Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

В жовтні 2016 року Бориспільська міська рада Київської області звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в ході розгляду клопотань громадян щодо передачі у власність земельних ділянок було встановлено факт присвоєння кадастрових номерів та державної реєстрації права власності на земельні ділянки за адресами: [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS], хоча відповідних рішень про їх передачу у власність Бориспільською міською радою не приймалось. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на червень 2016 року право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER], [ADDRESS] площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] [ADDRESS] площею 0,6 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] Підставою для виникнення права власності згідно даних Реєстру є договори купівлі-продажу. В подальшому, на підставі заяви про об'єднання земельних ділянок, було сформовано земельну ділянку площею 0,26 га з кадастровим номером [NUMBER], що розташовується за адресою: [ADDRESS], та зареєстровано право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] Водночас, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] Даний житловий будинок було набуто у власність [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом №2-338 від 01 березня 2006 року. Земельна ділянка під даним домоволодінням тривалий час перебуває у користуванні родини [PERSON] Згідно даних архівної довідки районного державного архіву виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів від 15 травня 1992 року, присадибні землі площею 0,58 га, в тому числі під будовами, з 01 січня 1940 року обліковуються за [PERSON] В подальшому, житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом у 1993 році перейшов у власність [PERSON], відповідно, і право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. У 2005 році рішенням Бориспільської міської ради від 29 березня 2005 року №1757-XXV-IV надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS], за рахунок земельної ділянки, якою користувався [PERSON] Проте, жодних рішень щодо передачі у власність земельних ділянок за адресами: [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] Бориспільською міською радою не приймалось. Крім цього, наявність на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] житлового будинку, що перебуває у власності [PERSON], виключає можливість передачі даної земельної ділянки у власність третій особі. За вказаних обставин Бориспільська міська рада просила витребувати від [PERSON] земельну ділянку площею 0,26 га, розташовану в [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER], а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] вказану земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що доводи позивача ґрунтуються на відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких станом на червень 2016 року право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], площею 0,10 га з кадастровим номером [NUMBER], [ADDRESS] площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] [ADDRESS] площею 0,6 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] Дійсно, вказані земельні ділянки були придбані [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу на законних підставах. Після подання заяви про об'єднання вказаних ділянок, об'єднаній земельній ділянці було присвоєно адресу: [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER]. При цьому придбання земельних ділянок було здійснено з дотриманням всіх правил здійснення правочинів та на даний час недійсність правочинів не спростовується. Крім того, за змістом позовної заяви вказано, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] Вказана обставина спростовується тим, що [PERSON] при купівлі земельні ділянки були оглянуті та вони були вільні від будь-яких забудов. Крім цього, у 2005 році рішенням Бориспільської міської ради було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] за рахунок земельної ділянки, якою користувався [PERSON] Проте, [PERSON] своїм правом не скористалася та право власності на вказану земельну ділянку не зареєструвала. Тому [PERSON] є єдиним власником земельної ділянки право власності якого зареєстровано належним чином. У зв'язку з цим, представник відповідача [PERSON] просив залишити позовні вимоги без задоволення. Представник КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з'явився. Директор Манько А.І. надав до сулу лист, яким підтримав пред'явлений позов та просив слухати справу без присутності їхнього представника. Третя особа [PERSON] підтримала пред'явлений позов та наполягала на його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, провівши огляд доказів за місцем їх знаходження, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником трьох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовується в [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовується в [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовується в [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.11-13). В подальшому, на підставі заяви [PERSON] поданої до реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області, вказані земельні ділянки були об'єднані в одну земельну ділянку площею 0,26 га. Вказаній об'єднаній земельній ділянці площею 0,26 га було присвоєно кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується матеріалами реєстраційної справи №955426832105 (а.с.81-100). Водночас, встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельній ділянці по [ADDRESS] розташовується домоволодіння загальною площею 58,2 кв.м., власником якого є [PERSON] (а.с.9). Так, згідно архівної довідки №76 від 15 травня 1992 року, наданої районним державним архівом виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів, згідно даних земельно-шнурової книги присадибна земельна ділянка площею 0,58 га обліковується за [PERSON], в тому числі під будовами 0,015 га, з яких під жилими - 0,01 га (а.с.102). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 1993 року, виданого Бориспільським міським державним нотаріусом Фартушною Н.К., встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який успадкував [PERSON] (а.с.103). Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №38 від 21 січня 2003 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд площею 0,10 га по [ADDRESS], що підтверджується архівним витягом від 23 червня 2017 року (а.с.104). Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.108). Тому після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS] (а.с.100,111). Зі змісту заяв [PERSON], адресованих керівнику Бориспільської місцевої прокуратури Костіву Я.Р., вбачається, що в травні 2016 року їй стало відомо через ЗМІ, зокрема газету «Вісті», про продаж трьох земельних ділянок за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до Бориспільської міської ради їй пояснили, що міською радою не приймались будь-які рішення про передачу у власність вказаних земельних ділянок (а.с.113,114-115,116). При перевірці вказаних заяв Бориспільською міською радою було встановлено, що спірні земельні ділянки зареєстровані на праві приватної власності за [PERSON] Водночас, рішення про передачу у власність земельної ділянки Бориспільською міською радою не приймалось (а.с.117). Крім цього, рішенням Бориспільської міської ради №1757-XXV-IV від 29 березня 2005 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS], за рахунок земельної ділянки, якою користувався [PERSON] (а.с.109). Згідно положення ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У відповідності п.«а» та п.«б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі, шляхом придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. За правилом, закріпленим ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до змісту ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів цивільної справи встановлено, що Бориспільською міською радою не приймалося рішення про передачу у власність земельних ділянок за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS]. Водночас, доводи представника відповідача стосовно того, що спірні земельні ділянки були придбані [PERSON] за договорами купівлі-продажу, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами в ході розгляду цивільної справи. Аналіз цих вказаних обставин в їх сукупності свідчить про те, що разом з домоволодінням до [PERSON], перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,10 га, яка розташована в Київській області, [ADDRESS]. Та обставина, що станом на час огляду земельної ділянки судом за її місцезнаходженням не було виявлено будь-яких будівель чи споруд, не свідчить про те, що право власності [PERSON] на вказане домоволодіння припинено. В свою чергу, судом критично сприймається довідка від 23 листопада 2016 року, надана експертною компанією «Lex status», згідно якої на земельній ділянці площею 0,2600 га з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], відсутні будь-які будівлі та споруди, оскільки в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України вказаний доказ є недопустимим. Крім цього, згідно п.1.8 Порядку надання та зміни адрес об'єктам нерухомості у м. Борисполі, затвердженого рішенням Бориспільської міської ради від 24 червня 2014 року №4280-53-VI, надання та зміна поштових адрес об'єктам нерухомості фізичних осіб здійснюється шляхом прийняття рішення виконавчого комітету міської ради. Проте, жодних рішень щодо присвоєння поштової адреси спірній земельній ділянці та земельним ділянкам, з яких її було утворено шляхом об'єднання, виконавчим комітетом Бориспільської міської ради не приймалось. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до положення ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Водночас, зміст ст.324 ЦК України відтворює положення ст.13 Конституції України, у якій закріплено, що земля, її надра та інші природні ресурси, які знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. При цьому, кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності Українського народу відповідно до закону. Однак, у даному випадку дійсної волі власника землі, територіальної громади, на її відчуження не було, тому спірну земельну ділянку необхідно повернути як неправомірно надану у власність земельну ділянку. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення. Також, у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №2510цс15 зазначено, що відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи втручання є законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. За таких обставин позовні вимоги в частині витребування спірної земельної ділянки не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у ст.1 Першого протоколу. Такий правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду України №6-2510ц15 від 16 грудня 2015 року. Враховуючи вищевикладене, у судовому засіданні позивачем доведено неправомірне набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,26 га з кадастровим номером [NUMBER], що розташовується в [ADDRESS]. Тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню на користь Бориспільської міської ради. Зважаючи на те, що витребування земельної ділянки на користь Бориспільської міської ради є наслідком позбавлення відповідача права власності на неї, з цих підстав, суд вважає, має бути також скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №574 від 26 вересня 2016 року (а.с.8) вбачається, що при пред'явленні позову до суду Бориспільська міська рада сплатила судовий збір у розмірі 2756 гривень. Пред'явлений позов задоволено. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2756 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved