Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON], про визнання недійсним договору поруки № 56657 від 03.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), боржником [PERSON] та поручителем [PERSON], вказуючи, що він не підписував цей договір. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка просила розглянути справу без її участі та без участі позивача та задовольнити позов, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Представник ПАТ «УкрСиббанк» - [PERSON] просив розглянути справу за відсутності представника банку та відмовити позивачу у задоволенні позову, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника - [PERSON], яка не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання нею судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що договір поруки № 56657 від 03.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), боржником [PERSON] та поручителем [PERSON], за умовами якого нібито він як поручитель зобов'язався перед АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ УкрСиббанк») відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх його зобов'язань перед банком в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 11070949000 від 03.11.2006 р., він насправді не укладав та не підписував. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року, за клопотанням представника позивача, у даній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а на вирішення експерта було поставлене наступне питання : Чи виконаний підпис від імені [PERSON] у договорі поруки № 56657 від 03.11.2006 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 11070949000 від 03.11.2006 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і [PERSON], - самим [PERSON] або іншою особою ? Крім того, цією ухвалою суд зобов'язав ПАТ «УкрСиббанк» надати експерту оригінал договору поруки № 56657 від 03.11.2006 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), і поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 11070949000 від 03.11.2006 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і [PERSON] Водночас суд зобов'язав ПАТ «УкрСибббанк», а також зобов'язав [PERSON] надати експерту в якості порівняльних матеріалів експериментальні зразки його підпису на 3-5 аркушах та будь-які інші документи, які містять його підпис, виконаний у період 2006 - 2007 р.р. (а.с. 30). На виконання цієї ухвали, 18 лютого 2016 року представник позивач надав суду оригінали документів, що містять підпис позивача, які 22.02.2016 року були направлені судом до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 32, 33). Однак Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз своїм листом від 02.06.2016 року повернув дану справу суду з повідомленням № 784/02 від 02.06.2016 р. про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи в зв'язку з ненаданням оригіналу документу, що підлягає дослідженню, а саме оригіналу оспорюваного договору поруки № 56657 від 03.11.2006 р. (а.с. 39, 40-41). Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року, на підставі відповідної заяви представника позивача, вдруге було призначено у даній справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а на вирішення експерта було поставлене наступне питання : Чи виконаний підпис від імені [PERSON] у договорі поруки № 56657 від 03.11.2006 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 11070949000 від 03.11.2006 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і [PERSON], - самим [PERSON] або іншою особою ? Крім того, цією ухвалою суд зобов'язав ПАТ «УкрСиббанк» надати експерту оригінал договору поруки № 56657 від 03.11.2006 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 11070949000 від 03.11.2006 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і [PERSON] , а також зобов'язав [PERSON] надати експерту в якості порівняльних матеріалів експериментальні зразки його підпису на 3-5 аркушах та будь-які інші документи, які містять його підпис, виконаний у період 2006 - 2007 р.р. (а.с. 68). Проте Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз своїм листом від 10.02.2017 року повернув суду дану справу разом з повідомленням № 5353 від 10.02.2017 р. про неможливість надання експертного висновку в зв'язку з ненаданням оригіналу документу, що підлягає дослідженню, а саме оригіналу оспорюваного договору поруки № 56657 від 03.11.2006 р. (а.с. 74, 75-76). Вказані обставини свідчать про ухилення ПАТ «УкрСиббанк» від подання експерту оригіналу оспорюваного договору поруки, що в свою чергу унеможливлює проведення експертизи та надання експертного висновку суду. Відповідно до ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них це має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнання. З огляду на наведене, суд визнає той факт, що позивач [PERSON] не підписував оспорюваний договір поруки № 56657 від 03.11.2006 р. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти : правочини між фізичною т юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 3 ст. 215 ЦК України встановлює, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 487,20 грн., пов'язані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved