Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 08.09.2016 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 08.09.2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження у розмірі 500 гривень щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 20.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що у теперішній час її матеріальний стан погіршився, вона не має постійного місця роботи, має мінливі нерегулярні доходи. Неповнолітня донька проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. У зв`язку з підвищенням вартості життя, позивач вважає, що розмір аліментів, визначений судом є недостатнім для повноцінного розвитку дитини та не задовольняє її мінімальних потреб. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.01.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою суду від 13.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.03.2019 року. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його та участі позивача, наполягав на позовних вимогах. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до п. 3 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.12.2010 року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області. Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 08.09.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 20.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про склад сім`ї №254 від 10.04.2018 року, виданої виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON] , 2010 року народження. З копії трудової книжки [NUMBER] від 05.02.2009 року вбачається, що позивач [PERSON] офіційно не працевлаштована. Станом на 28.11.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується довідкою Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби №8187/16.22-41 від 28.11.2018 року. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми і стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини є недостатнім, тому суд вважає необхідним задовольнити позов та змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 500 грн та стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved