Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 27 липня 2013 року перебували у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві шлюбі, про що складено відповідний актовий запис № 806 та 27.07.2013 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року по справі №761/39090/19 (провадження №2/761/2472/2020). Під час перебування у шлюбі в подружжя, [INFO] , народився син, [PERSON] , про що 10 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 2072 та Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 10 жовтня 2014 року видане свідоцтво про народження, серії [NUMBER] . Син проживає разом зі позивачем за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого позивачем надано копію довідки про реєстрацію місця проживання дитини. Утримання сина вимагає від позивача значних витрат. Проте, позивачу наявних у неї коштів на утримання сина недостатньо для забезпечення йому належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Посилаючись на те, що подружжя має однакові обов`язки по утриманню дітей, а відповідач є здоровим та працездатним, має можливість брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні сина та може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), позивач звернулась із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, подав заяву, в якій визнає позов.. В судове засідання, яке відбулось 29 червня 2021 року учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві шлюбі, сторони 27 липня 2013 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 806. Згідно з копією рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року по справі №761/39090/19 (провадження №2/761/2472/2020), яке 15 жовтня 2020 року набрало законної сили, про що свідчить відповідна відмітка, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Як вбачається із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 21 серпня 2009 року у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що зроблено актовий запис №1593. Як вбачається із змісту позову, позивач звернулась з вимогою про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У відповідності до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує малолітній вік та потреби малолітньої дитини, яке вимагає від позивача самостійно нести тягар витрат щодо належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Тому, вважаю, що стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу є підставним та підлягає до задоволення. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінюючи посилання представника відповідача на необхідність визначення аліментів у частці від доходу, суд враховує положення ч. 3 ст. 181 СК України, за приписами якої, аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених у ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачу за подання позову потрібно було сплатити 840,80 грн. за заявлену вимогу немайнового характеру, які підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved