Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] , у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщеною повторно не з`явилась, про причини неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляється заочне рішення). Представник позивачів на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копії паспортів позивачів та їх РНОКПП ; копія паспорту відповідача; копія договору купівлі-продажу від 14.11.2017р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки житлового буинку та земельної ділянки; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2011р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєжстраці. Права власності від 18.07.2017р.; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку від 05.07.2017р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернулась до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить: -житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2011р.; -земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0614 га., кадастровий номер [NUMBER] . 14.11.2017 р. між позивачами [PERSON] та [PERSON]. (покупці) з одного боку, та відповідачем [PERSON] (продавець) з іншого, була досягнута домовленість про купівлю-продаж вищезазначених об`єктів нерухомого майна. Відповідач, як власник нерухомого майна, продав позивачам вищевказані об`єкти, передавши у володіння та користування належний їй об`єкти нерухомості, отримавши за це грошову компенсацію. Позивачі вступили у володіння та користування зазначеним майном. Сторони також домовились, що пізніше оформлять договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна в нотаріальному порядку. Таким чином, з 14.11.2017 р. по теперішній час, позивачі фактично, відкрито володіють вказаними об`єктами нерухомості, стежать за їх технічним станом, сплачують належні платежі, тощо. Тобто, сторони домовилися про усі суттєві умови договору, так відповідач передав позивачам нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку у натурі, а позивачі прийняли її та передали відповідачу обумовлену договором грошову компенсацію. Фактично позивачі вступили у володіння та користування зазначеним майном. Позивачі звертались неодноразово до відповідача, з метою посвідчення правочину у нотаріальному порядку, але остання відмовилась від зустрічі, мотивуючи тим, що бракує вільного часу. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому позивачі звернулися із позовом до суду, для захисту своїх порушених прав. У зв`язку із вищевикладеними обставинами позивачі вважають, що мають всі підстави для визнання за ними права власності на об`єкти нерухомого майна. Що є предметом договору купівлі-продажу від 14.11.2017р., оскільки правочин між сторонами фактично відбувся, сторони домовилися по усім суттєвим умовам договору, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за ними. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, а продавець передав покупцю нерухомість в натурі. Позивачі фактично вступили в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачі запропонували відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від них обставин, зробити це не вдалося, оскільки відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Враховуючи вищенаведене, позивачі вимушені були звернутися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна від 14.11.2017 р. дійсним та визнати право власності на предмет договору - об`єкти нерухомого майна: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] , земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0614 га. за позивачами.

Outcome: approved