Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому згідно уточнених позовних вимог від 08.02.2017 р. просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. в сумі -26 075,94 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає - 678 281,17 грн., та 2 101 227,28 грн. пені та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 880/249-РК 37, за умовами якого (п. 1.1) Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі - 237 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % процентів річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.11.2017 року. Згідно п.п. 3.3.5., 3.3.6., 3.3.7. Договору кредиту Позичальник зобовязаний своєчасно погашати кредит, сплачувати проценти та комісії, неустойку в строки визначеному цим Договором. В подальшому неодноразово вносилися зміни до даного кредитного договору, яким встановлено відсоткову ставку 14,58% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.11.2022р. Зазначає, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, та станом на 16.04.2013р. заборгованість за кредитом (з урахуванням попередніх проплат) становила 187 031, 00 доларів США, відповідно 187 031, 00 * 14,58% : 360 * 22 дня = 1 666.45 - розмір нарахованих відсотків. Згідно ДК починаючи з липня 2011р. по жовтень 2022р. кредит мав повертатися не пізніше 5 числа кожного місяця в сумі по 1620, доларів США (187 031,00 - 185 411,00 = 1620), а оскільки проплат не було то за тим же принципом була нарахована наступна сума відсотків - 2 177.65. Таким чином, станом на 16.11.2016р. заборгованість [PERSON] за Договором кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. складає 106 855,83 доларів США (еквівалент 2 779 508,44 грн. з них: заборгованість за відсотками в сумі 26 075,94 доларів США (678 281,17 грн.) пеня за несвоєчасне повернення кредиту 764 775,98 гривень (29 401,16 доларів США) пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1 336 451,30 гривень (51 378,73 доларів США), які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що заперечує проти задоволення позову та просить врахувати його важке матеріальне становище, додавши виписні епікризи та посвідчення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, у звязку із наступним. Ухвалою суду від 09.06.17 р. по справі була призначена судово економічна експертиза за клопотанням відповідача, однак 05.10.17 р. така була скасована у звязку із неоплатою вартості послуг експерта. Судом встановлено, що 06.11.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 880/249-РК 37, за умовами якого (п. 1.1) Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі - 237 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % процентів річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.11.2017 року. Згідно п.п. 3.3.5., 3.3.6., 3.3.7. Договору кредиту Позичальник зобовязаний своєчасно погашати кредит, сплачувати проценти та комісії, неустойку в строки визначеному цим Договором. 20.10.2008р. між Кредитором та Позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. в якому сторонами встановлено відсоткову ставку 14,5% річних починаючи з 21.10.2008р. 31.03.2010р. між Кредитором та Позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до Договору кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. в якому сторонами встановлено кінцевий термін погашення заборгованості не пізніше 05.07.2021р. 05.07.2010р. між Кредитором та Позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до Договору кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. в якому сторонами встановлено відсоткову ставку 14,58% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.11.2022р. Згідно п. 3.3.15 Договору кредиту, Позичальник зобовязаний на вимогу Кредитора достроково протягом 30 календарних днів після отримання Позичальником письмової вимоги Кредитора повернути Кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку, а також достроково виконати свої зобовязання у випадках, в порядку та в строки передбачені цим Договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит, однак в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки. А тому утворилася заборгованість, у звязку із чим позивач звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в сумі 2\~399\~585, 32 грн., а рішенням Постійно діючого Третейського суду від 16.12.2013 р. стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 880/249-РК 37 станом на 15.04.2013 р. в сумі 2\~399\~583 , 41 грн. (з яких 222\~671 долар США (1\~779\~809, 30 грн.) заборгованість за тілом кредиту, 66\~655,55 доларів США (532\~777,81 грн.) заборгованість за відсотками, 31\~092,97 грн. пеня за прострочення кредиту та 55\~903,33 грн. пеня за прострочення відсотків). Із постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2016 р. на підставі виконавчого напису № 495 від 02.04.2015 р. про звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON] по поверненню заборгованості в сумі 355\~746,65 доларів США вбачається, що в ході примусового виконання звернуто стягнення на приміщення по вул. Подільській, 93 м. Хмельницького вартістю 2\~341\~300,00 грн. шляхом реалізації на електронних торгах. Майно реалізоване не було, у звязку із чим 07.04.16 р. державним виконавцем складено акт та постанову про передачу стягувачу нереалізованого приміщення вартістю 2\~341\~300,00 грн. Кошти від даного майна були зараховані для погашення заборгованості за кредитним договором на тіло, відсотки та пеню, що вбачається із розрахунку заборгованості. При цьому, уся сума задоволена не була. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості відповідача по кредиту відповідно до розрахунку станом на 16.11.2016 р. складає 187\~031 доларів США, а строкової 35\~640 доларів США. Відповідно до ст. 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до\~статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до вимог\~статті 527 Цивільного кодексу України\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором. Відповідно до п. 2 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі за № 6-1206цс15. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що Договір не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму заборгованості по кредиту як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 16.04.2013р. заборгованість за кредитом (з урахуванням попередніх проплат) становила 187 031, 00 доларів США, відповідно 187 031, 00 * 14,58% : 360 * 22 дня = 1 666.45 - розмір нарахованих відсотків. Згідно ДК починаючи з липня 2011р. по жовтень 2022р. кредит мав повертатися не пізніше 5 числа кожного місяця в сумі по 1620, доларів США (187 031,00 - 185 411,00 = 1620), а оскільки проплат не було то за тим же принципом була нарахована наступна сума відсотків - 2 177.65. Таким чином, станом на 16.11.2016р. заборгованість [PERSON] за Договором кредиту № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р. складає заборгованість за відсотками в сумі 26 075,94 доларів США (678 281,17 грн.) пеня за несвоєчасне повернення кредиту 764 775,98 гривень (29 401,16 доларів США) пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1 336 451,30 гривень (51 378,73 доларів США), що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, який відповідачем спростований не був. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що примусовому стягненню з відповідача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за договором № 880/249-РК 37 від 06.11.2007р, нарахованих на заборгованість по кредиту за період з 16.04.2013 р. по 16.11.2016 р. в сумі 26 075,94 доларів США, що еквівалентно станом на 18.12.2017 р. 720\~610, 24 грн. Відповідно до ч. 1ст. 546 та\~ст. 549 ЦК України\~виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611\~ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин. Частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду України №6-100цс14 від 03.09.2014 року. Суд враховує, що розмір пені у сумі 80\~779,89 доларів США, що еквівалентно 2\~232\~357,35 грн., значно перевищує суму заборгованості по кредиту, а тому вважає за можливе зменшити розмір пені та визначити у сумі 300\~000 грн. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або\~законом\~чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті з урахуванням положень\~ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», стягнення може бути проведено у іноземній валюті. Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, проценти за користування кредитом також стягуються в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Водночас положення ч. 2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України,\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Отже, неустойка в формі пені, нарахована позивачем за допущене позичальником прострочення, підлягає до стягнення в національній валюті. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту за період з 16.04.2013 р. по 16.11.2016 р. в сумі 26 075,94 доларів США, що еквівалентно станом на 18.12.2017 р. 720\~610, 24 грн. та заборгованість по пені в розмірі 300\~000 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial