Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] протягом тривалого часу усвідомлено, безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання та розвитку своєї дитини. Неповнолітній [PERSON] з 06.11.2018 року перебуває на обліку в службі у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах та залишилась без батьківського піклування. Підстава обліку - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Неповнолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Шлюб між батьками дитини розірвано 31.08.2010 року рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.08.2010 року. Після припинення подружніх стосунків між батьками, неповнолітній [PERSON] періодично мешкав з бабою [PERSON] , [INFO] та з матір`ю. Батько повністю усунувся від будь-якої участі у житті сина і протягом тривалого часу (більше трьох років) не виконує жодного з покладених на нього згідно з вимогами чинного законодавства України обов`язків відносно сина - не створює для сина належних умов проживання, не займається його утриманням та вихованням, не дбає про його здоров`я. Внаслідок такого ставлення батька дитина у 2017-2018 роках під час проживання з матір`ю, яка вела антигромадський спосіб життя, бродяжив, нерегулярно харчувався, набув шкідливих звичок, не навчався протягом двох учбових років. У жовтні 2018 року батько [PERSON] відмовився лікувати сина, який на той час потребував термінового хірургічного втручання. Батько не вживає заходів для вирішення інших важливих питань: оформлення дитині паспорта громадянина України, продовження освіти тощо. Спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вживалися заходи з метою роз`яснення батькові його обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дитини, але ці заходи не принесли позитивних результатів. [PERSON] неодноразово направлялись письмові запрошення до служби, однак запрошення не одержувались адресатом, спроби соціальних працівників залучити батька до участі у житті сина через родичів також виявилися марними. Відповідно до листа Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 10.12.2018 року № 4127, співробітниками поліції було складено адміністративний протокол на [PERSON] за ч.1 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Однак батько не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов`язків: не звернувся до служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо повернення йому дитини, взагалі не виявив будь-якого інтересу до долі дитини. Таким чином фактично відмовився від свого сина, що відповідно до ч.3 ст.155 СК України є неправозгідним, суперечить моральним засадам суспільства. Нехтуванням потреб дитини у батьківському піклуванні батько не лише не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, а й подає йому негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дитини, задає страждань. У зв`язку з викладеним виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення від 21.07.2020 року № 223/0/7-20, в якому визнається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після чого передати дитину органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо подальшого його влаштування відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву та просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги, зазначені у позові, визнає у повному обсязі (а.с.53). Неповнолітній [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що останній раз бачив батька приблизно чотири роки тому. Коли батьки розлучились, він не пам`ятає, після того жив з матір`ю до 2018 року. Батько спілкувався з ним до шестирічного віку, а потім спілкування припинилося. З цього часу батько його життям не цікавився взагалі. Коли він лежав в лікарні та його оперували, батько до нього не приїжджав, матеріальної допомоги не надавав. Чотири роки тому випадково зустрів батька у бабусі, коли прийшов до неї в гості, але як сина батько його не сприймає. Матеріальної допомоги йому батько ніколи не надавав, його життям не цікавився. Сам він не намагався налагодити з батьком стосунки, чому так склалися стосунки він не знає, але налагоджувати їх з батьком не бажає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] . Після розлучення його батьків з ними спілкувалась дуже рідко. Знала, що мати [PERSON] зловживала спиртними напоями, своє житло продала, а гроші пропила, з [PERSON] вони фактично бомжували, проживаючи у чоловіків матері або знайомих. Приблизно в жовтні 2018 р. [PERSON] потрапив до лікарні з апендицитом, там йому дали ліки, які притишили біль, він недооцінив важкість ситуації та з лікарні втік, лікарі казали, що його стан може погіршитися, тому подзвонила відповідачу, повідомила поліцію, щоб [PERSON] шукали. Батько сказав, що йому все одно що з сином, він йому не потрібен, нічого робити для нього він не буде. Потім [PERSON] сам знову звернувся до лікарні, бо стан його здоров`я погіршився. Вона шукала його матір, однак не знайшла. Потім мати потрапила до в`язниці, де померла. Батько знати дитину не хоче та робити щось для нього не збирається. [PERSON] більше року не ходив до школи, «бомжував» разом з матір`ю. В цьому році вона двічі - в червні та серпні забирала [PERSON] до себе додому з реабілітаційного центру. Він спокійний, добрий, любить працювати, однак іноді буває різким - не любить щоб йому вказували, що робити. Батьки [PERSON] жили нормально, однак після того як [PERSON] повернувся до першої дружини, [PERSON] почала вести розпусний спосіб життя, жила з різними чоловіками, пиячила, тоді її виганяли та вона з [PERSON] «бомжували». [PERSON] деякий час жив разом з бабусею - матір`ю батька, однак вона дуже груба, він втікав від бабусі до неї, а потім взагалі пішов до матері та знову «бомжував» з нею. Батько після розлучення будь-якої участі в житті дитини не приймав і не бажає приймати. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши представника позивача, думку неповнолітнього [PERSON] , допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт родинних відносин неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Вільногірського міського управління юстиції 26.12.2003 року (а.с.6). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 199/02-21 від 23.06.2020 року, дитина - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1420 від 15.06.2020 року, батько [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 20.02.2019 року виконавчим комітетом Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с.10). Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами. В своїй заяві від 29.10.2018 року тітка дитини - [PERSON] , повідомляє службу в справах дітей про неналежне виконання батьками їх обов`язків, усунення від виховання сина, внаслідок такого відношення дитина вимушена проживати у сторонніх осіб, не відвідує школу на протязі двох років, почав вживати алкогольні напої та палити, його поведінка стала агресивною. Місце проживання матері та батька невідоме. Долею хлопчика переймається його хрещена мати (а.с.12). В своїй заяві від 06.11.2018 року [PERSON] , повідомляє службу в справах дітей про неналежне виконання батьками їх обов`язків по відношенню до сина [PERSON] та просить притягти їх до відповідальності. В заяві вказує, що дитина потрапила до лікарні в гострим болем в животі, при цьому він прийшов туди сам, батьки жодним чином не піклуються про нього та його здоров`я, навіть після того як вони дізнались, що дитина в лікарні залишились до цього байдужими. Крім того, мати забрала документи зі школи в якій він навчався в смт Лихівка, однак не подала їх до школи в м. Вільногірську, внаслідок чого дитина ніде не навчається. Мати зловживає алкогольними напоями, співмешкає з різними чоловіками, веде антигромадський спосіб життя (а.с.13). Наказом директора ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 300-ОД-18 від 06.11.2018 року, [PERSON] , [INFO] поставлений на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.14) Фахівцями УСССДМ ДСГП здійснювались виходи за місцем реєстрації батька - кв. [ADDRESS], кв. [ADDRESS] , з метою проведення з ним співбесіди щодо вирішення питання влаштування неповнолітнього [PERSON] , однак факт його проживання за зазначеними адресами не підтвердився (а.с.15-18). Тітка неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , в своїй заяві від 12.12.2018 року повідомляє, що забрати в свою сім`ю племінника не має змоги (а.с.22). Бабуся неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в своїх заявах від 06.12.2018 року та 11.12.2018 року, повідомляє, що забрати в свою сім`ю онука не має змоги, так як він раніше вже проживав в неї, однак стосунки з ним не склалися (а.с.20,21). В своїх заявах від 19.12.2018 року та від 07.07.2020 року та неповнолітній [PERSON] повідомляє директора ДСГП Петрушу І.О., про те, що з батьком він не спілкується багато років, місце його перебування йому невідоме, батько жодного разу не виявив бажання зустрітися з ним, не вітав зі святами, подарунків ніколи не дарував, матеріальної допомоги не надавав, зв`язок з ним не підтримує, навіть після смерті матері батько не забрав його до себе в свою сім`ю, не виявив ніякої турботи. Просить позбавити його батьківських прав відносно нього (а.с.23,24). Відповідно до копії довідки № 245 від 09.11.2018 року виданої директором КОНЗ «Лихівська ЗОШ І-ІІІ ступенів» Лихівської селищної ради» в період з 04.02.2016 року по 04.09.2017 року [PERSON] навчався в даному навчальному закладі, 04.09.2017 року вибув у Вільногірську ЗШ № 3. Мав низький рівень знань, пропускав заняття без поважних причин, контролю з боку матері не було (а.с.30), згідно з копією листа директора ЗОШ № 3 від 16.01.2019 р. (а.с.31) та з копією службовою запискою начальника відділу освіти ДСГП підтверджується факт того, що [PERSON] в навчальних закладах м. Вільногірська не навчається (а.с.32). Відповідач [PERSON] попереджався службою у справах дітей УСССДМ ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей (а.с.62), однак заявою на ім`я директора ДСГП від 03.09.2020 р. відповідач повідомив службу, що з сином він тривалий час не спілкується та в подальшому піклуватись про сина не має наміру (а.с.61). Відповідно до копії листа начальника Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області № 4127 від 10.12.2018 р., на [PERSON] , [INFO] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст.184 КУпАП України (а.с.28) Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року № 223/0/7-20 визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.41-42). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток, здоров`я дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, умовами проживання, не виявляє будь-якого інтересу до його внутрішнього світу, дитина позбавлена уваги, піклування зі сторони батька, який фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вжиті заходи спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області результатів не дали, відповідач свою поведінку та ставлення до виховання дитини не змінив, і відмовився від батьківських прав та виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , позовні вимоги відповідачем визнано у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини, а позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved