Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В жовтні 2018 [PERSON], звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що до 16.03.2017 перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом з позивачем та знаходиться на її утримання. Відповідач у добровільному порядку припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини. На даний час позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Таким чином її доходи складаються з соціальної матеріальної допомоги по догляду за дитиною. Тоді як відповідач інших утриманців не має, є працездатним, працює неофіційно та отримує регулярний дохід, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь, на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1944 (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири) грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.12.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26 грудня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю посилаючись на те, що з часу розлучення та по теперішній час, він щомісяця добровільно сплачує позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. на карту ПриватБанку. Крім того він бере участь у додаткових витратах на дитину у зв'язку з її хворобою, так 29.11.2018 він додатково перерахував 500 грн., так як позивач повідомила його про те, що їх син захворів на застуду і йому потрібні ліки. Також не відповідає дійсності посилання позивача на те, що він начебто не бере участі у вихованні сина, навпаки, позивач у зв'язку з народженням дитини від другого шлюбу стала фактично ухилятись від виховання їх сина. Не відповідає дійсності і посилання позивача на те, що він начебто працює та отримує дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 лютого 2019 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 15 березня 2017 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.5,7). 16 грудня 2017 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 16 грудня 2017 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а.с. 16). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області за вих. № 998 від 18.10.2018 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], має склад сім'ї: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач в добровільному порядку припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], однак відповідно до виписки з витрат по картці [PERSON] за період з 01.08.2018 по 18.12.2018 відповідач щомісяця перераховує [PERSON] кошти на утримання [PERSON] у розмірі 1000 грн., а у листопаді перераховано 1500 грн. (а.с. 30). Відповідно до дублікату квитанції №50616146151986186369 від 19.12.2018 відповідачем також перераховано [PERSON] 1000 грн. на утримання [PERSON] (а.с. 35). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Суд враховує, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні дитини, приймає участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що з відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1014грн. щомісяця, що відповідає ст.ст. 182, 184 СК України. При цьому такий розмір аліментів не поставить в скрутне становище відповідача та забезпечить мінімальний рівень для утримання дитини, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судового збору, тому сплату судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50% розміру судового збору, що становить 384,20 грн.

Outcome: partial