Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Відповідач по справі, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: Копія паспорту [PERSON]; копія листа відділу держкомзему у Ренійському районі; копія заяви [PERSON] про витребування майна; копія розпорядження Ренійської РДА; копія державного акту на земельну ділянку. В ході судового розгляду було встановлено, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка площею 3,4300 га, яка розташована за межами населеного пункту в Одеській області Ренійського району, Котловинської сільської ради, цільове призначення якої для ведення фермерського господарства. Зазначена земельна ділянка перебувала у тимчасовому володінні відповідача, під час спільного проживання як подружжя. Однак, шлюб між сторонами розірваний, таким чином позивачка вважає, що тимчасове володіння земельною ділянкою у відповідача припинилось. Також, позивачка зазначила, що під час спільного проживання подружжя, відповідач створив фермерське господарство «Еліта» та обробляв земельну ділянку, яка належить позивачці на праві власності, так як [PERSON] була членом ФГ «Еліта». Позивачка пояснила, що у 2008 році вона зверталася до відповідача із заявою про виключення зі складу членів фермерського господарства «Еліта». Однак, відповіді на цю заяву позивачка не отримала, земельну ділянку відповідач не повернув. У 2009 році позивачка звернулась до Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області із заявою про здійснення мір по поверненню земельної ділянки, однак позивачці було рекомендовано звернутись до суду. 07.12.2015 року позивачка направила листа відповідачу із вимогою про повернення земельної ділянки та з вимогою не обробляти її. Однак, в 2016 році відповідач знов засіяв земельну ділянку. Таким чином, відповідач ухиляється від повернення майна у добровільному порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,4300 га, яка розташована за межами населеного пункту в Одеській області Ренійського району, Котловинської сільської ради, цільове призначення якої для ведення фермерського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. [PERSON] надала свою земельну ділянку відповідачу під час подружжя, для її обробки та засіяння. На підставі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи вищенаведену норму, після розірвання шлюбу, позивачка звернулась до відповідача із вимогою про повернення земельної ділянки, на що відповідач не реагував, та земельну ділянку не повернув. Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, відповідач, в порушення чинного законодавства, незаконно володіє та розпоряджається земельною ділянкою, яка йому не належить на праві власності, а тому ця ділянка підлягає поверненню власнику, оскільки права та інтереси [PERSON] як власника порушуються відповідачем. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved