Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 03.08.1985 року. На даний час неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя подружжя не склалося через різні характери, різні погляди на життя, непорозуміння один одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні стосунки з червня 2012 року. Шлюб між ними існує лише формально. Посилаючись на викладені обставини та неможливість подальшого збереження шлюбу, позивач просить шлюб розірвати. 15.10.2020 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав свою позовну заяву, просив її задовольнити, також просила справу слухати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила, клопотання про перенесення слухання справи, чи про розгляд справи у її відсутність до суду також не надходили. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачки, судом 25.11.2020 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 03.08.1985 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 133 від 03.08.1985 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 08.10.2020 року ( виданим повторно) (а.с.2). Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, судові повістки відповідач отримував за іншим місцем проживання. Шлюб фактично розпався. Спору щодо місця проживання дітей не має. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved