Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не явився, причини неявки суду не відомі, від нього надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, просила розглянути справу без його участі. Позивач у підготовчому судовому засіданні не явилась з поважних причин, її представник [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. РФ на ім'я [PERSON]., копія закордонного паспорту гр. України на ім'я відповідача, оригінал свідоцтва про шлюб сторін, копія довіреності від 20.07.2018 російською мовою з перекладом на українську мову. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просив розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 30.08.2017р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у зв'язку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, з березня 2018р. мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Розірвання шлюбу в органі РАЦС в порядку ст.106 СК України неможливо, оскільки відповідач від явки у відповідний орган відмовляється. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, сторони наполягали на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві представник позивача просив після розірвання шлюбу із відповідачем залишити за позивачкою шлюбне прізвище - «[PERSON]». На підставі вищевказаних положень законодавства, суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також представник позивача просив витрати, пов'язані із розглядом цивільної справи у розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: approved