Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . 11.10.2007 р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] не виявляв до дитини батьківську увагу, турботу. [INFO] мати хлопчика померла. Згідно інформації, наданої адміністрацією Конотопської ЗОШ-інтернату І-ІІ ступенів, де навчається дитина, батько хлопчика [PERSON] , заклад не відвідував, не цікавився успіхами сина, участі у вихованні дитини не приймав. Матеріальну допомогу відповідач сину не надає. У зв`язку зі смертю матері, [PERSON] , [INFO] , позбавлений можливості правового захисту своїх інтересів. Дитина не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно нього. Орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , так як він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що і змусило звернутися до суду. Представник позивача виконавчого комітету Конотопської міської ради Дем`яненко А.О. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с.9, 17). Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено судом, що [PERSON] та [PERSON] до 11.10.2007 р. перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.6-7), від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Мати хлопчика - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть, померла [INFO] (а.с.5). З довідки Конотопської загальноосвітньої санаторної шкоди-інтернату І-ІІ ступенів, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2013 р. по теперішній час навчається в їх закладі. За цей час батько дитини не відвідував заклад і не цікавився його успіхами, участі у вихованні хлопчика не приймав (а.с.8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 30.07.2020 р. № 0114/493 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьками від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Позивачем доведено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Враховуючи викладене та те, що відповідач повністю погодився із позовними вимогами, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується його заявою, наданою в підготовче засідання, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідністю позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити батьківські права. Щодо вимоги про покладення на орган опіки та піклування обов`язку подальшого влаштування [PERSON] , в цій частині позовних вимог належить відмовити, оскільки вказана вимога не є передбаченим ст. 16 ЦК України способом захисту. Питання подальшого влаштування дитини відноситься до адміністративних повноважень органу опіки та піклування, який повинен вжити весь спектр необхідних дій для виконання рішення суду з метою забезпечення найкращих інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати при подачі позову на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial