Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказала, що в жовтні 2014 року, в звязку з встановленням за рахунок позивачки лічильника природного газу,між позивачкою та відповідачем було укладено договір від 16.10.2014 року № 257413 «Про надання населенню послуг з газопостачання» З жовтня 2014 року позивачка щомісячно фіксує показання лічильника та сплачує за послуги з газопостачання за встановленими НКРЕКП та діючими в період споживання тарифами, зазначаючи в платіжних документах період споживання та фактичні показання лічильника. За період жовтень 2014 травень 2015 року відповідачем жодного разу контрольне зняття показань лічильника встановленому у приміщенні позивачки, не проводилось, хоча згідно п.п. 11, 30 договору відповідач зобовязаний проводити не рідше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу. 03 червня 2015 року представник відповідача здійснив контрольне зняття показань лічильника та одночасно вручив позивачці рахунок на оплату за спожитий природний газ за травень 2015 року, де вже були зазначені показники лічильника, які перевищували контрольні на 7м3. До того ж в рахунку було зазначено, що на 01.06.2015 року позивачка має заборгованість за спожитий природний газ в сумі 2770,09 грн., без зазначення період та обсягів спожитого природного газу, по яких виникла заборгованість. Вважає таке нарахування плати за спожитий природний газ порушенням своїх прав як споживача послуг, з огляду на те, що згідно постанови НКРЕКП від 03.03.2015 року № 583 з 01.04.2015 року ціни на природний газ для населення диференційовані залежно від місячного обсягу та видів споживання. Вона дійсно через затримку заробітної плати у лютому та березні 2015 року здійснила оплату за спожитий газ несвоєчасно, але станом на 01.06.2015 року сума боргу становила 592,12 грн. та була сплачена нею в повному обсязі 10.062015 року. Позивачка зверталась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку за квитанціями та фактичними показаннями лічильника, але у перерахунку було відмовлено. Претензія яку направила позивачка відповідачу, залишилась нерозглянутою по суті. 17 вересня 2015 року вона звернулась до відповідача для проведення звіряння нарахувань та оплат за спожитий природний газ на підставі платіжних документів, але відповідний акт звіряння їй не було надано, а було надано довідку від 17.09.2015 року про фінансовий стан. Згідно з цим документом в період з жовтня 2014 по лютий 2015 року їй нараховувалась плата за природний газ і за лічильником і за нормами споживання (по 12м3 кожного місяця), тобто двічі за ті ж самі послуги. Зазначає, що всі платежі за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 враховувались відповідачем некоректно, обсяги споживання навмисне занижувались. На підставі викладеного, позивач просить суд зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок вартості спожитого позивачкою за період з 16.10.2014 року по 29.09.2015 року природного газу за фактичними показами лічильника, зазначеними в квитанціях та визнати відсутність у позивачки заборгованості за спожитий природний газ. Стягнути з відповідача вартість поштових послуг в сумі 28,03 грн., оплачених позивачкою при досудовому врегулюванні спірного питання. Ухвалою суду від 16.02.2016 року задоволено заяву позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду, та позовні вимоги в частині визнання відсутності у позивачки заборгованості за спожитий природний газ залишено без розгляду (а.с. 58). Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач не виконує добросовісно вимоги Правил надання населенню послуг з газопостачання та умов договору через несвоєчасне та не в повному обсязі здійснення оплат за спожитий природний газ. Крім того, 26.12.2014 року представники ПАТ «Дніпрогаз» виходом за адресою позивача для зняття контрольних показників склали акт-претензію № 538 щодо неможливості потрапити до квартири через те, що ніхто не відчинив двері. Тобто зі свого боку представники ПАТ «Дніпрогаз» вчинили всі дії, передбачені договором та Правилами, з метою зняття контрольних показників газового лічильника у квартирі позивача. Згодом 04.06.2015 року було знято контрольні показники газового лічильника у позивача, які засвідчені підписом [PERSON] у картці обліку витрат газу за побутовим газовим лічильником. В подальшому було зроблено відповідні корегування. Відповідач правомірно здійснив нарахування сум, які належить до сплати. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, оглянувши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач є споживачем послуг з газопостачання, що підтверджується договором № 257413 від 16.10.2014 року. Згідно акту прийому газового обладнання від 17.10.2014 року у будинку споживача встановлено лічильник газу. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила). Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.10 Правил в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16-1 цих Правил). Відповідно до п.17 Правил Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 16 договору № 257413 від 16.10.2014 року, укладеного між сторонами, передбачено, що у разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 1 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п.п.11 п.30 договору № 257413 від 16.10.2014 року виконавець зобовязаний проводити не рідше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показників лічильника газу. В судове засідання відповідачем надано акт-претензію № 538 від 26.12.2014 року споживачеві [PERSON], з якого вбачається, що він складений з приводу відсутності доступу щодо зняття контрольних показників БГС (а.с. 48). Таким чином, відповідачем не знято контрольні показники з обєктивних причин, не залежних від його волі. Згідно картки обліку витрат газу по БГС вбачається, що контрольні показники лічильника газу у позивача були зняті 04.06.2015 року, показники становили 1501; 06.08.2015 показники становили 1546; 01.10.2015 показники становили 1573; 25.10.2015 року показники становила 1665; 30.01.2016 показники становили 2340. Всі дані показники засвідчені підписом позивача. Відповідно до п.4.2.9 Інструкції щодо механізму обрахування підприємствами з газопостачання та газифікації обсягів надходження та реалізації природного газу споживачам, затвердженої наказом НАК «Нафтогаз України» № 245 від 23.07.2009 року, прогнозовані показники розраховуються з метою забезпечення обліку місячних обсягів газу для постачальника та в подальшому корегуються з урахуванням фактичних показників лічильника газу (в залежності від дати зняття таких показників), зазначених споживачем у платіжних документах та контрольних показників лічильника газу. Таким чином, з врахуванням правил визначення річного обсягу використання природного газу, розрахунок спожитого позивачем річного обсягу природного газу виглядає наступним чином: 17.10.2014 року встановлено лічильник газу з показниками 0м3; 11.03.2015 року 848м3 - показники з квитанції, обсяг складає 848м3, нараховано 1002,34 грн.; 04.06.2015 року 1501м3 показники з квитанції, обсяг складає 653м3, нараховано 3401,56 грн.; 06.08.2015 року 1546м3 контрольні показники, обсяг складає 45м3, нараховано 323,46 грн.; 30.09.2015 року 1573м3, контрольні показники, обсяг складає 27м3, нараховано 194,08 грн.; 25.10.2015 року 1665 м3 контрольні показники, обсяг складає 92м3, нараховано 331,20 грн.; 31.10.2015 року 1700м3 показники з квитанції, обсяг складає 35м3, нараховано 126,00 грн.; 30.01.2016 року 2340м3 контрольні показники, обсяг складає 640м3, нараховано 2304 грн. Як зазначалось вище, всі контрольні показники були засвідчені підписом позивача, тобто у суду немає підстав сумніватися у їх правильності. З неодноразово наданих відповідачем у судове засідання довідок про фінансовий стан абонента [PERSON] слідує, що відповідачем враховані всі платежі, про внесення яких стверджує позивачка у своїй позовній заяві та додаткових поясненнях, та на підтвердження яких надала відповідні квитанції. Розбіжності викликані несвоєчасним та нерегулярним внесенням позивачем платежів. Наприклад, за спожитий природний газ у березні, квітні та травні 2015 року нею оплачено в один день 10.06.2015 року. При цьому обсяги у контрольних показниках позивачкою не заперечуються, щодо тарифів, які використовує відповідач при розрахунку вартості наданих послуг, спір також відсутній. З огляду на зазначене, суд вважає, що дії відповідача є правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Стосовно вимоги позивача про стягнення вартість поштових послуг в сумі 28,03 грн., оплачених нею при досудовому врегулюванні спірного питання, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки вказана сума не відноситься до судових витрат, а також зважаючи на те, що дії відповідача є правомірними та не порушували будь-які права позивача, суд вважає за необхідне також відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: dismissed