, 157, 212 Земельного кодексу України та

Outcome: approved