Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтв про народження дітей - сина [PERSON], [INFO]. та доньки [PERSON], [INFO]; копія адвокатського запиту від 10.07.2015 р.; копія довідки від 20.07.2015 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO]. та доньки [PERSON], [INFO], який є батьком дітей, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO]. та донька [PERSON], [INFO], питання щодо утримання та виховання яких позивачка вирішує самостійно. Діти мешкають разом із позивачкою, яка сама доглядає та утримує їх. Відповідач допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько зобов'язаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки за словами позивачки працює, отримує доходи, не мешкає разом із дітьми, отже має реальну можливість надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до довідки відділу Державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції від 20.07.2015 року № 03-4269 «… на виконанні у відділі ДВС Ренійського РУЮ знаходиться виконавчий документ № 2-3149 від 21.06.2011 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно і до повноліття доньки». Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дітей матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї), суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO]. та доньки [PERSON], [INFO] - разом із матір'ю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved