Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила визнати за нею право власності на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м.; сараю (тимчасового) літ. В; сараю (тимчасового) літ. Г; вбиральні літ. Д; споруди літ. № 1; замощення літ. І - в порядку наслідування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що її бабка - [PERSON] була власником спірного домоволодіння. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке успадкував батько позивачки - [PERSON] - рідний син померлої. За своє життя він не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті своєї померлої матері, він мешкав разом із нею. [INFO] її батько помер. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після його смерті були: позивачка - рідна донька померлого, [PERSON] - рідна донька померлого та [PERSON] - дружина померлого. Кожний з них мав право на 1/3 частину спадкового майна. Ніхто із них, спадкоємців, не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але позивачка та її мати [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті [PERSON], вони мешкали разом із ним. [PERSON] не звернулася у встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини та не вступила фактично в управління майном, оскільки на день смерті спадкодавця мешкала окремо. Таким чином, після спливу шестимісячного терміну після смерті батька, позивачка та її мати [PERSON] успадкували спірне домоволодіння. Доля кожного з них у спірному домоволодінні стала складати 1/4 частину. [INFO] померла її рідна мати - [PERSON]. Після смерті матері відкрився спадок на спірне домоволодіння. Ніхто із них, спадкоємців, не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті матері [PERSON], вона мешкала разом із нею. [PERSON] не звернулася у встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини, та не вступила фактично в управління майном, оскільки на день смерті спадкодавця мешкала окремо. Таким чином, після спливу шестимісячного терміну, позивачка фактично стала єдиним спадкоємцем та власником спірного будинку. 19 квітня 2012 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Царейкіна М.С. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 12/2012. Під час нотаріального оформлення спадщини, було встановлено, що первинною власницею спадкового майна є бабуся позивачки - [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували родинні зв'язки між померлим батьком позивачки та його матір'ю - [PERSON] - бабусею позивачки. Таким чином, з огляду на те, що позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, яке залишилося після смерті його матері, та продовжує володіти та користуватися цим майном, а тому, у суду є усі підстави, визнати за нею право власності на спірний будинок. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання даної справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін М.С. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання даної справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без його участі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання даної справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв'язку із виробничою завантаженістю. Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 29.08.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів Дніпропетровська, актовий запис № 1381 (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], позивачка та відповідачка по справі, є рідним дочками померлої. Позивачка, у встановленому законом порядку, 19 квітня 2012 року звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіна М.С. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом була заведена спадкова справа № 12/2012. Зі слів позивачки та її представника, після смерті [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який вона, знову ж таки зі слів позивачки та її представника, успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 16.08.1992 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районну м. Дніпропетровська, актовий запис № 1074 (а.с.11), який, в свою чергу, знову ж таки зі слів позивачки та її представника, успадкував його (будинок) після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 19.07.1986 року Кіровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 4440 (а.с.10), Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], дійсно належав [PERSON], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01.08.1984 року (а.с.74), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної Ради народних депутатів від 20.07.1984 року за № 366/15 (а.с.81). Разом з тим, позивачкою та її представником не доведено суду належними доказами, що батько позивачки - [PERSON] дійсно є сином [PERSON], померлої [INFO]. Крім того, факти спадкування: [PERSON] спірного домоволодіння після смерті [PERSON], померлої [INFO]; після чого [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO], судом не встановлювалися та з такими вимогами позивачка не зверталася, а відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нотаріусом також не видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом на ім'я батька позивачки - [PERSON] чи матері - [PERSON]. Тому, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed