overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що з 8 березня 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 800 грн. заперечував, пояснивши суду, що він не працює, має хворих батьків. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 березня 2013 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. У разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може за заявою платника або одержувача визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України). Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідач не має постійного місця роботи, є працездатним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 2 грудня 2014 року, і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень. Відповідач позов визнав. Суд вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд визначає їх у твердій грошовій сумі в сумі по 450 гривень щомісячно на дитину, починаючи з 25 грудня 2014 року і до її повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 516 гривень щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що сплачувати таку суму він не спроможний, оскільки він ніде не працює та має на утриманні батька інваліда. Суд вислухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки і згідно закону він зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти на утримання доньки по 400 гривень щомісячно до зміни його матеріального становище. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми в порядку регресу за договором поруки. В позовній заяві вказує, що 05 серпня 2005 року відповідач уклав із кредитною спілкою «Альянос» кредитний договір № 2108, за яким він отримав кредит у сумі 6000 грн. на умовах сплати 60 відсотків річних. З метою забезпечення виконання кредитного вказаного договору між кредитною спілкою та позивачкою було укладено договір поруки № 2108. Відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань по погашенню кредиту та відсотків. 29.08.2008 року Старокостянтинівським районним судом було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] боргу за кредитним договором в сумі 48305,64 грн. Під час примусового виконання даного судового наказу позивачкою як поручителем було сплачено 16120,38 грн. Крім того, позивачка сплатила 1612,37 грн. виконавчого збору. [PERSON] в добровільному порядку відмовляється повертати позивачці сплачену нею суму, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача 17732,75 грн. в рахунок погашення боргу в порядку регресу за договором поруки та судові витрати. Позивачка подала до суду заяву, де позов підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно п. 1 договору поруки № 2108 від 05.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та КС «Альянс» поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] Згідно судового наказу № 2-н-117/2008, виданого Старокостянтинівським районним судом 29.08.2008 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] борг за кредитним договором від 05 серпня 2015 року в сумі 48305,64 грн. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції, з [PERSON] у процесі виконання судового наказу №2-н-117/2008 стягнуто 16120, 38 грн. та 1612,37 грн. виконавчого збору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягнення на користь [PERSON] 17732,75 грн. в рахунок погашення боргу в порядку регресу. Судові витрати розприділяються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Балковецької сільської ради Новоселицького району про визнання права власності на ? частку домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], що складається з житлового будинку літера «А», літніх кухонь літера «Б», «В» та «Д», гаражу літера «Г», навісу літера «Е», вбиральні літера «Є», огорожі № 1-3 посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилося спадкове майно. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. Просила визнати за нею право власності на ? частку вищевказаного домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Представник Балковецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився. Від представника відповідача надійшов лист про визнання позову та розгляду справи у відсутності його представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Балківці Новоселицького району помер [PERSON]. Після його смерті в [ADDRESS] залишилось спадкове майно, на яке позивачка має право, як спадкоємець за заповітом. Вона своєчасно прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно судом не встановлено. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване в с. Драница Новоселицького району по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літера «А», житлового будинку літера «Б», сараїв літера «В», «Г», «Д», «Е», колонки № 1, огорожі № 2-4 посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння. Вона як спадкоємець за законом першої черги після смерті чоловіка спадщину прийняла своєчасно. Відповідачі спадщину не прийняли і не претендують на неї. Крім того, просила визначити за нею 1\\2 частку в даному домоволодінню як її частку в спільному майні подружжя, посилаючись на те, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] були побудовані вищевказані будівлі. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Відповідачки в судове засідання не з'явилися. В матеріалах справи є їх заяви про визнання позову та розгляду справи без них. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що домоволодіння, яке розташоване в с. Драница овоселицького району по [ADDRESS], що складається з складається з житлового будинку літера «А», житлового будинку літера «Б», сараїв літера «В», «Г», «Д», «Е», колонки № 1, огорожі № 2-4 віднесено до категорії робочого двору, було побудовано [PERSON] та [PERSON] в період перебування ними в зареєстрованому шлюбі. Дана обставина підтверджується довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району від 06 січня 2015 року, технічним паспортом та іншими матеріалами справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що доля позивачки у даному домоволодінню становить 1/2 частку. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані після 1969 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Драницької сільській раді Новоселицького району в по господарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Позивачка своєчасно подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщину. Відповідачки відмовилися від її прийняття. Таким чином право власності на спадкове майно слід визнати за позивачкою. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.8 Закону України «Про власність», суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маршинецької сільської ради Новоселицького району про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1170 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що розташоване на території с. Маршинці Новоселицького району та належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 736030 від 25 грудня 2012 року, посилаючись на те, що [INFO] року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на дану земельну ділянку. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим вона не представила оригінал державного акту. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав і пояснив, що оригінал державного акту серії ЯМ № 736030 від 25 грудня 2012 року на право власності на земельну ділянку, який був виданий на ім'я [PERSON] втрачений. В зв'язку з його втратою оформити спадщину через нотаріальну контору неможливо. Маршинецька сільська Новоселицького району позов визнала. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадщину вона прийняла своєчасно. Інших спадкоємців які мають право на спадщину судом не встановлено. Довідкою Відділу Держземагенства у Новоселицькому районі від 15 жовтня 2014 року підтверджується, що на звернення позивачки щодо видачі дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був виданий на [PERSON] для оформлення спадщину через нотаріуса їй було відмовлено. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою як за спадкоємця за заповітом право власності на спадщину в судовому порядку. На підставі ст.ст. 328, 1225, 1235, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку sмs-повідомлення (а.с.10), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 24 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та сімейного бюджету, між ними більше не існує близьких відносин. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Миколаєва, є рідною донькою [PERSON], яка померла 15 березня 2012 року. В обґрунтовування заяви заявник вказувала, що 15 березня 2012 року померла її мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. Однак заявник не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки не підтверджено факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, оскільки є розбіжності у написанні імені спадкодавиці у свідоцтві про народження заявника. В позасудовому порядку заявнику не вдалося врегулювати вказані правовідносини, в звязку із чим звернулася до суду із відповідною заявою. В судове засідання заявник не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зацікавлена особа в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої із вимогами заявника згоден, заперечення щодо задоволення заяви відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 15 березня 2012 року померла [PERSON], яка є матір»ю заявника [PERSON] 11 липня 2002 року спадкодавиця залишила на імя [PERSON] та [PERSON] заповіт, яким заповідала усе належне їй майно та належний їй житловий будинок № 17 по вул. Єсеніна в м. Миколаєві. Однак, через те, що у свідоцтві про народження заявника ім»я матері вказане як Надія, тоді як вірно [PERSON], [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права. Встановлення даних фактів для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом, після смерті своєї матері. На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір»ю [PERSON]. В обґрунтовування заяви заявник вказувала, що вона має намір виїхати на постійне місце проживання до Німеччини, але через розходженнях у документах написання прізвища заявника та її матері вона не має на це змоги. На підставі викладеного, заявник звернулася до суду для встановлення вказаного факту. В судове засідання заявник не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Корабельного районного віддлу Управлінгня державної міграційної служби України в м. Миколаєві надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення вимог заявника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що у паспорті матері заявника у графі «діти» зазначено Заявник як - [PERSON] замість - [PERSON], запис зроблено на підставі свідоцтва МГ № 755274, у свідоцтві про народження зазначено заявника як - [PERSON], серія МГ № 755274, замість - [PERSON], мати зазначено [PERSON], замість - [PERSON]. Оскільки мати Заявника у 1966 році померла, а в кожному документі помилкове різночитання прізвища та по батькові Заявника та її матері, Заявник не мас змоги надати у посольство Німеччини документи щодо підтвердження родинного звязку між нею та матерю. На підставі викладено, суд вважає вимоги [PERSON] щодо встановлення факту родинних відносин такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що в державному акті на право приватної власності на землю, її по-батькові помилково зазначене як «[PERSON]», що є орфографічною помилкою. Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території Миколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області у [ADDRESS]. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 2 червня 1994 року на підставі рішення виконкому Миколаївської сільської ради народних депутатів від 18 березня 1994 року виданий Державний акт серії МК № 00076 на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 0,20 га, розташовану на території с. Миколаївське Миколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Проте, по-батькові заявниці [PERSON] помилково зазначено українською мовою як «[PERSON]». Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 12 червня 1998 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, по-батькові заявника російською мовою вказане як «[PERSON]», українською - «[PERSON]». Таким чином, суд вважає встановленим, що по-батькові [PERSON] в Державному акті на право приватної власності на землю серії МК № 00076 - земельну ділянку площею 0,20 га, виданому 2 червня 1994 року на підставі рішення виконкому Миколаївської сільської ради народних депутатів від 18 березня 1994 року, помилково вказано з орфографічною помилкою як «[PERSON]» та зазначений документ належать [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавця із спадкоємцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] в с.Маршинці Новоселицького району померла її сусідка [PERSON], яка 22 листопада 2006 року заповіла їй все майно. Вона спільно проживала з [PERSON] в одному домі з листопада 2013 року по березень 2014 року по тій причині, що остання хворіла і була лежачою. Вона здійснювала за [PERSON] догляд, проводила всі роботи по господарству, готувала їжу, прала, обробляла земельну ділянку. При житті [PERSON] склала заповіт на її користь, однак вона своєчасно не звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Просила встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є лист Маршинецької сільської ради Новоселицького району про визнання заяви [PERSON] Суд, вислухавши пояснення заявниці, покази свідків [PERSON] та [PERSON] перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно заявниця постійно проживала разом із [PERSON] однією сім»єю станом на [INFO] в с.Маршинці Новоселицького району. Дана обставина підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] довідкою Маршинецької сільської ради Новоселицького району та матеріалами справи. Встановлення даного факту має юридичне значення. На підставі ст.234, 256 ЦПК України,

Outcome: approved