Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON]; копія заповіту [PERSON], оформленого на імя [PERSON] від 13.01.1986 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія витягу зі спадкового реєстру; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія витягу з домової книги про прописку осіб; копія рішення Ренійської міської ради № 281 від 28.02.1985 р.; копія технічного паспорту на садибний житловий будинок № 128 по вул. Дзержинського в м. Рені; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є онукою нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належав: житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями № 128 по вул. Дзержинського в м. Рені, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, В, навісу літ. б, гаражу літ. Г, вбиральні, лазні літ. Е, літньої кухні літ. Б, споруди 1-2, розташований на земельній ділянці площею 500 кв. м. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 13.01.1986р. залишив заповіт на імя свого сина [PERSON], яким заповідав йому усе своє майно, що належатиме йому за життя, 28.11.2002 р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], [PERSON] (як спадкоємець за заповітом) не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за належною реєстрацією права власності на житловий будинок, як на обєкт спадщини, може звернутись тільки спадкоємець. 12.10.2009 р. помер [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, а саме: на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями № 128 по вул. Дзержинського в м. Рені, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, В, навісу літ. б, гаражу літ. Г, вбиральні, лазні літ. Е, літньої кухні літ. Б, споруди 1-2, розташований на земельній ділянці площею 500 кв. м., який належав на праві власності нині померлому [PERSON] На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 12.10.2009р. - помер. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] їй було відмовлено, оформлення спадщини неможливе у звязку із тим, що за життя [PERSON] не була проведена державна реєстрація права власності на вищевказаний будинок, про що 02.04.2015р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вищевказаний будинок, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із ним в м. Рені за адресою розташування спірного домоволодіння, після його смерті вона залишилась проживати в ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON] які є дружиною та рідним сином померлого [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом, на момент смерті [PERSON] проживали разом із ним, на спадщину після смерті батька не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивачка оформила на себе право власності на спадкове майно після смерті батька. Таким чином, позивачка в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відмовились від спадщин на її користь. Крім того, у свідоцтві про смерть дідуся позивачки, [PERSON], його прізвище записано як «Паскал» замість правильного «Паскаль». Це різночитання було допущене внаслідок помилки у записах прізвища в інших документах, тоді як у свідоцтві про народження позивачки та у свідоцтві про одруження батьків позивачки, їх прізвище зазначене як «Паскаль». Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленя заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Відповідачі [PERSON], [PERSON]М, на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] не претендують та не заперечують щоб позивачка оформила на себе право власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка вважає, що за нею може бути визнано право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями № 128 по вул.. Дзержинського в м. Рені Одеської області, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було зареєстровано право власності на будинок у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на вищевказаний житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved