Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 24 грудня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №243. В шлюбі дітей немає. З відповідачем разом не проживають з січня 2016 року та не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними постійно виникали сварки та скандали, тому він прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] позов підтримує, на примирення не згідни, просить позов задовольнити та проводити заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ковальчук) [PERSON] уклали шлюб 24 грудня 2011 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №243. В шлюбі дітей немає. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами постійно виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо з січня 2016 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved