Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник СВК «Авангард» позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія таблиці нормативно грошової оцінки сільськогосподарських угідь станом на 01.01.2020р.; копія державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА № 275033; копія довідки Виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району від 05.12.2018р.; копія заповіту [PERSON] від 04.08.2008р. складеного на ім`я позивача; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 28.11.2016р. складеного на ім`я позивача; копія довідки Виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району від 28.09.2018р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 076258; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії після смерті [PERSON] від 15.09.2020 р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії після смерті [PERSON] від 07.05.2021 р.; копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . За життя їй належала земельна ділянка площею 2,66 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 076258. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 04.08.2008 р. залишила заповіт на ім`я своєї доньки позивача [PERSON] , яким заповіла їй усе своє майно, яке належатиме їй на момент смерті. Згідно спадкової справи № 369/13 відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Треба зазначити, що позивач також прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Нагірненської сільської ради Ренійського району. Відповідач по справі, ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняла, не заперечує щоб спадщину оформила позивач. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 15.09.2020 р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Також судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . За йому належала земельна ділянка площею 3,07 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 275033. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 28.11.2016 р. залишив заповіт на ім`я позивача - [PERSON] , яким заповіла їй усе своє майно, яке належатиме йому на момент смерті. Згідно спадкової справи № 43/2018 відкритої після смерті [PERSON] , вбачається, що у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Треба зазначити, що позивач також прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Нагірненської сільської ради Ренійського району. Відповідач по справі, ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняла, не заперечує щоб спадщину оформила позивач. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 07.05.2021 р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] (ст. 1235 ЦК України). Вона подала до нотаріусу заяви про прийняття спадщини після їх смерті, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідними заявами до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовані постанови нотаріусу, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved