Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в період часу з 1996 по 2017 рік вона працювала в бухгалтерії ДП МА «Бориспіль» на різних посадах. З 1999 року - на посаді заступника головного бухгалтера, а з 06 жовтня 2017 року - звільнена з роботи за ініціативою відповідача. Протягом вказаного періоду [PERSON] отримувала заробітну плату, неодноразово перебувала у відпустках, за що отримувала оплату часу щорічної відпустки, а також винагороду за підсумками роботи за рік. При цьому, розмір її посадового окладу неодноразово підвищувався, але відповідні виплати не коригувалися на коефіцієнт їх підвищення. У зв`язку з цим, 06 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до генерального директора ДП МА «Бориспіль» [PERSON] з письмовою заявою про проведення корегування виплат, що враховувались при розрахунку її середнього заробітку за період з 2015-2017 роки, відповідно до вимог законодавства. 04 жовтня 2017 року [PERSON] отримала лист №01-22/2-144 за змістом якого підстави для коригування заробітку відсутні. З вказаною відмовою позивач не погоджується, вважає її такою, що не відповідає нормам трудового законодавства, які регулюють правовідносини в сфері оплати праці. [PERSON] вказала на те, що ДП МА «Бориспіль» невірно визначив розмір її середньої заробітної плати як базовий розрахунок при нарахуванні сум оплати за час відпусток та компенсації за використані відпустки, винагороди за підсумками роботи за рік, вихідної допомоги та інших виплат, без застосування відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів по підприємству, що призвело до недоплати заробітної плати у період з січня 2015 по 06 жовтня 2017 роки у розмірі 5244 гривні 45 копійок. В ході підготовчого провадження [PERSON] збільшила пред`явлені нею позовні вимоги та просила стягнути з ДП МА «Бориспіль» суму невиплаченої заробітної плати за період з 2015-2017 роки у розмірі 7617 гривень 21 копійок (а.с.237-240). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача Сінкевич В.А. надав відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказав на те, що ДП МА «Бориспіль» є державним комерційним підприємством цивільної авіації, фінансування якого не проводиться за рахунок бюджетних коштів. Згідно Статуту ДП МА «Бориспіль» джерелом коштів на оплату праці працівників є частина доходу, одержаного від фінансово-господарської діяльності підприємства. Форми і системи оплати праці, встановлення працівникам конкретних розмірів тарифних ставок та посадових окладів, премій, винагород, надбавок і доплат здійснюється генеральним директором. При цьому, на госпрозрахункових підприємствах і організаціях коригування заробітної плати та інших виплат здійснюється з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, встановлених статутом. Крім цього, для підвищення мотивації персоналу та поліпшення якості і ефективності праці щорічно протягом 2015-2017 років планувалось та закладалось підвищення посадових окладів в фінансовому плані ДП МА «Бориспіль». Таким чином протягом зазначеного періоду підвищення посадових окладів в ДП МА «Бориспіль» відбувалось не відповідно до законодавчих актів або за рішеннями, передбаченими в колективному договорі, а виключно за ініціативою адміністрації підприємства для підвищення рівня заробітної плати. Тому рішення про підвищення заробітних плат оформлювалось у вигляді наказу по підприємству за підписом генерального директора. Враховуючи те, що діючим колективним договором ДП МА «Бориспіль» не передбачено обов`язкового зростання посадових окладів, тому прийняття наказів про підвищення посадових окладів жодним чином не пов`язано з вимогами законодавства, а здійснювалось за самостійним рішенням підприємства. З огляду на це, вимога позивача про необхідність коригування середнього заробітку є необґрунтованою. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що в задоволенні пред`явленого позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що в період часу з 1999 року по 06 жовтня 2017 року [PERSON] працювала в ДП МА «Бориспіль» на посаді заступника головного бухгалтера. Сторони по справі визнали дану обставину, тому за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України, вона не підлягає додатковому доказуванню. 06 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до ДП МА «Бориспіль» з письмовою заявою, якою просила провести коригування виплат, що враховувались при розрахунку її середнього заробітку, а саме: основної заробітної плати; премій, що мають постійний характер; доплат і надбавок; винагород за підсумками річної роботи і за вислугою років; сум індексації зарплати; виплат за час, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, за час попередньої щорічної відпустки, службового відрядження, проходження строкової військової служби; компенсації за невикористану відпустку; лікарняних і допомоги по вагітності і пологам; вихідної допомоги при звільненні, за період 2015-2017 років та виплатити їй недоотриману суму заробітної плати на протязі місяця після отримання заяви (а.с.8). Листом №01-22/2-144 від 04 жовтня 2017 року ДП МА «Бориспіль» повідомило [PERSON] про те, що розрахунок її середньої заробітної плати проводився з урахуванням всіх виплат, що зазначені у заяві та відповідно до вимог п.10 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Тому для проведення додаткового коригування виплат, які враховувались при розрахунку середнього заробітку [PERSON] , за період 2015-2017 років немає законних підстав (а.с.23 зворот). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.1 ст.116 цього Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум У відповідності до положення ч.3 ст.94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.2 ст.97 цього Кодексу та ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Положенням ч.2 ст.21 Закону України «Про відпустки» передбачено, що порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, у відповідності до п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Згідно Статуту ДП МА «Бориспіль» та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП МА «Бориспіль» є державним комерційним підприємством цивільної авіації. Джерелом коштів на оплату праці працівників ДП МА «Бориспіль» є частина доходу, одержаного від фінансово-господарської діяльності підприємства. Форми і системи оплати праці, встановлення працівникам конкретних розмірів тарифних ставок та посадових окладів, премій, винагород і доплат здійснюється генеральним директором (відповідно п.7.5 та п.9.5 Статуту ДП МА «Бориспіль» в редакції від 2011 року та від 2016 року) (а.с.39-44). У відповідності до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах №6-573цс15 від 07 жовтня 2015 року та №6-234цс14 від 18 лютого 2015 року, а також у постановах Верховного Суду №212/1268/13-ц від 30 травня 2018 року та №757/57875/17-ц від 20 грудня 2018 року, аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом. Отже, чинним законодавством передбачено право підприємства визначати розмір коефіцієнта коригування для встановлення середньої заробітної плати за час відпусток при підвищенні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві. За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на це, коригування заробітної плати та інших виплат здійснюється госпрозрахунковим підприємством з урахуванням його фінансових можливостей та на підставі рішення виконавчого органу підприємства відповідно до його повноважень, встановлених статутом. Встановлено, що протягом 2015-2017 років ДП МА «Бориспіль» неодноразово підвищувало посадові оклади працівників підприємства. Зокрема, наказом в.о. генерального директора [PERSON] №01-07/2-17 від 31 липня 2015 року «Про підвищення посадових окладів працівників підприємства» з 01 серпня 2015 року посадові оклади підвищено на 15% (а.с.189), наказом в.о. генерального директора [PERSON] №01-07/2-6 від 01 березня 2016 року - з 01 березня 2016 року на 30% (а.с.190); наказом в.о. генерального директора [PERSON] №01-07/2-28 від 22 грудня 2016 року - з 26 грудня 2016 року на 15% (а.с.191), наказом генерального директора [PERSON] №01-07/2-22 від 11 вересня 2017 року - з 15 вересня 2017 року на 15% (а.с.192-193). Протягом зазначеного вище періоду [PERSON] неодноразово перебувала на лікарняному та відпустці, їй виплачувалась заробітна плата, а також обчислювалась та виплачувалась заробітна плата за час перебування на лікарняному та у відпустці. Вказані обставини підтверджується відповідно довідками-розрахунками середньої заробітної плати за лікарняними листами, довідками про розрахунок середнього заробітку за період основної та додаткової щорічної відпустки (а.с.159-169, 170-184). Міністерство праці та соціальної політики України у своїх листах від 03 серпня 2005 року №18-441-1, а також від 04 квітня 2006 року №260/13/84-06 роз`яснило, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. У випадку підвищення середніх окладів на підприємстві в установі, організації, що не відповідає актам законодавства або рішенням передбаченим у колективних договорах (угодах), коригування середньої заробітної плати, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, не провадиться. Враховуючи ту обставину, що рішення про підвищення посадових окладів працівників ДП МА «Бориспіль» у період 2015-2017 роки здійснювалось на підставі наказів генерального директора та жодним чином не було пов`язано з вимогами законодавства. Тому суд у повній мірі погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності необхідності коригування середнього заробітку за вказаний період. На підтвердження вказаного висновку, слід також звернути увагу на припис Головного управління Держпраці у Київській області №10-72/619 від 20 вересня 2017 року, яким ДП МА «Бориспіль» зобов`язано привести у відповідність до вимог ч.2 ст.97 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати вжити заходів щодо погодження питань коригування середнього заробітку з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) та здійснювати коригування виплат, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати відповідно до наказу ДП МА «Бориспіль» від 11 вересня 2017 року №01-07/2-22 (а.с.45-46). Головним управлінням Держпраці у Київській області в період з 02-03 листопада 2017 року проведено перевірку ДП МА «Бориспіль» за результатами якої складено акт №10-72/1113 перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю (а.с.47-63). Згідно акту повторною перевіркою контролю виконання припису від 20 вересня 2017 року №10-72/619 у ДП МА «Бориспіль» за зверненням Незалежної профспілки працівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» щодо дотримання законодавства про працю, в частині коригування заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, встановлено, що відповідно до наказу ДП МА «Бориспіль» від 11 вересня 2017 року №01-07/2-22 та протоколу №01-27/4-7 (засідання робочої комісії адміністрації та представників профспілкових організацій підприємства) погоджено питання коригування середнього заробітку та прийнято рішення, враховуючи фінансові можливості ДМ МА «Бориспіль» та індекс інфляції, застосовувати коефіцієнт 1,08. Щодо коригування заробітної плати за час відпустки за період 2015-2016 років таке коригування не проводиться. Тобто, наказом генерального директора ДП МА «Рябікіна» [PERSON] №01-07/2-22 від 11 вересня 2017 року, враховуючи поточну фінансову можливість підприємства, зокрема з урахування фінансового плану ДП МА «Бориспіль» на 2017 рік та звітів про фінансові результати за 2015, 2016 та 2017 роки (а.с.97-133, 134-139), за погодженням з профспілковим органом, встановлено коефіцієнт коригування середнього заробітку - 1,08. Вказаний наказ став підставою для внесення відповідних змін до колективного договору між адміністрацією та профспілками ДП МА «Бориспіль», а саме п.2.19 розділу «Обов`язки адміністрації» доповнено наступним змістом: з 15 вересня 2017 року, враховуючи фінансові можливості та індекс інфляції, встановити коефіцієнт для коригування середнього заробітку - 1,08 (а.с.152-154). Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства встановлення коефіцієнта коригування середньої заробітної плати за час відпусток та перебування на лікарняному при підвищенні посадових окладів на підприємстві є виключно правом підприємства, тобто у даному випадку ДП МА «Бориспіль». ДП МА «Бориспіль» враховуючи свої фінансові можливості внесло зміни до колективного договору та починаючи з 15 вересня 2017 року визначило коефіцієнт коригування. З огляду на це, суд вважає необґрунтованим розрахунок невиплаченої [PERSON] заробітної плати у розмірі 7617 гривень 21 копійки з урахуванням коефіцієнтів коригування, які визначені представником позивача на власний розсуд, та наведені в розрахунку, викладеному у заяві про уточнення позовних вимог від 16 квітня 2019 року (а.с.237-240). Враховуючи також ту обставину, що в період з 2015 року по 14 вересня 2017 року колективним договором ДП МА «Бориспіль» не було передбачено застосування коефіцієнту підвищення заробітної плати та відповідно не визначався його розмір. На підставі ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок з доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, позивачем не доведено порушення ДП МА «Бориспіль» обов`язку по виплаті їй заробітної плати за період відпусток та лікарняних у зазначений період. Тому суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed