Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 50\~827 грн., мотивуючи тим, що 30.01.2015 року [PERSON] керуючи автомобілем «УРАЛ», що належить на праві власності ТОВ «Вудпак», на 217 км. автодороги Київ-Чоп порушив правила дорожнього руху внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz 416 CDI, якому внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження. Позивач в письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив щодо заочного вирішення справи. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2015 року/а.с.11/ водія автомобіля [NUMBER], відповідача по справі, було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. З метою відшкодування понесених збитків, пов'язаних із пошкодженням автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП, водій автомобіля [PERSON], звернувся за виплатою страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс», як до страховика ТОВ «Вудпак», на підставі укладеного між ними Договору страхування транспортного засобу, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу УРАЛ 4320, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого було складено страховий акт № 091-15-244 від 19.05.2015 року (а.с. 10). Відповідно до наказу № 123-К від 16 червня 2014 року, [PERSON] прийняти на 0,5 ставки водієм з 16 червня 2014 року у ТОВ «Вудпак», у зв`язку з чим під час вчинення ДТП виконував свої трудові обов`язки, що підтверджується подорожнім листом № 198 серія ЖБ від 29-30 січня 2015 року (а.с. 7, 9). Рішеням Господарського суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року з ТОВ «Вудпак» на користь «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» стягнуто 49\~000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1872,22 грн. судового збору (а.с. 12-14). На виконання рішення суду ТОВ «Вудпак» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» було сплачено 50\~827 грн., що підтверджується платіжним доручення № 812 від 09 грудня 2015 року (а.с. 15). За змістом статей 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму, вказану в позові, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Вимога позивача про стягнення 9500 грн. за надання правової допомоги не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. З укладеного договору про надання юридичних послуг № 06/04-11\~від 12 квітня 2011 року (а.с.40-45) вбачається, що він підписаний ТОВ «Юридична компанія [PERSON]» в особі директора [PERSON], яка діє на підставі статуту, проте такого статуту, свідоцтва про державну реєстрацію та будь-яких інших доказів, на підтвердження повноважень ТОВ «Юридична компанія [PERSON]» в особі директора [PERSON] та їх права на надання правової допомоги - позивачем до матеріалів справи не надано. Постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 р., затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відсутність у матеріалах справи рахунку-фактури до договору від 12.04.2011 року та відповідних розрахунків, акту виконаних робіт, та інших необхідних документів позбавляє суд можливості визначитися з граничним розміром компенсації та встановити, чи були дотримані норми законодавства при визначенні розміру години роботи при наданні правової допомоги. При цьому, враховуючи відсутність необхідних доказів на підтвердження вимоги позивача про стягнення з відповідача 9500 грн. за надання правової допомоги, суд позбавлений можливості перевірити, зокрема з актів приймання-передачі надання послуг, які саме дії були вчинені з метою надання правової допомоги, чи ці дії були необхідними для надання правової допомоги та справедливість визначення розміру вартості такої правової допомоги. На виконання вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору . Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial