Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості легкового автомобіля марки Volkswagen, модель Jetta, державний номерний знак 36019ОК від 12.01.2015р.; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 556778, на імя [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 20.07.2007 р.; копія сертифіката № 855 від 02.07.1997 р.; копія посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 78 ПК від 04.04.2014 р.; копія свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3347 від 22.06.2005 р.; копія сертифіката № 16443/14 субєкта оціночної діяльності від 19.05.2014 р.; копія витягу з бази данних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру № 10-10747/09 від 23.09.2010 р.; копія державного акта на право приватної власності на землю серії II-ОД№ 060072 від 12.02.2004 р.; копія договору оренди землі № 134 від 06.04.2004 р.; копія договору оренди землі № 00080 від 21.09.2005 р.; копія рішення Ренійського райсуду № 2-1133/2011р. від 12.12.2011р.; копія сертифіката про право на майновий пай серії ОТК № 079 від 17.02.2000 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] В.І., померлої 04.08.2009 р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.03.2014 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері [PERSON] належало: · земельна ділянка площею 6,705 га., розташована на території Ренійської міської ради, масив № 2, ділянка № 9, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД№ 060072 від 12.02.2004 р.; · майновий пай члена КСП «Откормочный» на підставі сертифікату про право на майновий пай серії ОТК № 079 від 17.02.2000 р.; На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 04.08.2009р. - померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивачка. Інші спадкоємці за законом до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини не звернулися, заперечень щодо позову не надали. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка, як спадкоємець першої черги не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи (відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки) на вищевказану земельну ділянку. Однак, самій позивачці після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку, майновий пай як на обєкти спадщини, може звернутись тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець на неї не претендує. 20.07.2007 р. помер чоловік позивачки, [PERSON] За життя [PERSON] належав: - автомобіль марки Volkswagen, модель Jetta, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № WVWZZZ1GZLWO18941, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 556778 від 21.03.2003 року.; На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 20.07.2007р. - помер. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивачка та його син [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка, як спадкоємець першої черги не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи (відсутній оригінал технічного паспорту на це майно) на вищевказаний автомобіль. Однак, самій позивачці після смерті чоловіка [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на рухоме майно як на обєкт спадщини, може звернутись тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги [PERSON] спадщину не прийняв, на неї не претендує, із заявою про її прийняття до нотаріуса не звертався, не заперечує, щоб позивачка оформила право власності на спадкове рухоме майно на своє імя. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса (не було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та відсутній оригінал технічного паспорту на рухоме майно), у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельну ділянку, майновий пай, рухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідні свідоцтва про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved