Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В заяві до суду позивач вказала, що вона придбала належну відповідачу квартиру [ADDRESS] за 50000 гривень. 15.07.2013 року відповідач надав власноручно написану розписку та зобов'язувався в двомісячний термін оформити угоду нотаріально. Однак, вільно володіти та користуватись придбаним нерухомим майном позивач не може, оскільки відповідач ухиляється від взятого на себе зобов'язання. З цих причин [PERSON] звернулася до суду та просить ухвалити рішення, яким визнати правочин дійсним та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні та просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача у справі [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, проте подала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просила справу розглянути без її участі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.07.2013 року, укладеного між сторонами, позивач заплатила відповідачу 50000 гривень за квартиру [ADDRESS]. Факт укладення угоди та отримання грошей підтверджується особистою розпискою [PERSON] Квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.1992 року. Згідно звіту про незалежну оцінку майна вартість квартири становить 79962 гривні. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Отримавши кошти при укладенні договору, відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, тому юридично оформити договір купівлі - продажу позивач не має можливості. Як наслідок, вона позбавлена можливості вільно володіти, розпоряджатися та користуватися придбаним майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 N 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як вимагає ст. 203 п. 3 ЦК України. За таких обставин суд,

Outcome: approved