Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], яка складається з садового цегляного будинку літ. «А-1», загальною площею 82,2 кв.м., та слідуючих господарських будівель і споруд: сарай цегляний літ. «Б-1», туалет цегляний літ. «Г-1», огорожі № 1-4, колонки № 5, мостіння І, ІІ, що знаходиться в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Весна» на земельній ділянці [NUMBER], наданій у приватну власність для ведення садівництва. Позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився. Третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори (а.с.37). Третя особа Відділ державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровському районі надала суду заяву про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори (а.с.38). Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується актовим записом № 18 від 01 березня 2013 року Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданому 01 березня 2013 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок та земельну ділянку що розташовані за адресою: смт. Ювілейне садове товариство «Весна» ділянка [NUMBER] Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За часи свого життя спадкодавець заповіту не складав. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2013 року, встановлення факт, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8). Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 19 липня 2013 року. Позивач як спадкоємець за законом, на підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, в установлений законом шестимісячний термін звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.49). Так, 26 листопада 2013 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0500 га в межах та згідно з планом, призначеної для будівництва, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Весна», ділянка [NUMBER] (а.с.97). Але, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], а саме на садовий будинок, [PERSON] було відмовлено, оскільки відсутня реєстрація права власності за померлим на спадкове майна - садовий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26 листопада 2013 року (а.с.27). Встановлено, що за життя [PERSON] належало наступне майно: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області садове товариство «Весна», що знаходиться на земельній ділянці [NUMBER], на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку, посвідченого 12.06.2007 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, реєстровий № 2421, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.07.2007 року (а.с.10), та земельна ділянка площею 500 кв.м., розміщена на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Весна», ділянка [NUMBER], на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 12.06.2007 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, реєстровий № 2423 (а.с.18). Однак, в зв'язку з тим, що оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів померлим [PERSON] в 2008 році були втрачені, 19 березня 2009 року [PERSON] видав матері позивача [PERSON] довіреність на отримання дублікатів документів щодо належності йому садового будинку та земельної ділянки. 14 квітня 2009 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою [PERSON], як представнику [PERSON], було видано: дублікат Договору купівлі-продажу садового будинку від 12.06.2007 року, реєстр № 1532 та дублікат Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.06.2007 року, реєстр № 1534. Однак, державна реєстрація Дублікату договору купівлі-продажу садового будинку виявилась неможливою, в зв'язку з тим, що первісна державна реєстрація цієї нерухомості була проведена КП «Дніпропетровське МБТІ». В подальшому адміністративно-територіальна одиниця «смт. Ювілейне» була вилучена з межі м. Дніпропетровська та приєднана до Дніпропетровського району Дніпропетровської області, але архівні інвентаризаційні документи на об'єкти нерухомості, розташовані в межах смт. Ювілейне з КП «Дніпропетровське МБТІ» до КП Дніпропетровського району «БТІ» передано не було. Незважаючи на неодноразові звернення, КП «Дніпропетровське міжміське БТІ» відмовило в передачі КП Дніпропетровського району «БТІ» інвентаризаційної справи на об'єкт нерухомого майна, що розташоване в смт. Ювілейне СТ «Весна» садовий будинок на ділянці [NUMBER], в зв'язку з тим, що на сьогоднішній день порядок передачі інвентаризаційних справ до правонаступника на ведення відповідних розділів Реєстру не визначено та відмовило і у внесенні до Реєстру прав власності нерухомого майна «садовий будинок» за адресою: Дніпропетровський район смт. Ювілейне, садове товариство «Весна», земельна ділянка [NUMBER], в зв'язку з тим, що «Дніпропетровський район не входить до зони обслуговування КП ДМБТІ, а також те, що доступ до редагування та внесення відповідних даних до Реєстру прав власності на об'єкти, що знаходяться в Дніпропетровському районі, цьому підприємству не відкрито». Таким чином, Дублікат договору-купівлі продажу садового будинку, як правовстановлюючий документ, на момент смерті [PERSON] залишився не зареєстрованим по незалежним від [PERSON] причинам. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного Кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким у відповідності з ч. 2 ст. 1220 ЦК України вважається день смерті спадкодавця. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому [PERSON] належав садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, однак за життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове домоволодіння, зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивача, він не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки відсутня реєстрація права власності за померлим на спадкове майна - садовий будинок. Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на спадкове майно в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved