Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

В грудні 2019 року Романівська селищна рада Романівського району Житомирської області, як орган опіки і піклування, звернулася до суду в інтересах [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , в якому просить відібрати в останньої неповнолітніх дітей, в інтересах яких заявлено позов, без позбавлення її батьківських прав, посилаючись на те, що подальше залишення цих дітей у відповідача є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання, адже така небезпека випливає не лише із поведінки останньої, а й із її особистих негативних звичок. З метою недопущення загрози життю та здоров`ю [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 2019 року виконавчим комітетом Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області було прийнято рішення про їх відібрання від матері. В підготовче засідання учасники справи та їх представники, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, відповідач позов визнала, а третя особа проти задоволення позову не заперечила. Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Батько неповнолітньої дитини [PERSON] помер [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про смерть. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини [PERSON] записано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). З подання начальника Романівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області вбачається, що поведінка [PERSON] є небезпечною для життя та здоров`я її неповнолітніх дітей, оскільки остання систематично зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя та не виконує своїх батьківських обов`язків. При цьому, 11 грудня 2019 року за місцем її фактичного проживання та місцем проживання її неповнолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] перебувала в стані сп`яніння (вміст алкоголю становив 1,7 проміле). Вказані обставини також підтверджуються повідомленням Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області та висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім цього, під час пожежі, яка виникла 7 листопада 2019 року за місцем фактичного проживання відповідача та спричинила загибель її неповнолітньої дитини [PERSON] , остання перебувала в стані сп`яніння (вміст алкоголю становив 2,2 проміле). В листопаді 2019 року та грудні 2019 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 12 грудня 2019 року виконавчим комітетом Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області було прийнято рішення про відібрання [PERSON] та [PERSON] з небезпечного середовища. Висновком органу опіки і піклування - Романівської районної державної адміністрації Житомирської області від 2 березня 2020 року визнано доцільним відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Встановивши, що залишення дітей у відповідача є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, приймаючи до уваги визнання нею позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Частиною 4 статті 170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. При цьому, згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд присуджує аліменти на дітей в частці від доходу відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved