Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

В вересні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просили визнати за ними право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що вказана квартира була надана [PERSON] та члена його сім`ї, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому у вказаній квартирі був зареєстрований [PERSON] . У зв`язку зі зміною місця роботи [PERSON] сім`я, крім [PERSON] , переїхала мешкати до м.Харкова. [INFO] [PERSON] помер. Зазначають, що не втрати інтересу до спірного майна, мають намір їм користуватись, іншого житла у власності не мають. Як на підставу своїх вимог посилаються на ст.9, 64, 65, 106 ЖК України. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти позову заперечує, в його задоволенні просить відмовити, посилаючись на те, що позивачі у добровільному порядку покинули спірне житло, вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту і у відповідності до ст..107 ЖК втратили право на користування житлом. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав і просив суд його задовольнити. Представники відповідача в задоволенні позову просили відмовити. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 21.02.2005 року за рішенням №20 було видано ордер на жиле приміщення [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на право зайняття жилого приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с.22). 07 грудня 2006 року за вищевказаною адресою був зареєстрований батько [PERSON] [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання 09.01.2007 року за адресою [ADDRESS] та зареєстровані в м . Харкові. Особовий рахунок по вказаній квартирі переведено на [PERSON] . Інші зареєстровані особи відсутні. Згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у м.Харкові. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самовряджування, визначені Коституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч. 1 ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств(відомчий житловий фонд). Норми ст. 18 ЖК Української РСР, визначають, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Чернігівська міська рада є органом місцевого самоврядування, у віданні якої перебуває державний житловий фонд (житловий фонд місцевої ради) і яка здійснює управління ним. Квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду. [PERSON] , який помер [INFO] за життя не набув права власності на спірну квартиру [ADDRESS] , із заявами про вселення членів сім`ї або будь-яких інших осіб у квартиру до житлово-експлуатаційної організації не звертався. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до ч.2 ст107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Доводи позивачів про те, що спірна квартира є їх єдиним житлом не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки спірну квартиру позивачі залишили добровільно, фактично тривалий час в ній не проживали, а єдиним мешканцем і квартиронаймачем був [PERSON] . Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed