Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С., про визнання права власності вкладника на грошові кошти. В листопаді 2017 року позивачка заявила про залучення до участі у справі як співвідповідача юридичну особу - ПрАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 09807856), уточнила найменування відповідача 2, зазначивши Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та подала до суду збільшену та уточнену заяву, в якій просила суд визнати незаконною бездіяльність ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» щодо невиплати та не зарахування на поточний рахунок [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) отриманих в дар від [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) згідно Договору дарування від 13.03.2015 р. валютних цінностей в сумі 5750 доларів США в період до 18.09.2015 року. Визнати право власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на грошові кошти в сумі 4 438,56 доларів США, що еквівалентно 96 860,92 грн. по курсу НБУ 21,822599 станом на 17.09.2015, як вкладника ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», МФО 313731, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (МФО 313731) відповідно до Договору про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у доларах США (Анкета-заява № 313731/32854/00-15 від 25.08.2015 р. про приєднання до публічної пропозиції) у зв`язку з даруванням їй валютних цінностей у розмірі 6000,00 доларів США відповідачем [PERSON] , що підтверджується Договором дарування від 13.03.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстрованого за № 2485. 16.03.2015 р. Позивачка подала до АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (МФО 313731) заяву про виплату подарованих валютних цінностей у повному обсязі, проте кошти виплачено не було. Лише в серпні 2015 року Банком було частково виконано заяву Дарувальника та перераховано на рахунок Позивачки 250,00,00 (двісті п`ятдесят) доларів США, суму в розмірі 5 750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США не було видано їй та не було зараховано на банківський рахунок. Після віднесення Банку до категорії неспроможних позивачка звернулась з відповідною заявою про виплату належних їй грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Проте її було включено до загального реєстру вкладників лише на суму 5463 (п`ять тисяч чотириста шістдесят три) грн.72 коп. (тобто 250 (двісті п`ятдесят) доларів США по курсу 21,822599). Суму 5 750,00 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США не було враховано при складані реєстрів (еквівалентно 125479,94 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 94 коп.) по курсу 21,822599 станом на 17.09.2015р.). В грудні 2015 року позивачка звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, в якій просила суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо мене як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 4 438,56 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім доларів США 56 центів), що еквівалентно 96860,92 (дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 92 коп. по курсу НБУ 21,822599 станом на 17.09.2015р.) (з врахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог). Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2016 р. відкрито провадження у адміністративній справі № 826/26700/15, при судовому розгляді якої їй стало відомо, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечує проти визнання її вкладником АТ «Банк «Фінанси та кредит», вказуючи, що власником цих коштів є відповідач [PERSON] , що стало підставою для звернення до Ленінського районного суду з цивільним позовом про захист права власності. Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалою від 03.10.2017 р. зупинив провадження у справі № 826/26700/15 за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: [PERSON] , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, до набрання законної сили рішенням по справі №334/8707/16-ц як пов`язаної справи. З посиланням на ст.ст. 717, 722, 1074, 1066, 1060 ЦК України Позивачка зазначає, що бездіяльність Банку щодо невиконання у встановлені строки заяви Вкладника [PERSON] про розпорядження власними грошовими коштами та щодо невиплати й незарахування на її поточний рахунок подарованих їй валютних цінностей в сумі 5 750 доларів США є протиправними, порушує її майнові права як вкладника АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на відшкодування коштів в розмірі вкладу, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами (200 000,00 гривень), що передбачено п.п. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підлягає судовому захисту. В серпні 2018 року позивачкою подані до суду додаткове обґрунтування позовних вимог, в яких вона наголошує, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). З посиланням на ст. 5 ЦПК України [PERSON] вважає, що визнання судом незаконної бездіяльності ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» щодо невиплати та незарахування на її поточний рахунок отриманих в дар від [PERSON] згідно Договору дарування від 13.03.2015 р. валютних цінностей в сумі 5 750 доларів США в період до 18.09.2015 року буде дійовим та ефективним для захисту порушених прав Позивачки. Наслідком визнання такої діяльності незаконною є відновлення порушеного права власності Позивачки на отримані в дар грошові кошти як вкладника ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», МФО 313731, що має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідач [PERSON] Б. проти задоволення позову не заперечувала, пояснила суду, що подарувала дочці [PERSON] валютні цінності: іноземну валюту у розмірі 6 000,00 (шість тисяч) доларів США, розміщенні Дарувальником - [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на рахунку №2630.5.009228.022 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (МФО 313731) згідно договору-заявки №313731/29500/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 13.10.2014 р., на підставі Договору дарування від 13.03.2015р., посвідченого нотаріально.13 березня 2015 р. вона подала до АТ «Банк «Фінанси та кредит» заяву про перерахування Обдарованій [PERSON] валютних цінностей в сумі 6 000,00 (шість тисяч) доларів США у зв`язку з укладення договору дарування. Проте Банк цю заяву не виконав, хоч до 18 вересня 2015 р. (дати введення тимчасової адміністрації) в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не існувало жодних законодавчо встановлених обмежень щодо виконання розпорядження вкладника грошовими коштами, у т.ч. їх дарування, тому таку бездіяльність Банку вважає протиправною. Крім того, [PERSON] повідомила, що Фонд гарантування,при виплаті гарантованої суми, виплатив їй частину подарованих дочці коштів в сумі 1 311,42 доларів США, які вона повернула Позивачки, тому вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на валютні цінності в сумі 4 438,56 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім доларів США 56 центів), що еквівалентно 96860,92 (дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 92 коп. по курсу НБУ 21,822599 станом на 17.09.2015р.), як вкладника Банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Відповідач ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування подані письмові заперечення. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.03.2015 позивачка [PERSON] прийняла у дар валютні цінності: іноземну валюту у розмірі 6000,00 (шість тисяч) доларів США, розміщенні дарувальником [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на рахунку № [NUMBER] у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (МФО 313731) згідно договору-заявки №313731/29500/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 13.10.2014, на підставі Договору дарування від 13.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстрованого за № 2485 (далі по тексту - Договір). Згідно абзацу 2 пункту 1.1 Договору дарування від 13.03.2015 передбачено, що Дарувальник зобов`язана перерахувати зазначені вище валютні цінності на рахунок Обдарованої не пізніше 6 (шести) місяців з дати укладання цього Договору, тобто до 13.09.2015 р. Пункт 5 Договору встановлює, що прийняття Обдарованою примірника даного договору є прийняттям дарунка. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати у майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дар) у власність, відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дар виникає з моменту його прийняття. Частина 4 ст. 722 ЦК України передбачає, що прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунку. 13 березня 2015 року [PERSON] отримала від дарувальника [PERSON] примірник договору та документи, що підтверджують право власності на вклад, а саме: оригінал договору-заявки №313731/29500/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 13.10.2014 р. 13 березня 2015 року дарувальник [PERSON] подала до АТ «Банк «Фінанси та кредит» заяву про перерахування обдарованій [PERSON] валютних цінностей в сумі 6000,00 (шість тисяч) доларів США у зв`язку з укладення договору дарування. 16 березня 2015 року позивачка [PERSON] подала до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про виплату їй валютних цінностей у повному обсязі, до якої було додано копія договору дарування та копію договору-заявки №313731/29500/5-14 від 13.10.2015 р. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України в редакції, яка діяла на момент відкриття депозиту та подання заяви про перерахування валютних цінностей, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. В порушення цієї норми, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не виконав розпорядження клієнта щодо видачі вкладу у встановлені строки. 02 квітня 2015 року позивача [PERSON] вдруге подала заяву про виплату отриманих у дар валютних цінностей, на яку отримала відповідь №66 від 29.04.2015 з роз`ясненням норм чинного законодавства з посиланням на норми Постанови №160 від 03.03.2015р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», проте по суті заяви ніяке рішення прийнято не було, грошові кошти їй не були виплачені. Тільки 17 вересня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (МФО 313731) було частково виконано заяву дарувальника [PERSON] та перераховано з її рахунків 250,00,00 (двісті п`ятдесят) доларів США на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у доларах США, що є часткою від загальної суми дарунка. Грошові кошти в сумі 5750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США їй не було видано та не було зараховано на її рахунок. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Частина 1 ст. 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з цим рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015р. (включно) запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні . Станом на 18 вересня 2015 року (дату запровадження тимчасової адміністрації) загальна сума належних позивачці [PERSON] валютних коштів складала 6000 (шість тисяч) доларів США, що еквівалентно 130935 (сто тридцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 59 копійок (по курсу НБУ на 17.09.2015р. 1:21,822599), які знаходилась в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та не були їй виплачена. Таким чином, суд приходить до висновку, що до 18 вересня 2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не існувало жодних законодавчо встановлених обмежень щодо виконання договору дарування грошових коштів та виплати позивачці подарованої іноземної валюти, тому бездіяльність банку щодо невиконання у встановлені строки заяви вкладника [PERSON] про розпорядження власними грошовими коштами та невиплата й незарахування на поточний рахунок належних позивачці валютних цінностей в сумі 5750 доларів США є протиправними, вчиненими в порушення ч. 2 ст. 1060 ЦК України. 20 жовтня 2015 року, 23 жовтня 2015 року та 02 листопада 2015 року позивачкою [PERSON] на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. були подані заяви про виплату коштів за рахунок Фонду гарантування з додавання усіх необхідних документів. Згідно відповіді, оскільки на день початку процедури виведення Фондом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку вона не була вкладником банку та, відповідно особою, включеною до бази вкладників Банку, гарантії щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування) на неї не поширюються. Матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] була включена до Загального реєстру вкладників на суму 5463 (п`ять тисяч чотириста шістдесят три) грн.72 коп. (тобто 250 (двісті п`ятдесят) доларів США по курсу 21,822599), які вона отримала в Банку ПАТ «Південний» 5.11.2015. Суму 5750,00 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США, що еквівалентно 125479,94 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 94 коп.) по курсу 21,822599 станом на 17.09.2015р., не було враховано при складані реєстрів вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Тобто, до категорії вкладників також відносяться фізичні особи, які уклали з відповідним банком не тільки депозитний договір, але й договір банківського рахунку. В матеріалах справи міститься Анкета-заява № 313731/32854/00-15 від 25.08.2015 про приєднання до публічної пропозиції, на підставі якої Позивачці як Клієнту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США. Крім того, у період з 25.08.2015 по 14.09.2015 мали місце банківські операції на загальну суму 250,03 доларів США з таким призначенням: «Надходження коштів на депозитний рахунок [PERSON] згідно дог. банк. вкладу. Поточний рахунок № [NUMBER] від 25.08.2015 р.». Відповідно до п. 4 цієї Анкети-Заяви Клієнт приймає на себе обов`язки та набуває всіх прав, передбачених публічною пропозицією АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб - резидентів України стосовно клієнтів, рівно як і Банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених цією публічною пропозицією стосовно Банку. Таким чином, позивачка [PERSON] є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тому на неї повинні розповсюджуватися правила щодо виплати гарантованої суми, проте внаслідок протиправної бездіяльності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, їй не були виплачені та не були зараховані грошові кошти в сумі 5750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США. Відповідач 2 виплатив за рахунок Фонду [PERSON] частину подарованих дочці коштів в сумі 1311,42 доларів США, які були передані позивачці, тому визнанню на праві власності підлягають грошові кошти в сумі 4438,56 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім доларів США 56 центів), що еквівалентно 96860,92 (дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 92 коп. по курсу НБУ 21,822599 станом на 17.09.2015р.). Така сума відповідає залишку грошових коштів на рахунках [PERSON] , що підтверджується довідкою АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та свідчить про оспорювання Банком права власності Позивачки на грошові кошти в сумі 4 438,56 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім доларів США 56 центів), що еквівалентно 96860,92 (дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 92 коп. по курсу НБУ 21,822599 станом на 17.09.2015р.) як вкладника АТ «Банк «Фінанси та кредит». Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Непорушність права власності захищається на міжнародному рівні: ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» вказує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленийс воєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, щопідлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, яку було звільнено від сплати судового збору на строк до ухвалення судового рішення у справі, судові витрати у загальному розмірі 1519,81 грн. (551,20 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та 968,61 грн за позовні вимоги майнового характеру) підлягають стягненню з відповідачів на користь державного бюджету.

Outcome: approved