Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 20.02.2002р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного станру громадян про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574697; копія довідки відділу Держгеокадастру у Ренійському районі; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є сином нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в ВАТ «Насінницький радгосп 1 травня» с. Лиманське Ренійського району на підставі сертифікату серії ОД № 0574697. За життя [PERSON] належним йому майном на випадок своєї смерті не розпорядився, заповіту не залишив, 20.02.2002р. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто не звернувся до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Незважаючи на це, позивач прийняв спадщину фактичним мешканням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963р. Відповідач не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини, крім того, не заперечує щоб спадщину після смерті батька оформив позивач. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим оскільки з постанови нотаріуса від 21.09.2016р. вбачається, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому питання про визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] помер у 2002р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а його син [PERSON] фактично прийняв спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач у справі є спадкоємицем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Він юридично не прийняв спадщину, але управляє та володіє майном померлого батька [PERSON], тобто він фактично прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті батька знайшло своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на земельну частку (пай) .

Outcome: approved