Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2019 року належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаній вище квартирі, проте, фактично за адресою реєстрації не проживає, її особистих речей в квартирі не має, вона не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті. Крім того, згідно з умовами договору купівлі-продажу від 01.06.2019 року, відповідач [PERSON] зобов`язалась звільнити квартиру від речей та знятися з реєстраційного обліку до 04.06.2019 року. Звернутися до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації позивач не має можливості, оскільки на даний час [PERSON] мешкає в АРК (на тимчасово окупованій території), а останнє відоме місце її прописки та проживання в Україні - це власна адреса позивача. Позивач зазначає, що неможливість добровільного зняття з реєстрації [PERSON] порушує її право як власника квартири, оскільки вона не може реалізувати своє право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд позбавити [PERSON] , 1944 року народження, права користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позові просила суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника селищної ради, ухвалити рішення на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ,що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Луганської області Герасимчук В.О., зареєстрованого в реєстрі за №271 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №168896020 від 01.06.2019 року. З довідки № 4465 від 12.12.2019 року, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] , 1991 року народження, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , 2013 р.н. - син; зареєстрована, але не проживає - [PERSON] , 1944 р.н., яка не є родичем [PERSON] . Актом підтвердження не проживання, складеного 11.12.2019 року депутатом Новопсковської селищної ради [PERSON], встановлено, що [PERSON] , 1944 року народження, не проживає по [ADDRESS] з 01.06.2019 року по теперішній час. З п. 9 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 01.06.2019 між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що продавець зобов`язується сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від речей, знятись з реєстраційного обліку, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали і передати покупцю до 04.06.2019 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. В частині четвертій статті 156 ЖК України зазначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Таким чином, суд дійшов висновків, що [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] , добровільно здійснила відчуження квартири 01.06.2019 року та з цього часу в ній не проживає, отже є такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved