Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі рішення суду від 05.10.2009 року сплачує на користь позивача аліменти на дитину: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить присудити з відповідача кошти на утримання (аліменти) у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, збільшивши розмір раніше призначених аліментів і змінивши спосіб їх стягнення. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечив позов тим, що через стан свого здоровя та матеріальний стан він не спроможний виплачувати аліменти в збільшеному розмірі. А саме, що він є інвалідом ІІІ групи, має невелику пенсію, проживає з матірю похилого віку, яка також має невелику пенсію, і потребує стороннього догляду, він не має будь-яких доходів, крім пенсії, проживає в аварійному будинку, на ремонт якого немає коштів, витрачає значні кошти на своє лікування, крім цього уклав новий шлюб, від якого є дитина [INFO]. Відповідач також просить врахувати, що під час поділу майна з позивачкою, він значно поступився їй, продав майно, яке йому відійшло, і виручені гроші потратив на сплату аліментів. Просить встановити розмір аліментів не більше 100 грн. щомісячно. Позов слід задовольнити повністю. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згадана норма встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за будь-яких обставин, в тому числі і тих, на які вказує відповідач у своєму запереченні. Позивач просить стягувати аліменти на дитину в мінімальному розмірі, законом підстави для зменшення цього розміру не передбачені. Щодо посилань відповідача на ч.3 ст.184 СК України, то редакція цієї статті змінилася і вона зараз не містить норму, на яку вказує відповідач (про виплату державної допомоги в разі, якщо призначені в твердій сумі аліменти менші, ніж встановлений мінімальний розмір). Також відповідач вже сплачує аліменти на дитину, вимогу про зменшення їх розміру, припинення права на аліменти, звільнення від обовязку їх сплати не ставив. Крім цього, має пенсію по інвалідності, зберіг працездатність, що видно з наданої ним довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (робота за фахом з скороченим робочим днем), має вік 42 роки, тобто має можливість утримувати дитину. Щодо матері відповідача, то вона має власну пенсію, тоді коли дитина такої пенсії чи допомоги не має, відповідач не довів, що крім нього немає інших осіб, які зобовязані її утримувати. Проживання в аварійному будинку, не є підставою для позбавлення дитини аліментів, потреби дитини в цьому випадку мають пріоритет. Лікарі вважають, що відповідач зберіг працездатність, тому, його витрати на лікування не є настільки критичними і нагальними, щоб позбавляти дитину аліментів. Щодо створення відповідачем сімї і народження у ній дитини, то, як зазначено у запереченні, відповідач з сімєю не проживає і іншу свою дитину не утримує. Обставини поділу майна між сторонами, а саме, можлива поступливість відповідача у цьому спорі, не можуть вплинути на розмір аліментів, такого впливу закон не передбачає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В даному випадку збільшення розміру аліментів до мінімального, передбаченого законом, їх розміру відповідає інтересам дитини. Таким чином, відповідач має можливість утримувати дитину, передбачені законом підстави для визначення розміру аліментів, меншого, ніж визначений ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір, відсутні. Позов про збільшення аліментів до передбаченого законом мінімального розміру слід задовольнити.

Outcome: approved