Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в 2009 році померла його мати [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] та мала на праві приватної власності земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем по закону. Однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю. Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій прохає слухати справу у його відсутність, позов підтримав, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Рябоконівською сільською радою 08.10.2009 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 059721 виданого Краснокутською РДА від 23.12.2004 року, [PERSON], на підставі розпорядження Краснокутської РДА від 26.10.2004 року №326, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,6744 га на території Рябоконівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак на даний час оригінал Державного акту на право приватної власності на землю відсутній, що унеможливлює отримання спадкоємцем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та успадкування земельної ділянки. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст.1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім позивача, спадкоємцями першої черги являються рідні сестри: [PERSON] та [PERSON], які приймати спадщину не бажають, відмовляються від її прийняття на користь позивача, про що свідчать нотаріально завірені заяви. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки фактично вступив у спадщину так як був зареєстрований в одному помешканні з матір'ю та вважав, що може оформити спадщину в любий час, але відсутність оригіналу державного акту є перешкодою захистити своє порушене право. Суд, розглянувши дане клопотання, вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved