Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в січні 2015 року померла її тітка [PERSON] В 1997 році тітка склала заповіт яким все своє майно заповідала позивачці. Після смерті тітки відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, який розташований по вул. Гвардійська, 43 в м. Ізюмі, Харківської області. У встановлений чинним законодавством строк позивачка звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Позивачка в позовній заяві просить суд слухати справу за її відсутності. Відповідач, Ізюмська міська рада Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що 12 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.11). 14 січня 1997 року [PERSON] склала заповіт яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті на що вона матиме право заповідала [PERSON] ( а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини будинку № 43 та житлово господарських будівель по вул. Гвардійська, в м. Ізюмі Харківської області, який належав покійній на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 25 жовтня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2-4597 (а.с.108 інвентаризаційної справи). Із матеріалів інвентаризаційної справи № 846 вбачається, що сарай « Й», гараж «М», тамбур «а-2» є самочинним будівництвом ( а.с.157 інвентаризаційної справи). 25 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ( а.с.37). В своїй відповіді Ізюмська державна нотаріальна контора повідомляє, що після смерті, [PERSON], яка померла 12 січня 2015 року, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по вул. Гвардійська,43 в м. Ізюмі, Харківської області Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок відсутній ( а.с.18). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. При таких даних позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial