Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В грудні 2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Заявлені вимоги мотивовані тим,що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . [PERSON] у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, свої батьківські обов`язки не виконує. Між відповідачем та дитиною не виникло особистих зв`язків та почуття любові,дитина практично не знає рідного батька, відповідач подальшою долею дитини не переймається. Після смерті матері дитини [PERSON] , яка сталася [INFO] та неможливістю інших родичів прийняти в родину [PERSON] , [PERSON] прийняла свою внучату племінницю - [PERSON] в свою родину та здійснює разом сі своїм сином та невісткою догляд та піклування за нею. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.150,164 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав, надав нотаріальну заяву від 04.12.2020р. про визнання позову та згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти розгляду справи без його участі. В підготовче судове засідання представник позивача адвокат Воронова О.В. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, прохала постановити позов в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з*явився, подав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з встановлених судом обставин,предметом поданого [PERSON] позову є вимога про позбавлення батька батьківських прав відносно малолітньої доньки. Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд встановив,що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Батьки в шлюбі не перебували, разом не проживали, спільне господарство не вели. Своє батьківство відносно [PERSON] визнав в добровільному порядку. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що відповідач з дитиною не проживав, не приймав участі у вихованні дитини. Донька проживала з матір*ю. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері [PERSON] відповідач не виявив бажання піклуватись про доньку, навпаки не заперечував проти влаштування її в родину родичів дитини з боку матері. 17.12.2020р. Наказом № 1032 Службою (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітня [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштована в родину [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із висновків органу опіки та піклування від 15.02.2021р., позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки доньки [PERSON] [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідач як батько малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , ,не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини,не створює умов для отримання донькою освіти. Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки, небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї,підтвердження цього особисто, суд прийшов до висновку,що винна поведінка батька відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідача необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням дитини суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання по стягнення аліментів на дитину. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України,позивач не ставив на вирішення суду питання про стягнення з відповідача на його користь витрат судового збору. Разом з цим, суд стягує на користь держави з відповідача судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач від його сплати звільнена На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 181, 183, 191 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved