Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В жовтні 2013р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Третя Київська міська державна нотаріальна контора, в якому просила суд: визнати за собою право власності на спадкове майно, а саме на ? частину квартиру [ADDRESS]. В подальшому позивачкою було подано заяву, про заміну відповідача та третьої особи, в якій зазначено, відповідачем Київську міську раду, а в якості третьої особи - Головне управління юстиції в м. Києві. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який за життя склав на її користь заповіт, після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину вищезазначеної квартири. У визначений законодавством строк позивачка звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у зв'язку з тим, що позивачка не має правовстановлюючого документу на спадкове майно, і на вимогу державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори надати правовстановлюючі документи на спадкове майно не може його надати, а також поновити його через смерть чоловіка, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та здійснити відповідну реєстрацію, у зв'язку з чим вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просить суд не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач та третя особа, про час та місце судового розгляду оповіщались у встановленому законом порядку, у судові засідання представники не з'явились, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. За життя, 14 листопада 2007р., [PERSON] склав заповіт на користь позивачки. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п.4.15, п.п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за нею право власності на спадкове майно, а саме на: ? частину квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved