Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Від ПАТ КБ «Приватбанк» 10.10.2013 року надійшла до суду позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій вказано, що 6.12.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № PLPLRX10370029, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1 450,40 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 26.09.2013 року відповідач не виконав свої зобов'язання за вказаним договором та має заборгованість в сумі 21 889,43 грн., з яких: 21,56 грн. заборгованість за кредитом, 5 782,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 478,65 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 14 087,77 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 018,54 грн. штраф (процентна складова). Просили стягнути суму заборгованості та понесені судові витрати з відповідача. Представник позивача Озірська В.С. позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що згідно договору , який було укладено 06.12.2006 року між КБ «ПриватБанком» та відповідачкою остання погодилася з усіма умовами щодо порядку, розміру та строків погашення заборгованості та з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, який є невід'ємною частиною даного договору, надала позивачу право погашати заборгованість шляхом зняття коштів з її рахунків. Саме вищевказані Умови п. 3.2.5 передбачають право банку списувати кошти з усіх поточних рахунків у валюті кредиту при наявності заборгованості по кредитному договору . В даному випадку право позивача на списання коштів підтверджується особистим підписом [PERSON] у заяві позичальника , де вона підтвердила своє ознайомлення з вищевказаними умовами надання споживчого кредиту та згоду на те, що дана заява разом з запропонованими банком Умовами і тарифами складає кредитно-заставний договір. Відповідачка в судові засідання не з'явилася. Її інтереси представляла [PERSON] , яка позов не визнала та вважає , що позивач пропустив строки звернення до суду з позовом. Так, строк дії договору закінчився 06.06.2008 року, тому строк позовної давності, на її думку, минув ще 06.06.2011 року, так як позов подано лише у 2013 році. Вважає , що строк позовної давності не може бути збільшений до 5 років, так як це збільшення , передбачене Умовами споживчого кредиту, не підтверджено підписом відповідачки. Крім того, вважає, що банк не мав повноважень щодо списання коштів без згоди [PERSON] на погашення заборгованості, та вказувала, що [PERSON]М згоди на це не підписувала. Тому вважає , що списання банком коштів з рахунків [PERSON] не можна вважати визнанням останньої боргу, а тому строки давності не переривалися, що є підставою для визнання строку позовної давності пропущеним. Просила суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з викладеними обставинами в повному обсязі. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Згідно ст.526,527, 530, 10,50,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258,259,264 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. В засіданні достовірно встановлено, що 6.12.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № PLPLRX10370029, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 1 450,40 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Так, згідно заяви від 06.12.2006 року (а.с.7) [PERSON] особистим підписом підтвердила своє ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту та згоду на те, що дана заява разом з запропонованими банком Умовами і тарифами складає кредитно-заставний договір. Згідно п.п.5.4, 5.5 Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником ; термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом , винагороди, пені , штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно п.3.2.5 Умов надання споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт) позичальник доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту та у валюті, відмінної від валюти кредиту при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами при настанні строків платежів(здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті , затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22 , п.6.5. якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Таким чином , суд вважає, що наявність реквізитів рахунків , на чому наполягає представник відповідачки в кредитному договорі, яким є в сукупності заява [PERSON] від 06.12.2006 року та Умови є правом, а не обов'язком банку, та в даному випадку відповідачка надала банку право списувати кошти з усіх її поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалося банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства. Таким чином, позивачем не було пропущено строк позовної давності, на чому наполягала представник відповідачки, так як з рахунків відповідачки за період 2009-2012 р.р. з рахунків [PERSON] здійснювалося списання коштів ( а.с.60-74), 09.07.2012 р. останне погашення . При цьому відповідачка не надала суду доказів на підтвердження того, що вона ніби-то не придала значення факту списання коштів, так як у неї підключена послуга Копілочка, і що вона не пов'язувала списання коштів з стягнення заборгованості за даним кредитом. Станом на 26.09.2013 року відповідач [PERSON] не виконала свої зобов'язання за вищевказаним договором та має таку заборгованість: 21,56 грн. - заборгованість за кредитом, 5 782,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 478,65 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань , передбачених заявою па п.3.2.2, 3.2.3 даних умов банк має право нарахувати , а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу , таким чином з урахуванням умов договору розмір пені складає 946 грн. 18 коп.. Згідно п.5.3 Умов надання споживчого кредиту , який є частиною кредитно-заставного договору укладеного сторонами, при порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань , передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф у розмірі 500 грн. та + 5% від суми заборгованості. Так як сума заборгованості , встановлена судом, складає суму 7 229 грн. 30 коп., то відповідно 5% від цієї суми складають 361 грн. 47 коп., також стягненню підлягає штраф в сумі 500 грн.. Загальна сума заборгованості складає 8747 грн.84 коп., яка і підлягає стягненню з [PERSON]. Судові витрати слід стягнути з відповідачки відповідно до суми задоволеного позову .

Outcome: partial