Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали позов до Теребовлянського районного суду Тернопільської області до Кредитної спілки «Калина», [PERSON] про визнання недійсними договорів поруки №ДП -0503856/1 №ДП - 0503856/2, №ДП -0503856/3, №ДП -0503856/4, №ДП -0503856/5 від 16 березня 2015 року, які укладені між позивачами, як поручителями з однієї сторони та відповідачем КС «Калиною», [PERSON] - з іншої сторони в порядку забезпечення основного зобов'язання, яке виникло між [PERSON] як позичальником та КС «Калиною» як кредитором на загальну суму кредиту - 100000,00 грн. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що з [PERSON], не знайомі, жодних договорів поруки не підписували, не знали про існування основного зобов'язання, а тому не мають жодних обов'язків перед КС «Калиною» та [PERSON]. Крім того позивачі вказали, що в різні періоди вони також отримували кредити в спілці, договори оформлювала [PERSON], яка є донькою [PERSON], тому припускають, що відповідач [PERSON] шляхом обману надала їм для підпису бланки договорів. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON], представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з мотивів наведених в позовній заяві. Додатково пояснили, що їм стало відомо про наявність оспорюваних договорів поруки, коли прийшли матеріали позовної заяви з Теребовлянського районного суду про стягнення заборгованості з [PERSON] та з них як солідарних боржників. Позивач [PERSON] пояснила, що звернулася до [PERSON] з вимогами пояснити ситуацію, на що остання відповіла, що має намір поїхати за кордон та повністю погасить заборгованість, крім того позивач зазначила, що зверталася до керівництва кредитної спілки вимагала пояснень, їй повідомили, що поміняли б поручителів, але так як позов подано до суду, не можуть цього зробити. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснив, що договори поруки укладалися та підписувалися позивачами особисто в місті Теребовля по місці знаходження відділення кредитної спілки «Калина», можливо, в різний час протягом дня. З приводу місця вчинення правочину, яке вказано в оспорюваних договорах м. Тернопіль, пояснив, що договори розробляються по зразку, тому зазначене місто Тернопіль, так як адреса юридичної особи КС «Калина» м . Тернопіль. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будь-яких письмових клопотань, пояснень чи заперечень не надала. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до договору кредитної лінії № 0503856 від 16 березня 2015 року укладеного між Кредитною спілкою «Калина» як Кредитором та [PERSON] як Позичальником, остання отримала кредит на суму 100000,00 грн. строком на 24 місяці до 16 березня 2017 року. В забезпечення виконання основного зобов'язаня було укладено договір поруки №ДП -0503856/1 від 16 березня 2015 між Кредитною спілкою «Калина» та [PERSON], [PERSON], Договір поруки №ДП - 0503856/2 від 16 березня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» та [PERSON], [PERSON], Договір поруки №ДП -0503856/3 від 16 березня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» та [PERSON], [PERSON], Договір поруки №ДП -0503856/4 від 16 березня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» та [PERSON], [PERSON], Договір поруки №ДП -0503856/5 16 березня 2015 року між Кредитною спілкою «Калина» та [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Частиною 1 ст. 215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. В свою чергу ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, факт підписання стороною правочину засвідчує згоду Сторони з умовами правочину та підтверджує внутрішнє волевиявлення особи на досягнення реальних правових наслідків обумовлених правочином. Відповідно до висновку експерта від 15.07.2016 року підпис вище лінії графлення перед графою «[PERSON]» договору поруки № ДП-0503856/4 від 16 березня 2015 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що [PERSON] визнавала договір поруки чи вчиняла будь-які дії на його виконання, які б свідчили про визнання нею цього договору. Таким чином договір поруки № ДП-0503856/4 від 16 березня 2015 року слід визнати недійсним, так як позивач [PERSON] його не підписувала. Крім того суд приходить до переконання, що слід задоволити вимоги позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договорів поруки недійсними, виходячи з наступного. Допитані як свідки позивачі показали, що не підписували договори поруки, можуть пояснити, що в 2014-2015 роках були позичальниками КС «Калина», у зв'язку з чим при підписанні їхніх кредитних договорів, [PERSON], яка була уповноваженою особою кредитної спілки, ввела їх в оману та надала для підпису оскаржувані договори, і в подальшому використала їх в своїх корисливих мотивах, надавши кредит [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], поручителями вказавши позивачів. В судовому засіданні допитаний як свідок представник КС «Калина»- [PERSON] показав, що він не пам'ятає чи була присутня при підписанні договорів позичальник [PERSON], йому невідомо чи поручителі знають її особисто., також представник вказав, що не знає чи читали позивачі перед підписанням зміст договорів поруки. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачі знали про існування кредитного договору та договорів поруки, оскільки їм направлялися письмові вимоги про погашення боргу, оскільки позивачем не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів отримання позивачами письмових вимог про наявність заборгованості по кредитному договору та необхідність погашення вказаного боргу ними як солідарними боржниками. Таким чином при укладенні договорів поруки у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не було волевиявлення на укладення оспорюваних правочинів, яке було б вільне та відповідало їх внутрішній волі, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved