Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву №б/н від 30 липня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Незважаючи на належне виконання позивачем зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 04 серпня 2016 року заборгованість за договором складає 12151,32 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором та витрати, що складаються із сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в сумі 1378 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без неї, позовні вимоги визнає частково, оскільки добровільно сплатила суму заборгованості в розмірі 5400 гривень та просить зменшити в звязку з важким матеріальним становищем стягнення штрафу та пені. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву №б/н від 30 липня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Обовязку щодо погашення суми кредиту та відсотків відповідач [PERSON] не виконує. Станом на 04 серпня 2016 року заборгованість за договором складає 12151,32 гривень, що складають: - 6208,07 гривень тіло кредитом; - 1909,33 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4682,37 грн. - нараховано пені за прострочене зобовязання, - 1250 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 554,82 грн. штраф (процентна складова) З них 2953,27 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015 року. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних їй відповідно до ст. 1048 ЦК України. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 21 жовтня 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-2003цс15, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення У той самий час договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором. Аналізуючи вищевикладені норми закону, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості, яка підлягає стягненню необхідно зменшити на суму 4682,37 грн. нарахованої пені за прострочене зобовязання штрафів та 1250 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Суд вважає, оскільки відповідачка [PERSON] добровільно сплатила 5400 грн., тому до стягнення підлягає сума 3772,22 гривень, яка складається з наступного: 808,07 гривень тіло кредиту, 1909,33 гривень відсотків за користуванням кредитом та 500 грн. штраф (фіксована складова), 554,82 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову і стягнення в його користь із відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті 1378 гривень судового збору.

Outcome: partial