Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 04.03.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №46. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Сторони припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними відсутні нормальні відносини. Згода на утримання дітей між сторонами досягнута. Спір про розподіл майна, яке є спільною власністю відсутній. В звязку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 04 березня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №46 (свідоцтво про одруження І-ФП №058486, видане 04.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], 20.08.2004 року (копія свідоцтва про народження серії І-ФП №124957, видане 17.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області) та сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ФП №195048, видане 05.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved