Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS],який належить йому згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21 травня 1990 року. Відповідач по справі є колишньою невісткою позивача та прописана в будинку, але не мешкає за вищевказаною адресою з 2013 року. Оскільки не може оформити субсидію, а також вільно розпорядитися своєю власністю просить суд визнати [PERSON] втратившею право користування зазначеним будинком. Представник позивача, [PERSON], надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати просить віднести на [PERSON] Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21 травня 1990 року, яке записане в реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 5820 ( а.с.5). Згідно копії домової книги [PERSON], [INFO] зареєстрована в спірному будинку з 19 травня 2008 року ( а.с.6-7). [PERSON] І ( відповідачка по справі) 08 травня 2013 року розірвала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище Богораз, що вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу. ( а.с.8) Відповідно до акту від 17.08.2016р. та довідки про склад сім'ї [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], але фактично не проживає за вказаною адресою з 2013 року ( а.с. 9-10). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника майна житла, які проживають разом з ним, мають право на користування відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За містом ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст.64 цього Кодексу, зокрема його дружина, діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Підставами виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку (квартири) передбачені ст. 157 ЖК України та ч. 1 ст. 116 ЖК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутньою; - про оголошення фізичної особи померлою. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачеві [PERSON] обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню

Outcome: approved