Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2014 помер його брат [PERSON], який за життя успадкував після матері [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,48 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності Любівської спілки пайовиків у с.Любівка Краснокутського району Харківської області, відповідно до сертифікату. Після смерті брата відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Оскільки у брата залишилася дружина та двоє синів, позивач вважав, що вони як спадкоємці першої черги будуть приймати спадщину, однак вони відмовляються від оформлення спадщини, про що вони написали заяви. В зв'язку з відсутністю свідоцтва на право на спадщину за законом від 21.09.2002 року він не може звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Прохав визнати за ним право на земельну частку (пай) після [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій прохає слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності «Любівська спілка пайовиків» розміром 4,48 в умовних кадастрових гектарах. Як свідчить довідка відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, [PERSON] була включена до додатку №1 до Державного акту на право власності на землю СП «Любівське» серії ХР-1800-00001 виданого на підставі розпорядження Краснокутської РДА № 163 від 10.11.1995 року. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР 0048954 в розмірі 4,48 у.га. 17 листопада 1999 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджує свідоцтво про смерть. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Краснокутської ДНК від 21.09.2002 року, [PERSON] успадкував після смерті матері земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Любівської спілки пайовиків. 10 квітня 2014 року [PERSON] помер. Спадкоємці першої черги діти [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після [PERSON], про що свідчать їх нотаріально завірені заяви. Відсутність оригіналу свідоцтва про право на спадщину від 21.09.2002 року перешкоджає позивачу звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджують свідоцтва про народження. В силу ст. 1216 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Як передбачає ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту... право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 1262 ЦК України позивач відноситься до другої черги спадкоємців за законом. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача, так як суду надано достатньо доказів, які підтверджують позов та проти його задоволення не заперечує представник відповідача. Позивач просить поновити строк звернення до суду, так як він пропущений з поважних причин. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що строк підлягає поновленню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved