Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту заставлене майно - автомобіль марки «Skoda Octavia Tour», 2007 рік випуску, № кузову/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Так, зазначений арешт на автомобіль відповідача був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС) від 22.05.2012 року в рамках виконавчого провадження ВП32572599. Проте, такого права державний виконавець, на думку позивача, не мав, оскільки дана машина вже на час винесення вищезазначеної постанови державним виконавцем перебувала під заставою у позивача в забезпечення зобов`язань відповідача за кредитним договором, що в свою чергу призвело до порушення прав Банку. Тому, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про судові витрати (а.с.2-4) В судове засідання відповідач та представник третьої особи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст. 74 ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили (а.с.31, 36-37, 44-46, 51-54). Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.55) 27.03.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що 28.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, на виконання якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 179469,52 грн. для придбання автомобіля строком до 27.11.2014 року на умовах оплатності, строковості та повернення (а.с.4-6) 28.11.2007 року також в забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору між сторонами було укладено договір залогу рухомого майна, а саме автомобіля «Skoda Octavia Tour», 2007 рік випуску, № кузову/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с.7-9) Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.05.2014 року вбачається, що 23.05.2012 року на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 22 травня 2012 року було накладено арешт на рухоме майно [PERSON] в межах виконавчого провадження ВП32572588, а саме автомобіль «Skoda Octavia Tour», 2007 рік випуску, № кузову/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с.14) Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, чим позивач і скористався, звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. Так, 05.11.2010 року у зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по цивільній справі за позовом банка до неї та звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Skoda Octavia Tour», 2007 рік випуску, № кузову/шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.12-13). Рішення суду не оскаржувалося, набуло чинності. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» з відповідними змінами встановлено, що вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису. В свою чергу, частиною 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч.5 ст. 52 Закону) Згідно ч. 1 ст.55 Закону державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ст. 57 Закону) Але відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Так, статтями 10, 60 ЦПК України встановлено імперативне правило, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України) Таким чином, виходячи із спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку, що автомобіль став предметом застави задовго до порушення нового виконавчого провадження ВП32572588, в межах якого на цей автомобіль було накладено арешт і навіть за наявності на той час рішення суду від 05.11.2010 року про звернення на нього стягнення, яке на час розгляду цієї справи не виконано. За викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved