Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила: стягнути із [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 11 941,49 грн. та судові витрати у справі в розмірі 640 грн. В обгрунтування позову зазначала, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2015 року [PERSON] зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її особисте утримання по 1/6 частині з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку до [INFO]. Внаслідок невиконання [PERSON] рішення суду утворилась заборгованість по виплаті аліментів на дитину 24 074 грн. та на її особисте утримання 15 615 грн. Згідно ст. 196 СК України на зазначені суми має нараховуватись неустойка в розмірі 1 %. За її розрахунками, за період з травня 2015 року по серпень 2017 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає: 11 941,49 грн., з них: 4 656,34 грн. на особисте утримання та 7 285,15 грн. на утримання сина. Відповідач відзиву до суду не надав, однак звернувся до суду із заявою в якій позов визнав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 18.09.2017 року головуючим суддею визначена суддя Протасова О.М. 03.11.2017 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Протасової О.М. справа призначена до розгляду. Згідно розпорядження від 15.01.2018 року № 201 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого головуючим суддею визначена Дубановська І.Д. 16.01.2018 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. суддя прийняла справу до свого провадження та призначила справу до розгляду на 13.02.2018 року. В призначене судове засідання сторони до суду не з'явились. Відповідач, звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.06.2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вирішено стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно починаючи з дня подачі позову - 14.05.2015 року до повноліття дитини, також стягнути на особисте утримання з [PERSON] 1/6 частини з всіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду - 14.05.2015 року та до досягнення дитиною трьох річного віку до [INFO]. 30.06.2015 року за зазначеним рішенням, судом виданий виконавчий лист. Згідно довідки про нарахування аліментів № 554 від 04.08.2017 року виданої Білоцерківським міським відділом Державної виконавчої служби [PERSON] станом на 31.07.2017 року має заборгованість перед [PERSON], в зв'язку із несплатою аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 24 074 грн. Відповідно до довідки про нарахування аліментів № 553 від 04.08.2017 року виданої Білоцерківським міським відділом Державної виконавчої служби [PERSON] станом на 31.07.2017 року має заборгованість перед [PERSON], в зв'язку із несплатою аліментів на її особисте утримання в розмірі 15 615 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.03.2016 року винесеній за результатами розгляду справи № 6-300цс16. Відповідно до заяви відповідача від 13.02.2018 року відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розрахунок пені за аліментами, який міститься в матеріалах справи (а.с. - 11-12) відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції викладеній в вищезазначеному рішенні Верховного Суду України. Таким чином, заборгованість відповідача за пенею по аліментах на особисте утримання [PERSON] становить - 4 656,34 грн., а на утримання сина [PERSON] - 7 285,15 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, відтак позов підлягає до задоволення. Водночас на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved