Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 липня 2008 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», уклав з [PERSON] кредитний договір №20-507/08-А. За цим договором ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав [PERSON] кредит у розмірі 10250 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався щомісячно до 09 липня 2013 року повертати кредит частинам та сплачувати відсотки закористування ним у розмірі 12,5% річних. Крім того, за прострочення повернення кредитних ресурсів та сплати процентів [PERSON] зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передав в заставу рухоме майно: автомобіль марки «ЗАЗ», номерний знак [NUMBER]. ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 10250 доларів США. [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору. Тому у нього виник борг по сплаті відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 9024 доларів США 15 центів та пені у розмірі 233054 гривень 62 копійки, що разом еквівалентно 305184 гривень 65 копійок. Відповідач відмовився добровільно повернути борг. Тому ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість у розмірі 305184 гривень 65 копійок, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 3051 гривень 85 копійок. У судовому засіданні представник позивача Осипенко О.Л. зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, просив відмовити ПАТ «Фінанси та Кредит» у стягненні з нього пені у розмірі 233054 гривень 62 копійок. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, уклав з [PERSON] кредитний договір №20-507/08-А (а.с.6-11). За цим договором позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 10250 доларів США. [PERSON] зобов'язався до 09 липня 2013 року повернути кредит, зі сплатою відсотків за користування ним у розрахунку розмірі 12,5% річних. Крім того, [PERSON] зобов'язався щомісяця здійснювати погашення позичкової заборгованості у розмірі 171 доларів США та сплачувати щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 94 гривень 29 копійок. У разі неналежного виконання грошових зобов'язань [PERSON] зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 1% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від загальної суми отриманого кредиту. 10 липня 2008 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 10250 доларів США. Це підтверджується копією заяви [PERSON] на отримання кредиту (а.с.18) та копією квитанції від 10 липня 2008 року (а.с.19). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання. Тому станом на 17 жовтня 2013 року у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту, що складається з основного боргу у розмірі 8084 доларів США 19 центів, боргу по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами у розмірі 895 доларів США 05 центів, суми строкової заборгованості по відсоткам - 44 долари США 91 центів, що разом становить 9024 доларів США 16 центів, та пені за прострочення заборгованості по основному боргу, відсоткам та комісії у розмірі 233054 гривень 62 копійки, що підтверджується письмовим розрахунком боргу (а.с.29-35). Станом на 17 лютого 2014 року 9024 доларів США 16 центів еквівалентно 77973 гривень15 копійок (9024,16 * 8,6405). [PERSON] просив зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з нього на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. На підтвердження даної обставини надав до суду довідку про доходи №11-59/1-322 від 13 лютого 2014 року, видану ДП МА «Бориспіль» (а.с.61), відповідно до якої загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2013 року по грудень 2013 року становить 20162 гривень 05 копійок, а також довідку виконавчого комітету Вороньківської сільської ради №161 від 11 лютого 2014 року, відповідно до якої відповідач проживає не у власному будинку та не має нерухомого майна у приватній власності на території Вороньківської сільської ради (а.с.62). Разом з цим, суд враховує ту обставину, що розмір пені становить 233054 гривень 62 копійки, що майже в 3 рази перевищує розмір основної заборгованості за кредитним договором. Стягнення пені за кредитним договором в повному обсязі призведе до скрутного матеріального стану відповідача. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає допустимим зменшити розмір боргу по сплаті пені за прострочення заборгованості по основному боргу, відсоткам та комісії, до 20000 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 97973 гривень 15 копійок. З огляду на викладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у загальному розмірі 97973 гривень 15 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З платіжного доручення №43077 від 13 листопада 2013 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сплатив судовий збір у розмірі 3051 гривень 85 копійок. Позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволений на 32,1% (305184,65 : 97973,15 * 100%). Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 979 гривень 64 копійки (3051,85 * 32,1% : 100%).

Outcome: partial