Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому остаточно просить визнати неправомірними дії відповідача щодо перенесення 11.09.2015 року на рахунок простроченої заборгованості суми кредиту 87,66 доларів США за кредитним договором № Ф-8-І від 23.08.2006 року; зобов'язати відповідача списати неправомірно нараховану 11.09.2015 року прострочену заборгованість в розмірі 87,66 доларів США та зробити перерахунок сплачених сум по вказаному кредитному договору відповідно до його умов та призначення платежу. В судовому засіданні позивач та його представник, котра одночасно є третьою особою по справі, позов підтримали і просять задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Пояснили, що належно виконували умови кредитного договору і навіть сплатили тіло кредиту в сумах більших, ніж передбачено графіком погашення на поточну дату, тоді як відповідач на порушення договору, незважаючи на зазначення ними напрямків зарахування сплачуваних коштів, обліковує за ними прострочку по тілу кредиту, що загрожує їм притягненням до відповідного виду договірної відповідальності в солідарному порядку. Добровільно спір вирішити не вдалося, тому просять задовольнити вимоги позивача в судовому порядку. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку (судова повістка вручена, згідно повідомлення про вручення, наявного у справі, 12.11.2015 року), про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши позивача та його представника, яка одночасно є третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 23.08.2006 року між АТ «Індустріально-експортний банк», найменування котрого на даний час змінено на ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф-8-І, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 25000 доларів США зі сплатою 10% річних на умовах, визначених цим договором, з терміном користування кредитом - з 23.08.2006 року до 21.08.2026 року. Крім того, 23.08.2006 року між вище вказаними особами та [PERSON] як поручителем було укладено договір поруки № Ф-8-І/1, за яким (п. 1.2 договору поруки) сторони обумовили солідарну відповідальність позичальника та поручителя за виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором № Ф-8-І від 23.08.2006 року. В п.1.1 кредитного договору викладено графік повернення кредиту, за яким кредит погашається сумами по 104 долара США на місяць з тим, аби залишок заборгованості становив суму, не більшу від зазначеної в графіку на відповідний місяць. Зокрема, станом на 10.09.2015 року залишок заборгованості за кредитом мав би становити 13664,00 доларів США, тоді як вже станом на 29.04.2015 року залишок по тілу кредиту складав 12053,64 грн., що підтверджується оборотною відомістю за період з 1.01.2014 року по 11.03.2015 року, наявною у справі. При цьому залишок в сумі 12104,00 доларів США передбачений графіком на 10.12.2016 року, в сумі 12000 грн. - на 10.01.2017 року. Із зазначеного вбачається, що частина тіла кредиту була сплачена позичальником достроково, що відповідає умові п. 3.4.2 договору, згідно котрого позичальник має право достроково погашати кредит. Разом з тим, 11.09.2015 року банком було винесено на прострочку суму 87,66 доларів США як прострочену заборгованість за кредитом, що підтверджується оборотною відомістю за період з 1.03.2015 року по 21.09.2015 року, копія котрої наявна у справі. Вказана дія банку не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, а саме викладеному в п. 1.1 графіку повернення кредиту. У відповідності до абзаців 1, 2 ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Договір не передбачає будь-якого спеціального порядку зарахування та обліку сум, які внесені як дострокове погашення кредиту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Додаткові договори між сторонами та третьою особою не укладалися, зміни до первісних кредитного договору та договору поруки не вносились. Згідно частин 3, 4 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за зазначеними правилами немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з відомості про рух коштів по погашенню поточної та простроченої заборгованості по кредиту, виготовленої банком станом на 29.04.2015 року, за період від дати укладення договору і по лютий 2015 року включно банк за аналогічних умов (сплата тіла кредиту достроково, після чого - внесення щомісячно сум на погашення тіла кредиту в розмірі меншому за 104 долари США) жодного разу не виносив жодних сум на прострочку по кредиту. Більше того, в березні та квітні 2009 року платежі на погашення тіла кредиту не вносились взагалі, при тому, що до того їх було внесено на загальну суму 4073,05 доларів США, залишок тіла кредиту фактично складав 20926,95 доларів США, а згідно графіка мав би складати 21880,00 доларів США, - і сторони договору погоджувались з тим, що таке виконання договірних зобов'язань є належним. Отже, між сторонами впродовж понад восьми років з дати укладення договору склалася усталена практика відносин, за якою платежі, внесені як дострокове погашення тіла кредиту, зараховувались у наступні чергові платежі за графіком погашення кредиту. Таким чином, позовні вимоги щодо зобов'язання ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити списання простроченої заборгованості в розмірі 87,66 доларів США та зобов'язання ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок сплачених сум по кредитному договору № Ф-8-І від 23.08.2006 року, укладеному з [PERSON], відповідно до його умов та призначення платежів, - підлягають до задоволення. Разом з тим, оскільки такий спосіб захисту, як визнання дій банку (контрагента за договором) неправомірними, ст. 16 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачений, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо перенесення 11.09.2015 року на рахунок простроченої заборгованості суми кредиту 87,66 доларів США за кредитним договором № Ф-8-І від 23.08.2006 року слід відмовити. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 487,20 грн., від його сплати позивач звільнений, тому вказану суму судових витрат слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial