Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності до судового розгляду справи від нього не надійшло. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суду стягнути з відповідача на його користь позику у розмірі 39950,00 гривень, що еквівалентно 5000 доларів США за курсом НБУ на день подання позову 1 долар - 7,99 грн., та щомісячні 6% суми позики на загальну суму 113740,20 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що серпні 1998 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики на суму 5000 доларів США. На підтвердження укладання договору позики та його умов 23 червня 1999 року відповідачем представлена розписка. Відповідним договором не встановлювався строк повернення позики. Відповідач в порушення вимог договору позики, з 1998 року і по теперішній час не сплачував позивачеві проценти від суми позики. 10 травня 2011 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення суми позики та щомісячних відсотків, починаючи з 1998 року до 30 червня 2011 року, але листа було повернуто у зв'язку із закінчення терміну зберігання. 09 травня 2013 року позивачем повторно на адресу відповідача рекомендованим листом претензію про повернення суми позики в розмірі 39950,00 грн. Відповідачем до цього часу не повернуто позивачу позику в сумі 39950 грн. та несплачені відсотки за договором позики в межах позовної давності за 2010-2013 роки у сумі 113740,20 грн. В зв'язку з цим, позивач, просить суд стягнути з відповідача на його користь позику у сумі 39950,00 грн., що еквівалентні 5000 доларів США за курсом НБУ на день подання позову, а також щомісячні 6% суми позики на загальну суму 88392,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1671,71 грн. Позивач [PERSON] до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги по суті та за обставинами справи підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, і у випадку неявки відповідача - згоден на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України - рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання відповідача, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з її згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту позивача та довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.4), яким підтверджується особа позивача, як громадянина України та факт присвоєння йому ідентифікаційного номера; - розписка [PERSON] (а.с. 5), якою підтверджується факт передачі у серпні 1998 року позивачем відповідачу у борг грошової суми в розмірі 5000 доларів США із сплатою процентів в розмірі 6% на місяць; - лист-вимога від 10 травня 2011 року та повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з довідкою про повернення (а.с.6-9), яким підтверджується факт звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення боргу; - лист-вимога від 09 квітня 2013 року та фіскальний чек (а.с.10-11), яким підтверджується факт повторного звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення боргу; - відомості про курс НБУ долара США до гривні (а.с.30-36), яким підтверджується офіційний курс долара відносно гривні в період з квітня 2010 року по квітень 2013 року. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в серпні 1998 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача в борг 5000 доларів США, що в еквівалентні за курсом НБУ на день подання позову становить 39950 грн., на підтвердження чого відповідач власноруч написав розписку про отримання грошових коштів (а.с.5). Суд встановив, що з боку позивача були виконані всі умови договору позики, і відповідачу була передана грошова сума, зазначена в розписці, а відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, суму боргу позивачу не повернув, фактично відмовившись від виконання взятих на себе зобов'язань за договором позики. Станом на 31 травня 2013 року сума боргу відповідачем позивачу не повернута, а отже вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі в розмірі 5000 доларів США, що станом на 04 червня 2013року (день звернення до суду) за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 7,99 грн.) складає 39950 грн. Крім цього, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути відсотки за користування грошовими коштами в межах позовної давності, що становить 3 роки, розмір яких встановлений розпискою на рівні 6% та становить 88392,00 грн. Ця сума відповідно складається з суми боргу по відсоткам за 9 місяців 2010 року, що становить 21 363,00 грн., за 2011 рік становить - 28677,00 грн., за 2012 рік становить - 28764,00 грн. та за 3 місяці 2013 року становить - 9588 грн. в перерахунку на національно валюту згідно курсів НБУ (а.с.30-36). А отже суд, вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму боргу в розмірі 39950,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 88392,00 грн. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошово зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України . Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст. 625 ЦК України. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справ, які досліджені доказами, суд дійшов до висновку, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, має місце порушення прав позивача, і тому він правомірно звернувся до суду з цим позовом, який підлягає частковому задоволенню. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог в сумі 1283,42 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial