Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщені повторно не зявилися, про причини неявки суд не сповістили, були попереджені, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у їх відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляється заочне рішення). Позивач, її представник [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та її іпн; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 02.02.2016 року, копія протоколу опитування особи за її згодою; копія рішення суду від 14.12.2016р., копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені Одеської області. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14.12.2016р., за нею визнано право власності на ? частки житлового будинку з надвірними спорудами № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені Одеської області, успадкованої після смерті [PERSON], померлої 02.02.2016 року. Інша ? частки вказаної нерухомості належить відповідачами, у рівних частках кожному з них. Відповідачі не проживають в зазначеному будинку більше 20 років, тому [PERSON], під час життя і до дня свого смерті, яка настала 02.02.2016 р., будучи власником ? частки нерухомого майна, відкрито та безперервно володіла усім будинком, доглядала за його технічним станом, сплачувала комунальні платежі тощо, а після її смерті позивачка, яка успадкувала належну [PERSON] частку нерухомого майна та одразу ж вселилася на житлоплощу вказаного будинку, продовжує вказані дії, відкрито та безперервно по теперішній час. Отже, [PERSON], як власник ? частки спірного житлового будинку, до своєї смерті, 02.02.2016р., більше десяти років постійно, відкрито та безперервно володіла вищевказаним нерухомим майном, доглядала за ним та стежувала за його технічним станом, сплачувала комунальні платежі, тощо, а після її смерті позивачка, яка успадкувала належну [PERSON] частку нерухомості, до теперішнього часу продовжує ці дії, тобто продовжує відкрито і безперервно володіти усім будинком № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені Одеської області, стежити за його технічним станом, сплачувати за утримання комунальні послуги та ін. За весь час володіння [PERSON] нерухомим спірним майном, як добросовісний набувач належної ? частки нерухомого майна відповідачам, а після її смерті, позивачем, яка успадкувала належну [PERSON] нерухомість, відповідачі, як власники у рівних частках ? частки вищевказаного будинку, інші правонаступники власників жодного разу не витребували у [PERSON], а після її смерті 02.02.2016 р., у позивача, як спадкоємця майно, вимог щодо повернення своєї частки нерухомості не висували, відповідачі у будинку не проживають,їх місцезнаходження не відоме. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має всі підстави для визнання за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 4 по вул. а в м. Рені, оскільки спадкодавець [PERSON], після смерті якої вона успадкувала належну її частку у нерухомому спірному майні, більше десяти років до дня смерті добросовісно, відкрито і безперервно володіла, у тому числі належною відповідачам часткою у нерухомості, яка є предметом спору, а після її смерті позивачка, як спадкоємець, продовжує вказані дії, тобто відкрито володіє і безперервно користується у тому числі належною відповідачам часткою нерухомого майна, слідкує за технічним станом та несе витрати у звязку із утриманням житлового будинку, як фактичний власник усієї нерухомості, що підтверджується відповідними доказами, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на належну у рівних частках відповідачам ? частки вищевказаного житлового будинку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим\~майном -\~протягом п'яти\~років,\~ набуває\~право власності\~на це\~майно (набувальна\~давність),\~ якщо\~ інше\~ не\~встановлено цим\~Кодексом. Право\~власності на\~ нерухоме\~ майно,\~ що\~ підлягає\~ державній\~реєстрації,\~ виникає\~ за\~ набувальною\~давністю з\~моменту державної\~реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із\~ч.\~4\~ст.\~344\~ЦК України\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно,\~транспортні засоби,\~цінні папери\~набувається за\~рішенням суду. За ч.\~1,\~3\~ст.\~397\~ЦК України\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Як виходить з матеріалів справи та наданих доказів, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14.12.2016р., за позивачем визнано право власності на ? частки житлового будинку з надвірними спорудами № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені Одеської області, успадкованої після смерті [PERSON], померлої 02.02.2016 року. Інша ? частки вказаної нерухомості належить відповідачами, у рівних частках кожному з них. Відповідачі не проживають в зазначеному будинку більше 20 років, тому [PERSON], під час життя і до дня свого смерті, яка настала 02.02.2016 р., будучи власником ? частки нерухомого майна, відкрито та безперервно володіла усім будинком, доглядала за його технічним станом, сплачувала комунальні платежі тощо, а після її смерті позивачка, яка успадкувала належну [PERSON] частку нерухомого майна та одразу ж вселилася на житлоплощу вказаного будинку, продовжує вказані дії, відкрито та безперервно по теперішній час. Отже, [PERSON], як власник ? частки спірного житлового будинку, до своєї смерті, 02.02.2016р., більше десяти років постійно, відкрито та безперервно володіла вищевказаним нерухомим майном, доглядала за ним та стежувала за його технічним станом, сплачувала комунальні платежі, тощо, а після її смерті позивачка, яка успадкувала належну [PERSON] частку нерухомості, до теперішнього часу продовжує ці дії, тобто продовжує відкрито і безперервно володіти усім будинком № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені Одеської області, стежити за його технічним станом, сплачувати за утримання комунальні послуги та ін. За весь час володіння [PERSON] нерухомим спірним майном, як добросовісний набувач належної ? частки нерухомого майна відповідачам, а після її смерті, позивачем, яка успадкувала належну [PERSON] нерухомість, відповідачі, як власники у рівних частках ? частки вищевказаного будинку, інші правонаступники власників жодного разу не витребували у [PERSON], а після її смерті 02.02.2016 р., у позивача, як спадкоємця майно, вимог щодо повернення своєї частки нерухомості не висували, відповідачі у будинку не проживають,їх місцезнаходження не відоме. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем вищевказаним житловим будинком є добросовісним (на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, за позивачем визнано право власності на ? частки нерухомого майна, окрім того позивачка, після смерті [PERSON], яка під час життя і до дати смерті добросовісно, відкрито і безперервно. Більше десяти років володіла у тому числі належною у рівних частках відповідачам ? часткою нерухомості, продовжує вказані дії по теперішній час), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником усього майна, сплачує комунальні платежі за утримання будинку, володіє та користується житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що ? частка житлового будинку із надвірними спорудами № 4 по вул. Пушкіна в м. Рені, яка de jure належить відповідачам, у рівних частках кожному з них, однак якою добросовісно, цілком з законних підстав, заволоділа позивачка, внаслідок вищевказаних обставин, які знайшли своє підтвердження під час судового засідання, таким чином, суд вважає, що позивачка набула право власності на неї за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на ? частки вищевказаного нерухомого майна. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved