Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Виконувач обов'язків керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області [PERSON], відповідно до ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та в порядку ст.45 ЦПК України, звернувся до суду в інтересах держави із позовом до [PERSON], Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання незаконним рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №571-V від 30.09.2008 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0, 228 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS]; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010852400357, виданого 11.12.2008 року [PERSON] на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 30.09.2008 року №571-V на земельну ділянку площею 0,228 га, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS], зазначивши в обґрунтування позову, що [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку набуто з порушенням вимог ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України, ст.50 Закону України «Про землеустрій», оскільки, як було встановлено в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №1201616033001967 від 16.11.2016, [PERSON] із клопотанням до Крижанівської сільської ради про виділення йому земельної ділянки для будівництва житлового будинку не звертався, розроблення та погодження проекту землеустрою не ініціював та не підписував, що відповідно до ст.155 ЗК України є підставою для визнання рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №571-V від 30.09.2008 незаконним та визнання недійсним державного акту серії [NUMBER], виданого 11.12.2008 на підставі незаконного рішення. При розгляді справи ухвалою суду від 20.04.2017 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія». В судовому засіданні прокурор Поліщук А.О. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити по підставам, зазначеним у позовній заяві. Представник відповідача - Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутність /а.с.34/. Відповідач [PERSON] за судовим дорученням про вчинення процесуальних дій, що направлялося судом в порядку ст.132 ЦПК України до Свалявського районного суду Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, причину неявки до суду не повідомив /а.с. 68-69/. Представник третьої особи зі сторони відповідача - ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», в судове засідання не з'явився, по час і місце судового засідання повідомлений належним чином /а.с.42/, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до п.2 ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права корис-тування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за резуль-татами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентовано ст.118 ЗК України. Відповідно до положень частин 6-9 ст.118 ЗК України, в редакції, чинною на час виниклих відносин,, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комуналь-ної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення са-дівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - 2 - індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконан-ня цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Статтею 50 Закону України «Про землеустрій», чинною на час прийняття оскаржуваного рішення, встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок складається у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вищеназваної норми Закону «Про землеустрій» постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004, чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення, затверджено «Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Згідно п.2 Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляться у разі: зміни цільового призначення земельної ділянки відповідно до закону; надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості). Відповідно до п.п.5-6 Порядку, замовником проекту відведення земельної ділянки можуть бути сільська, селищна, міська рада, районна, Київська або Севастопольська міська держадміністрація, землевласник або землекористувач, інші особи відповідно до закону. Проект відведення земельної ділянки розробляється на основі завдання, затвердженого замовником, що є невід'ємною частиною договору на проведення відповідних робіт. Таким чином, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відповідно до компетенції, прийнятого за клопотанням громадянина. Розроблення проекту землеустрою для надання земельної ділянки у власність, межі якої не встановлено в натурі (на місцевості) є обов'язковим. На підставі погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність. Судом установлено, що рішенням ХVІ сесії Крижанівської сільської ради V скликання № 571-V від 30.09.2008 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, відповідно до списку, у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ділянки). Згідно списку, що є додатком до рішення, під №13 вказано, що [PERSON] передана у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] площею 0.228 га /а.с.13-14/. На підставі вище вказаного рішення 11.12.2008 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право влас-ності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010852400357, кадаст-ровий номер земельної ділянки: [NUMBER] /а.с.15/. З дослідженого в судовому засіданні в якості письмового доказу протоколу допиту в якості свідка [PERSON] від 15.12.2016 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №12016160330001967 від 16.11.2016 року, убачається, що [PERSON], мешканець с.Стройне Свалявського району Закарпатської області, із заявою до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області щодо отримання земельної ділянки під забудову житлового будинку ніколи не звертався, питання щодо розроблення та погодження проекту із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки на території Крижанівської сільської ради не ініціював, ні яки документи на земельну ділянку не отримував, зазначивши, що в період 2007-2012 року він періодично працював на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області підсобним працівником під час будів-ництва житлового комплексу «Зелений мис». У той період, за вимогою його бригадира [PERSON] підписував якісь-то документи на землю, яку в подальшому повинен був оформлювати директор [PERSON] Приблизно в 2009 році його викликав в м.Одесу бригадир [PERSON], де він по приїзду підписував у нотаріуса за проханням [PERSON] документи, але про те, що в нього є земельна ділянка в с.Крижанівка, яку він подарував ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», йому нічого не відомо /а.с.17-22/. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] будь-яких дій для отримання безоплатно у власність земельної ділянки на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області не здійснював, що свідчить про порушення порядку приватизації спірної земельної ділянки. Таким чином, рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 571-V від 30.09.2008 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,228 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території [ADDRESS], прийнято всупереч вимогам закону. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. - 3 - Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб міс-цевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ст.80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Підставою для набуття територіальною громадою в особі Крижанівської сільської ради права комунальної власності на землю є безоплатна передача їй землі державою. Оскільки право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів, кожне порушення закону щодо безпідставного заволодіння комунальною власністю є порушенням державних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, приймаючи оскаржуване рішення Крижанівська сільська рада не врахувала вищевказаних норм закону, що регламентує порядок виділення у власність земельних ділянок комунальної власності, у зв'язку із чим суд визнає його незаконним. Згідно із правовою позицією Верховного суду України, що викладена в постанові ВСУ від 11.11.2014 у справі №21-405а14 встановлено, що у разі прийняття компетентним органом (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення такого органу, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Тобто, самостійний позов про визнання незаконним та скасування рішень органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких відносин, у зв'язку із з тим, що дія таких ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання, що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у поєднанні із вимогами про визнання недійсним правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи, що органом місцевого самоврядування територіальної громади с.Крижанівка [PERSON] земельна ділянка із земель житлової забудови передана у власність рішенням, яке прийнято в порушення вимог законодавства та визнано судом не законним, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі цього рішення є недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №35 від 25.01.2017 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок /а. с.22/. На підставі викладеного,

Outcome: approved