Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], на їх користь заборгованість відповідно до кредитного договору №б/н від 28 жовтня 2011 року в розмірі 26155 грн. 23 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 жовтня 2011 року [PERSON], отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим відповідач станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість у розмірі 26155 грн. 23 коп. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але відповідно до наданої суду позовної заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 жовтня 2011 року [PERSON], отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши від позивача кредит взятих на себе зобов'язань не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31 жовтня 2016 року, виникла заборгованість яка становить 26155, 23 грн., у тому числі: - тіло кредиту - 1948,73 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 19285,67 грн.; -заборгованість за пенею та комісією - 3199,15 грн.; - штраф фіксована частина - 500,00 грн.; -штраф процентна складова - 1221,68 грн. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, на підставі викладено, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved