Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В жовтні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача 421,65 гр. або 13,55 тройських унцій банківського металу Золото (вклад та проценти), а також судові витрати, що складаються із суми судового збору та витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 лютого 2014р. між сторонами було укладено договір № 300937/10542/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» (далі по тексту - договір), відповідно до якого, позивач розмістив у відповідача строковий вклад у розмірі 342,21 гр. або 11,0 тройський унцій металу Золото строком до 23 лютого 2015р., під 2,25 % річних. 06 березня 2014р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору, згідно якої позивач поповнив вклад шляхом внесення на депозитний рахунок банківського металу Золото вагою 70,0 гр. або 2,25 тройських унцій. 18 травня 2015р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою до відповідача про повернення вкладу у банківському металі, однак, відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, вклад не повернув, у зв'язку із чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові просив суд його задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, при цьому, до початку судового засідання останнім на адресу суду були подані заперечення проти позовних вимог, в яких сторона відповідача зазначила, що на підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплата всіх сум вкладів у відповідача проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми. Крім того, представник відповідача клопотав про проведення судового розгляду за відсутності уповноваженого представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається щ матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами 18 лютого 2014р. між сторонами було укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок [NUMBER]/[NUMBER] у банківському металі Золото, а позивач вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 342,21 гр. або 11,0 тройський унцій металу Золото на строк з 18 лютого 2014р. по 23 лютого 2015р., Відповідно до п. 1.2 договору за час користування банківським металом, що складає вклад, протягом строку, визначеного п. 1.1 цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2,25% річних. 06 березня 2014р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору, згідно п.1 якої позивач поповнив вклад шляхом внесення на депозитний рахунок банківського металу Золото вагою 70,0 гр. або 2,25 тройських унцій. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що 18 травня 2015р. він звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу у банківському металі, однак останній залишив цю заяву без задоволення, вклад не повернув. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1) ч. 5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015р. по 17 грудня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed