Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В грудні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, якому зазначає,що його батьку [PERSON]та матері [PERSON]належав будинок № 22 по вул.Естонській в м. Запоріжжі,придбаний в період зареєстрованого шлюбу. 02.07.2006 року помер батько позивача [PERSON],після його смерті відкрилася спадщина на частку спадкодавця у будинку 22 по вул.Естонській в м. Запоріжжі. На випадок смерті [PERSON]залишив заповіт від 13.04.2003 р.,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],яким заповів 2/3 частини всього належного йому майна позивачу [PERSON],1/3 частину всього належного йому майна відповідачу [PERSON] 02.07.2006 року мати сторін [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про надання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя та фактично прийняла спадщину у виді обовязкової частки згідно положень ст.1241 ч.1 ЦК України. 15.11.2015 року [PERSON]померла,після її смерті відкрилася спадщина на частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжі на підставі заповіту від 06.04.2012 р.,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],яким [PERSON]заповідала усе належне їй майно відповідачу [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2018 р.за [PERSON]було визнано право власності на Ѕ частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжі. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого 02.07.2006 р.[PERSON]до нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що нотаріальна дія щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 02.07.2006 р.[PERSON]не може бути вчинена,оскільки нотаріус не може визначити розмір частки спадкового майна. Зазначені обставини порушують майнові права позивача як спадкоємця,які неможливо поновити в інший позасудовий спосіб. Посилаючись на це,позивач навів розрахунок частки у спадщині та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку. Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2019 р. Відповідно до ст.274 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON]та його представник за довіреністю [PERSON]підтримали позов та просили суд ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні з огляду на повне визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON]В.в підготовчому судовому засіданні заявив про повне визнання позову та не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особа в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України,за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши заяви сторін по суті справи, надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов*язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов*язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст.328,384 ЦК України,право власності набувається з підстав,що не заборонені законом. З матеріалів справи встановлено,що 02.07.2006 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина за заповітом від 13.04.2003 р.,нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],яким спадкодавець заповів 2/3 частини всього належного йому майна відповідачу [PERSON], 1/3 частину всього належного йому майна [PERSON] Спадкове майно складається з будинку № 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжі, який належав померлому на підставі договору про право на будівництво житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.1951 року р/№ 10829, про що надано копію договору та висновку про реєстрацію права власності. Будинок був придбаний під час шлюбу [PERSON]із [PERSON],зареєстрованого 11.09.1945 р.відділом ЗАГСУ м.Омська. 02.07.2006 року мати [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про надання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжя. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON]не отримала. 15.11.2015 року [PERSON]померла,після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яким остання заповіла все належне їй майно відповідачу [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2018 р.у цивільній справі № 336/6465/16-ц провадження 2/336/3178/2016 за [PERSON]було визнано право власності на Ѕ частину будинку 22 по вул. Естонській в м. Запоріжжі. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Позивач [PERSON] 22.12.2006 р.звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори,однак постановою нотаріуса від 16.11.2018 р.йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 02.07.2006 р.[PERSON]не може бути вчинена,оскільки нотаріус не може визначити розмір частки спадкового майна. Як роз*яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. За матеріалами справи встановлено,що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом,відповідно до ст.16 ЦК України позивач має право на захист свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на успадковане майно за рішенням суду. Оскільки доказами позивача його вимоги повністю підтверджені, відповідач позов визнав,що не протирічить закону та не порушує прав інших осіб, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст.392,328,1216,1218,1223,1235,1268,1269,1270,1278,1297 ЦК України, ст. 3,10,11,57,60,212\~-215,218\~ЦПК України,суд -

Outcome: approved