Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В жовтні 2019 року представник позивача АТ «Таскомбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1656012,65 грн., яка складається із: 994327,39 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 501866,88 грн. - заборгованість по відсоткам, 159818,39 грн. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 23.09.2018 р. по 23.09.2019 р. В обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2017 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про встановлення ліміту овердрафту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER] _Gold, згідно якого позичальник підписанням кредитного договору акцептує публічну пропозицію банку, яка розміщена на веб-сайті позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався встановити на поточний рахунок позичальника поновлювальний ліміт овердрафту в розмірі 1000000,00 грн. в рамках банківського продукту «Овердрафт Gold» для здійснення операцій за рахунком на рахунок № [NUMBER] . Ліміт овердрафту було встановлено на строк з 28.12.2017 р. по 27.12.2018 р. За користування лімітом овердрафту було встановлено фіксовану проценту ставку в розмірі 35,00 % річних. Згідно умов кредитного договору позичальник щомісячно з 01 числа по 25 число наступного місяця зобов`язався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами, за попередній місяць, в якому користувався кредитними коштами, а також в день закінчення строку дії ліміту овердрафту та/або в день повного та остаточного повернення кредитних коштів. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що заяву-договір про встановлення ліміту овердрафту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 26259582963001_Gold від 28.12.2017 р. є невід`ємною частиною договору. Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 23.09.2019 року має заборгованість перед позивачем, а саме: 994327,39 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 501866,88 грн. - заборгованість по відсоткам, 159818,39 грн. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 23.09.2018 р. по 23.09.2019 р. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що умови кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти банку не повернуті, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2019 року, було вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З матеріал справи вбачається, що 28.12.2017 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про встановлення ліміту овердрафту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER] _Gold, згідно якого позичальник підписанням кредитного договору акцептує публічну пропозицію банку, яка розміщена на веб-сайті позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався встановити на поточний рахунок позичальника поновлювальний ліміт овердрафту в розмірі 1000000,00 грн. в рамках банківського продукту «Овердрафт Gold» для здійснення операцій за рахунком на рахунок № [NUMBER] . Ліміт овердрафту було встановлено на строк з 28.12.2017 р. по 27.12.2018 р. За користування лімітом овердрафту було встановлено фіксовану проценту ставку в розмірі 35,00 % річних. Згідно умов кредитного договору позичальник щомісячно з 01 числа по 25 число наступного місяця зобов`язався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами, за попередній місяць, в якому користувався кредитними коштами, а також в день закінчення строку дії ліміту овердрафту та/або в день повного та остаточного повернення кредитних коштів. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що заяву-договір про встановлення ліміту овердрафту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER]_Gold від 28.12.2017 р. є невід`ємною частиною договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 23.09.2019 року має заборгованість перед позивачем, а саме: 994327,39 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 501866,88 грн. - заборгованість по відсоткам, 159818,39 грн. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 23.09.2018 р. по 23.09.2019 р. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань перед банком за умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в повному обсязі доведено обґрунтування позовних вимог, а відповідачем доводи позову не спростовані, суд вважає, що позов є обгрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 24840,19 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved