Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщеним в порядку ст. 74 ЦПК України про день та час розгляду справи, неодноразово до суду у судові засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не надав. Представник позивача ТОВ «Прайм Інвест Україна» у судові засідання також не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що зазначив у позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв'язку з означеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: - копія кредитного договору ПУ-00313000006 від 02.02.2013 р., укладеного між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 400 грн. строком по 16.01.2013 р. з процентною ставкою за користування кредитом 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом (тобто 732 % річних); - копія анкети відповідача - [PERSON]; - копія паспорту громадянина України на ім'я відповідача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 23.11.2000 р. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, у розділі «місце проживання» якого зазначена адреса: [ADDRESS]; - копія видаткового касового ордеру № 00000005 від 02.01.2013 р., згідно якого ТОВ «Прайм Інвест Україна» видало, а відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 400 грн.; - лист Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області № 38/13-686 від 07.05.2014 р., згідно якого [PERSON], [INFO], з 21.02.2003 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; - копія довіреності № 353-12 від 15.07.2013 р., якою ТОВ «Прайм Інвест Україна» уповноважує Козуб О.Л. представляти інтереси ТОВ «Прайм Інвест Україна» у судах; - платіжне доручення про сплату судового збору. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач ТОВ «Прайм Інвест Україна» звернулося до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями відповідно до кредитного договору ПУ-00313000006 від 02.02.2013: 400 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 1 960 грн. - відсотків за користування кредитом; 100 грн. - штрафу, а всього стягнути 2 460 грн., мотивуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань. 02.01.2013 року між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір ПУ-00313000006, згідно якого позичальнику був наданий кредит на споживчі цілі в сумі 400 грн, зі сплатою 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом (тобто 732 % річних), з кінцевим строком повернення грошових коштів 16.01.2013 року, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Згідно п.1.5 та п. 3.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та повернути кредит і сплатити відсотки не пізніше 16.01.2013 р. Факт отримання відповідачем вищеозначеної суми грошей підтверджується видатковим касовим ордером від 02.01.2013 року. Відповідач [PERSON] в порушення п. 3.1 кредитного договору ПУ-00313000006 взяті на себе зобов'язання не виконував, не сплатив позивачу у строк платіж по погашенню кредиту, внаслідок чого у нього на 04.09.2013 року склалася заборгованість за кредитними зобов'язаннями: 400 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 960 грн. - відсотки за користування кредитом; 100 грн. - штраф, а всього на суму заявленого позову у розмірі 2 460 грн. У заявленому позові також вказано, що працівники ТОВ « Прайм Інвест Україна» неодноразово намагалися вийти на зв'язок з відповідачем та змусити його виконати умови договору в добровільному порядку, відповідач обіцяв це зробити, але не приймав ніяких дій для погашення суми заборгованості. Несвоєчасна сплата заборгованості за кредитним договором, як вказано в позові, не дає позивачу змоги в повному обсязі та своєчасно фінансувати свої проекти, розраховуватися по заборгованостям із трудовим колективом, вести повноцінну ділову діяльність, виконувати свої обов'язки перед іншими банківськими, фінансовими та комерційними установами, все означене призводе до погіршення ділової репутації позивача, до погіршення конкурентоспроможності підприємства на ринку фінансових послуг. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження наданими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1056 1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», тобто до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1045-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Між позивачем та [PERSON] 02.01.2013 року був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту (п. 3 Договору), які позичальник порушив. Позивач, зі своєї сторони, зобов'язання за кредитним договором виконав та видав [PERSON], згідно видаткового касового ордера № 00000005 від 02.01.2013 р., готівкою грошові кошти у сумі 400 грн. Відповідач (Боржник) взяті, згідно кредитного договору, на себе зобов'язання, згідно яких повинен був у строк не пізніше 16.01.2013 року повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом - порушив, що підтверджується зазначеним у позові розрахунком суми боргу по кредиту, наданому відповідачу [PERSON], згідно якого станом на 04.09.2013 р. загальна сума заборгованості відповідача становить 2 460 грн. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку, якщо позичальник у визначений в п. 3.1. кредитного договору термін не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих до вказаного терміну процентів, позичальник зобов'язаний з наступного дня після настання передбаченої в п. 3.1. дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2 % від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. У випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. (п. 5.2. кредитного договору). Розрахунок розміру відсотків та штрафу наданий суду позивачем, як доказ заявлених вимог, знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобов'язання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З ст. 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст.549 ЦК України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Стаття 624 ЦК України визначає, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов'язань, неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань мало наслідком невиконання в повному обсязі взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, означені обставини підтверджені позивачем наданими суду вищеозначеними доказами. Звернення до суду з вимогами про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань. За наявності представлених доказів позов підлягає задоволенню. Разом з тим, задовольняючи позов, суд вважає, що хоча загальна сума заборгованості позивачем розрахована правильно, однак при розрахунку окремої її складової позивачем допущені помилки. Зокрема це стосується відсотків за користування кредитом, сума яких позивачем помилково розрахована за 245 днів (з 02.01.2013 р. по 04.09.2013 р.) - 1960 грн. Згідно п. 1.3. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються починаючи з дня передачі позивальнику суми кредиту (02.01.2013 р.) і до дати повернення всієї суми кредиту, визначеної у п. 3.1 кредитного договору (не пізніше 16.01.2013 р.), включно або до дати фактичного повернення кредиту, коли кредит повернено позичальником достроково. З цього випливає, що сума відсотків за користування відповідачем кредитом повинна розраховуватися з 02.01.2013 р. по 16.01.2013 р. та складає (400 х 2% х 15 днів користування кредитом) 120 грн. Що ж стосується суми, яка позивачем у розрахунку помилково складена з сумою відсотків за користування кредитом, а це 1 840 грн., вказана сума є пенею, яка позивачем у розрахунку суми заборгованості не відображена, що утворилася за період з 17.01.2013 р. по 04.09.2013 р. (400 х 2% х 230), відповідно до п. 5.1 кредитного договору. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 229 грн. 41 коп.

Outcome: approved