Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить зобовязати відповідача припинити дії, що порушують права позивача на засоби індивідуалізації учасника цивільного обороту, зокрема, торговельну марку, а саме припинити її використання на вивісці офісу відповідача, що знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Володимирська 71, на банері, рекламних матеріалах (візитках тощо), що розповсюджуються відповідачем. В судовому засіданні представник позивача і третьої особи на стороні позивача пояснив, що позивачу видане свідоцтво на знак для товарів і послуг № 169224, зареєстроване 10.04.2013 року. Належну їй за даним свідоцтвом торговельну марку використовує ПП «ІНФО-МІСТ», філія якого знаходилась в м. Хмельницький по вул. Володимирська 71. Діяльність філії було припинено, а відповідача як директора філії звільнено з займаної посади, проте після звільнення з посади та припинення діяльності філії, незважаючи на заборону використання торговельної марки, доведеної до її відома листом від 12.08.2015 року, відповідач продовжує використовувати торговельну марку, оскільки вивіска офісу не була демонтована, а лише заклеєна білою плівкою, що допускає можливість повторно нею скористатися, в приміщенні офісу відповідач продовжує здійснення діяльності, аналогічної тій, яку здійснювала на посаді директора філії, при цьому поширює рекламні матеріали, зокрема, візитки з адресою та номером телефону офісу, на яких зображено торговельну марку позивача. Вважає, що відповідач продовжує користуватись торговельною маркою, оскільки ПП «ІНФО-МІСТ» має добру ділову репутацію та значне коло клієнтів. Звертає увагу суду також і на те, що іншого ефективного способу убезпечити себе від можливих майбутніх зловживань зі сторони відповідача, аніж в судовому порядку, позивач не має. Додатково пояснив, що надана ним розписка про відсутність претензій до відповідача, датована 23.09.2015 року, була складена з огляду на запевнення відповідача припинити використання торговельної марки добровільно, однак такої обіцянки виконано не було. Позивач позов підтримує і просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що відповідач повернула ПП «ІНФО-МІСТ» печатку, про що було складено акт, була звільнена з посади директора філії і припинила діяльність у сфері надання послуг, аналогічних тим, що надає ПП «ІНФО-МІСТ». На даний час відповідач не працює, в колишньому офісі не знаходиться, торговельну марку позивача не використовує. Вивіска на офісі не є її власністю, а візитка з даними колишньої філії та знаком для товарів і послуг позивача могла залишитись в представника позивача з часу, коли таке використання дозволялось позивачем. Представник позивача надав розписку про відсутність до неї будь-яких претензій. Просить в позові відмовити. Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Згідно ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Відповідно до ч. 1 ст. 493 ЦК України, суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Встановлено, що позивачу належить право на знак для товарів і послуг згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг № 169224, зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 10.04.2013 року (дата подання заявки 21.06.2012 року, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 21.06.2022 року), копія котрого наявна у справі. Вказані обставини додатково підтверджуються відомостями з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг. У відповідності до частин 1, 2 ст. 494 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Вказана торгова марка використовується в діяльності ПП «ІНФО-МІСТ», яке мало власну філію в м. Хмельницький по вул. Володимирська 71, що підтверджується положенням про філію ПП «ІНФО-МІСТ» в м. Хмельницький, затвердженим рішенням власника ПП «ІНФО-МІСТ» № 12/10 від 14.09.2010 року. Наказом № 14/К від 6.08.2012 року директором філії ПП «ІНФО-МІСТ» в м. Хмельницький була прийнята відповідач. Наказом № 2015/08-4/4-К від 12.08.2015 року до штатного розпису ПП «ІНФО-МІСТ» в м. Хмельницький було внесено зміни, скорочено посаду директора; наказом № 2015/08-4/5-К від 12.08.2015 року звільнено відповідача з посади директора філії ПП «ІНФО-МІСТ» через два місяці з моменту видачі цього наказу. Наказом № 2015/08-4/3 від 12.08.2015 року визначено відповідачеві повернути уповноваженому представнику підприємства фірмову круглу печатку підприємства. Згідно акту приймання-передачі фірмової печатки № 2015/08-4/1-1 від 23.08.2015 року, копія котрого міститься у справі, відповідач передала, а третя особа прийняла фірмову круглу печатку ПП «ІНФО-МІСТ», що перебувала на зберіганні в директора філії. Листом від 12.08.2015 року за вих. № 2015/08-4/2 відповідача було повідомлено третьою особою про неможливість продовження використання засобів індивідуалізації ПП «ІНФО-МІСТ». Лист надісланий цінним листом з описом. Вище вказані обставини підтверджуються копіями вище вказаних наказів, листа-повідомлення, фіскального чека, опису цінного листа, що наявні у справі. У відповідності до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Разом з тим, повного припинення використання відповідачем торговельної марки не відбулося, оскільки не було демонтовано вивіски офісу колишньої Хмельницької філії та не припинено поширення візиток з реквізитами (адресою і телефоном) колишньої філії та зображенням знаку для товарів і послуг позивача. Зазначені обставини підтверджуються наданими представником позивача візиткою та роздруківкою фото, на якому зображено вивіску на будівлі колишнього офісу третьої особи. При цьому в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що зображення на наданому представником позивача фото від 18.11.2015 року відповідає дійсності, однак відповідач не здійснює жодної діяльності, яка б порушувала права позивача, і не використовує торговельну марку позивача. Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належними доказами наведені представником позивача обставини спростовані відповідачем не були, а її заперечення проти позову не були достатньо підтверджені. Зокрема, суд не бере до уваги як доказ повідомлення від 23.09.2015 року, копія котрого надана представником відповідача суду, складене від імені представника третьої особи, про відсутність претензій до відповідача, оскільки в ньому не містяться дані про відсутність претензій саме в позивача, а лише зазначено про відсутність претензій в третьої особи до відповідача як в роботодавця до своїх працівників. Крім того, представник позивача пояснив, що таке письмове повідомлення було складено з огляду на обіцянку відповідача добровільно припинити використання торговельної марки, чого в подальшому не відбулося. У відповідності до ч. 1 ст. 424 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Статтею 495 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено. Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Згідно ст. 21 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», захист прав на знак здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв'язку з застосуванням цього Закону. Суди відповідно до їх компетенції розв'язують, зокрема, спори про порушення прав власника свідоцтва. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено спосіб захисту цивільних прав та інтересів припинення дії, яка порушує право. За таких обставин позовні вимоги в частині зобовязання відповідача припинити використання торговельної марки, право на яку належить позивачу згідно вище наведеного свідоцтва на знак для товарів і послуг, на вивісці за адресою вул. Володимирська 71 у м. Хмельницький та рекламних матеріалах слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не доведено факту використання відповідачем торговельної марки позивача на банерах. На підставі наведеного та

Outcome: partial