Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] як опікун недієздатної [PERSON], звернулась в її інтересах із позовом до відповідача ПАТ Райфайзен Банк Аваль, в обґрунтування якого вказала наступне. 25.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ Райфайзен Банк Аваль, правонаступником якого є відповідач по даній справі, був укладений кредитний договір № 014/08-112/64954 та додаткова угода до нього № 1. Цього ж дня між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] виступив поручителем за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань перед банком за вказаним кредитним договором. Крім цього, 25.06.2007 р. з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, між банком з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] з другої сторони, був укладений іпотечний договір. Згідно цього договору банк як іпотекодержатель мав право у випадку невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором звернути стягнення на наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності; житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності; земельну ділянку, площею 495 кв.м., цільове призначення якої для обслуговування індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] 26.06.2009 р. між ПАТ Райфайзен Банк Аваль як іпотекодержателем, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] як іпотекодавцями був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору, згідно якого предметом іпотеки залишилися житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належать [PERSON] 24.02.2011 р. між ПАТ Райфайзен Банк Аваль як іпотекодержателем, та [PERSON] як іпотекодавцем був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору, згідно якого був викладений в новій редакції п. 1.1 іпотечного договору від 25.06.2007 року. Відповідно до таких змін цей договір забезпечує виконання [PERSON] зобовязань перед банком, що витікають з кредитного договору від 25.06.2007 року та усіх додаткових угод до нього. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] зазначає, що починаючи з 2003 року [PERSON] почала страждати тяжкими захворюваннями, які призвели до того, що на момент укладення іпотечного договору та внесення подальших змін до нього, вона страждала невиліковним захворюванням у вигляді дисциркуляторної енцефалопатії прогресуючої недостатності мозкового кровообігу, що спричинює порушення функцій головного мозку, а в подальшому хворобою Альцмейгера, що є дегенеративним захворюванням головного мозку. Усі ці захворювання негативно впливали на можливість усвідомлювати [PERSON] значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.03.2013 р. [PERSON] була визнана недієздатною, над нею була встановлена опіка і [PERSON] була призначена її опікуном. Посилаючись на вищевикладене і в порядку ст. 31 ЦПК України позивач до початку розгляду справи по суті змінила предмет позову, і з урахуванням таких змін просила суд: визнати іпотечний договір від 25.06.2007 р., зареєстрований у Реєстрі за № 2051 недійсним в частині укладення його [PERSON]; визнати договір від 26.06.2009 р. про внесення змін до іпотечного договору від 25.06.2007 р. , зареєстрований в Реєстрі за № 1967 недійсним в частині укладення його [PERSON]; визнати договір від 24.02.2011 р. про внесення змін до іпотечного договору від 25.06.2007 р., зареєстрований в Реєстрі за № 418 - недійсним в частині укладення його [PERSON]; виключити з Реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку [PERSON] за договором іпотеки № 2051 від 26.06.2007 р. , на нерухоме майно - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належать [PERSON] Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.01.2014 р. до участі в справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, були притягнені [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача - ПАТ Райфайзен Банк Аваль позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення з тих підстав, що на момент укладення оспорюваних договорів психічний стан [PERSON] та її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не викликала жодних сумнівів. Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що перед посвідченням оспорюваних правочинів вона уважно вивчила усі надані їй документи, розяснила сторонам зміст правочинів, які вони бажали укласти, і впевнилась у тому, що сторони правильно розуміють зміст таких правочинів. При цьому були особисто присутні усі іпотекодавці і будь-якого сумніву у дієздатності сторін, у тому числі [PERSON], у неї не виникало. Треті особи без самостійних позовних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання по справі були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 25.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ Райфайзен Банк Аваль, правонаступником якого є відповідач по даній справі (далі банк), був укладений кредитний договір № 014/08-112/64954, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 91 000 доларів США, строком користування до 25.06.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних (а.с. 9-15). Цього ж дня між банком та [PERSON] як поручителем, був укладений договір поруки № 014/08-112/64954/П, згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за зобовязаннями [PERSON] за вищевказаним кредитним договором (а.с. 16- 17). Цього ж дня між банком як іпотекодержателем, з однієї сторони, і [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], як іпотекодавцями з другої сторони, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований у Реєстрі за № 2051 (а.с. 20-23). Згідно даного договору в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 014/08-112/64954 від 25.06.2007 р. іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло від 21.09.2005 р.; житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі Договору надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 02.08.1976 р.; земельну ділянку, площею 495 кв.м., цільове призначення якої для обслуговування індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності від 22.08.2000 р. В подальшому, 26.06.2009 р. між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору від 25.06.2007 р., згідно якого іпотечний договір був викладений в новій редакції, зокрема, у випадку невиконання боржником ([PERSON].) своїх кредитних зобовязань банк мав право отримати задоволення своїх вимог за рахунок належного [PERSON] нерухомого майна - житлового будинку разом з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в Реєстрі за № 1967. 24.02.2011 року між банком та [PERSON] був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору 25.06.2007 р., згідно якого був викладений у новій редакції п. 1.1. іпотечного договору, зокрема, був змінений строк повернення кредиту і визначений як 25.06.2027 року. В іншій частині іпотечний договір був залишений без змін. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований у Реєстрі за № 418. Відповідно до ч.1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.03.2013 року [PERSON] була визнана недієздатною, над нею була встановлена опіка і її опікуном була призначена її донька [PERSON] (а.с. 40). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] має право відповідно до ч. 2 ст. 225 ЦК звертатись до суду як опікун недієздатної [PERSON] із позовом про визнання недійсними правочинів, укладених недієздатною [PERSON] Частина перша статті 40 ЦК України визначає, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Виходячи із такого, [PERSON] є недієздатною починаючи з 09.04.2013 р., тобто з дня набрання законної сили рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.03.2013 року. Із аналізу положень ст. 225 ЦК України суд робить висновок, що у ній йдеться про такий стан дієздатної особи, за якого вона не може розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і правове значення має стан особи саме в момент вчинення нею правочину. Для визначення наявності такого стану суд за клопотанням хоча б однієї із сторін відповідно до п.2 ч.1 ст. 145 ЦПК України, обовязково призначає судово-психіатричну експертизу. Однак сторони такого клопотання не заявляли, натомість позивач та її представник заявили клопотання про доручення до матеріалів справи акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 294, проведеної згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.12.2012 р. по цивільній справі № 2-2859/2011 за позовом [PERSON] до ПАТ Райфайзен Банк Аваль, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання іпотечного договору недійсним. Представник відповідача проти такого клопотання не заперечував. а тому суд задовольнив клопотання і вважає за можливим дослідити вказану експертизу у якості доказу по даній справі. Із висновку даної експертизи вбачається, що [PERSON] на момент укладення іпотечного договору від 25.06.2007 р. і договорів про внесення змін до іпотечного договору від 26.06.2009 р. та 24.02.2011 р. страждала судинною (атеросклеротичною) деменцією та не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку у сукупності з іншими доказами. При цьому у матеріалах даної справи наявні копії амбулаторної картки [PERSON], які не суперечать висновкам експертизи. Доказів, які б суперечили висновку експертизи, судом не здобуто. За таких обставин суд приходить до висновку, що у ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що у момент укладення оспорюваних правочинів [PERSON] перебувала у такому стані, що не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а через це суд знаходить позовні вимоги щодо визнання недійсними оспорюваних правочинів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і похідні вимоги про виключення з Реєстру іпотек та заборон відчуження запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку [PERSON] за договором іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved