Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

В вересні 2018р. позивачка [PERSON] звернулась Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON] , в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 29-31): - змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2007р. про стягнення аліментів № 761/6607/13-ц від 13 червня 2013р.; - збільшити розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на тверду грошову суму у розмірі 1500,0 грн. щомісячно починаючи з дати звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000,0 грн. щомісячно та постійно, починаючи з дати звернення до суду з позовною заявою і по час сплати таки додаткових витрат; - відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення аліментів № 761/6607/13-ц від 13 червня 2013р.; - допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька: [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2013р. по цивільній справі № 761/6607/13-ц, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800,0 грн. щомісячно. Враховуючи те, що законодавством було збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину, а також беручи до уваги, що дитина перебуває на обліку у лікаря дерматолога, у зв`язку з хворобою та додатково відвідує театральний та вокальний гуртки, що викликає додаткові витрати, а розмір аліментів, який стягується з відповідача є недостатнім для утримання дитини, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 березня 2019р. відповідачем було подано до суду відзив на позов, в якому сторона відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково, та просила суд збільшити розмір щомісячно стягуваних аліментів з 800,0 грн. до 1000,0 грн. та стягувати додаткові витрати, які полягають у витратах на ліки для дитини в розмірі 200,0 грн., при цьому відповідач просив суд врахувати, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а 31 січня 2019р. у нього від другого шлюбу народився син [PERSON] . 18 березня 2019р. позивачкою було подано до суду відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що відповідач приховує від суду, що він є ФОП, має на праві власності нерухоме майно, і на думку сторони позивача, відповідач не надає допомогу своїм батькам, які отримають пенсію. Заперечення, в порядку ст. 180 ЦПК України, стороною відповідача не подавались. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та відповіді на позов, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що вона працює за трудовим договором і її заробіток не є сталим. Представник відповідача, зазначав, що сторона відповідача визнає позов частково, з урахуванням поданого відзиву на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2013р. по справі № 2610/28261/2012. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька: [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2013р. в справі № 761/6607/13-ц, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 800,0 грн., з індексацією відповідно до Закону, щомісячно починаючи з 11 березня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів, присуджених їй на утримання спільної дитини сторін в розмірі 800,0 грн. щомісячно, є недостатнім для належного утримання та виховання спільної дитини сторін, яка потребує більше коштів на утримання. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860,0 грн., з 1 липня - 1944,0 грн., з 1 грудня - 2027,0 грн. Установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги, що змінився матеріальний стан одержувача аліментів, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої спільної доньки у розмірі 1200,0 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, при цьому судом враховано матеріальний стан відповідача на утримання якого перебувають малолітній син та непрацездатні батьки. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачка пред`являючи позов до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину, крім, сум які з нього стягуються за вищезазначеним рішенням суду. Судом встановлено, що спільна дитина сторін перебуває на обліку у лікаря дерматолога, у зв`язку з тривалим захворюванням (а.с. 32-36), потребує щоденного використання медичних препаратів, відповідно до призначеного курсу лікування. Крім того, судом встановлено, що з метою розвитку здібностей дитини, остання відвідує театральний та вокальні гуртки. В судовому засіданні позивачка наголошувала, що вимушена сплачувати вартість навчання дитини у цих гуртках, яка полягає у благодійній допомозі, щомісячна сума витрат на лікування та відвідування дитиною зазначених гуртків становить близько 1000,0 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню у розмірі 500,0 грн. щомісячно, починаючи з 29 січня 2019р. та до часу припинення відвідування відповідних гуртків та одужання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial