Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В заяві до суду позивач вказала, що від спільного проживання з відповідачем в них народилася дитина: [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, i останній надавав допомогу на утримання дитини, але недостатню для утримання дитини. А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошові сумі у розмірі 1 200 грн. щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в твердій грошові сумі у розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття. Відповідач по справі [PERSON] зменшений позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, відповідач являється батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно довідки Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області № 33 від 19.01.2016 року, малолітня дитина перебуває на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є та обставина, що відповідач є працездатним, має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання їхньої дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.» Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved