Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Третя особа - орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації Одеської області, представник прокуратури в судове засідання не явились. Позивачка на задоволенні позову наполягала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком якого записаний [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком якого записаний [PERSON]; копія паспорту на ім'я [PERSON]; копія вироку Ренійського районного суду від 18.06.2009р.; копія розпорядження Ренійської районної держадміністрації від 03.12.2010р. про призначення [PERSON] опікуном над неповнолітніми. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача щодо її неповнолітніх онуків: хлопчиків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зазначивши, що відповідач є їхнім батьком, перебував у шлюбі із донькою позивачки, від якого народилися двоє дітей. У червні 2009р. відповідач був засуджений за скоєння злочину до позбавлення волі, покарання відбував реально. Весь цей час неповнолітні сини залишалися мешкати із матір'ю. [INFO] матір хлопчиків померла, з тих пір діти залишилися мешкати із бабусею - позивачкою у справі, яка призначена їхнім опікуном. Вже тривалий час відповідач долею синів не цікавиться, будь-якими засобами зв'язку із ними не спілкується, матеріальної допомоги на утримання не надає, не піклується про їхнє здоров'я, духовний та моральний розвиток. Хлопчики батька взагалі не знають. Як відомо позивачці, у 2013р. відповідач звільнився з місць позбавлення волі, з того часу він жодного разу до дітей не приходив, не робив спроб для зустрічі із ними, взагалі не має постійного місця мешкання, ніде не працює. Таким чином, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківської уваги і піклування з боку відповідача - рідного батька, який не виконує свій батьківський обов'язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дітьми позивачка відповідачу не чинить. У зв'язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо синів, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] буде відповідати інтересам неповнолітніх та направлено на захист їхніх прав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач своєю бездіяльністю, байдужістю до рідних синів, не маючи при цьому жодних перешкод (позивачка не чинить перешкоди у побаченнях із дітьми), ухиляється від виконання обов'язків по їхньому вихованню. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків судом не вбачаються, крім того, як виходить з позиції самого відповідача, він фактично підтвердив те, що не приділяє будь-яку увагу синам, позовні вимоги повністю визнав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітніх та приймає рішення щодо задоволення позову позивачки - позбавляє відповідача батьківських прав щодо його синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]

Outcome: approved