Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу, укладений 28 березня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто»; стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на його користь сплачені грошові кошти у розмірі 26026 грн та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 березня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» був укладений договір фінансового лізингу, згідно з яким товариство зобов'язалося придбати та передати йому транспортний засіб «Jinma» моделі 264, об'ємом двигуна 1,5/дизель, а він зобов'язався прийняти предмет лізингу та своєчасно сплачувати лізингові платежі. На виконання умов договору він сплатив відповідачу 40 000 грн , але предмет лізингу не отримав. При цьому відповідач зазначив, що єдиний транспортний засіб вказаної марки та моделі, який залишився у лізингодавця, у несправному стані і придбати інший не має можливості. Він, за порадою відповідача, та не маючи юридичної освіти, написав заяву про розірвання укладеного договору фінансового лізингу. На цю заяву він отримав відповідь про те, що, з урахуванням п.12.1 договору фінансового лізингу, йому буде повернуто лише 13974 грн. і вказані грошові кошти йому були повернуті. Він зрозумів, що його ошукали, і звернувся до відповідача з заявою, в якій просив вважати його попередню заяву про відмову від договору та повернути йому 40000 грн. Відповідач добровільно решту сплачених коштів не повернув. Закон України «Про фінансовий лізинг» встановлює право лізингоодержувача на відмову від договору в односторонньому порядку у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів. В укладеному договорі фінансового лізингу обмежені права лізингоодержувача, звужені обов»язки лізингодавця та виключена відповідальність останнього, а відповідальність лізингодержувача занадто жорстка,що створило дисбаланс прав та обов»язків сторін договору. Відповідач не має ліцензії на надання послуг фінансового лізингу. Договір фінансового лізингу має бути посвідчений нотаріально, але ця вимога законодавства дотримана не була. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсним договір фінансового лізингу, укладений 28 березня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON]; стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь [PERSON] 26026 грн, сплачених на виконання договору фінансового лізингу; в іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що під час укладення договору фінансового лізингу між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що саме після передачі предмету лізингу мав бути остаточно визначений розмір лізингових платежів та лізинговий період, що обумовлено можливою зміною вартості предмету лізингу. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що умова щодо визначення продавця не є істотною для договору фінансового лізингу. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що приписами 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» не передбачений вичерпний склад лізингових платежів, а тому адміністративний платіж є доходом лізингодавця. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що у товариства наявна довідка про взяття на облік юридичної особи, що має право надавати послуги з фінансового лізингу, але на час укладання оспорюваного договору були відсутні ліцензійні умови. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що законодавством встановлена необхідність простої письмової форми договору фінансового лізингу, яка б визначала досягнення згоди сторонами щодо усіх істотних умов договору; нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу не вимагається. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 28 березня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та позивачем був укладений договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб марки « Jinma», моделі 264, об'єм/тип двигуна - 1,5дизель, тип КПП - мех, привід - 4х4». Відповідно до додатку 1 до укладеного договору вартість предмета лізингу становить 6305.66 дол. США (на момент підписання договору 167100 грн.); щомісячний авансовий платіж 262.74 дол. США; адміністративний платіж 630.57 дол. США (10% вартості предмета лізингу); комісія за передачу 189.17 дол. США (3% вартості предмета лізингу). Згідно з п. 4.1 договору фінансового лізингу та додатком №1 до вказаного договору передбачена передача предмету лізингу у користування лізингоодержувачу після сплати адміністративного платежу у розмірі 10% від вартості предмету лізингу, авансового платежу у розмірі 50% від вартості предмету лізингу, комісії за передачу предмета лізингу у розмірі 3% від вартості предмету лізингу, а також сплати різниці між вартістю предмету лізингу, зазначеною у договорі та вартістю предмету лізингу на момент його купівлі лізингодавцем. На виконання умов укладеного договору позивач сплатив відповідачу 40 000 грн., що не оспорювалось в ході розгляду справи та підтверджується письмовими доказами по справі. В подальшому відповідач повернув позивачу 13974 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими : лізингодавець не несе відповідальність за невиконання зобов»язань, а навпаки отримує штраф у розмірі 40% від розміру авансового платежу за невиконання зобов»язань лізингоодержувачем, сторони не погодили постачальника транспортного засобу, сторони остаточно не погодили вартість предмета лізингу та графік лізингових платежів, відповідачем не обґрунтований розмір адміністративного платежу, дострокове погашення лізингових платежів передбачає нарахування штрафних санкцій; відповідач не надав доказів наявності у нього ліцензії для надання послуг фінансового лізингу; договір фінансового лізингу не посвідчений нотаріально; позивачем не надано доказів заподіяння йому моральних страждань. Проте, з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За приписами ст.. 6 Закону України « Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору фінансового лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користуватися предметом лізингу; розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що умова щодо визначення продавця не є істотною для договору фінансового лізингу. Відповідно до п. 2.2 укладеного договору фінансового лізингу строк лізингу починається з моменту передачі лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. Відповідно до п.10.4 договору в разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобов»язання до купівлі транспортного засобу підписати додаток №3 до даного договору із визначенням лізингових періодичних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі та передачі транспортного засобу. В ході розгляду справи не оспорювалось, що транспортний засіб придбаний не був , акт приймання-передачі предмета лізингу не підписувався. За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони остаточно не погодили вартість предмета лізингу та графік лізингових платежів, тобто що це є несправедливою умовою договору. За змістом ст. 16 Закону України « Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що приписи законодавства не містять вичерпного переліку щодо складових лізингового платежу, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що умови договору фінансового лізингу про сплату адміністративного платежу є несправедливими. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що є несправедливими умови договору фінансового лізингу про нарахування штрафних санкцій за дострокову сплату лізингових платежів , а також є несправедливими умови договору фінансового лізингу , які передбачають жорстку відповідальність лізингоодержувача за невиконання умов укладеного договору та відсутність відповідальності лізингодавця за невиконання останнім умов договору, оскільки такі умови договору призводять до істотного дисбалансу прав та обов»язків сторін. Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що відповідач не мав ліцензії на надання послуг фінансового лізингу, договір фінансового лізингу не був посвідчений нотаріально, тобто даний правочин не створює юридичних наслідків. Доводи апеляційної скарги про те, що у товариства наявна довідка про взяття на облік юридичної особи, що має право надавати послуги з фінансового лізингу, але на час укладання оспорюваного договору були відсутні ліцензійні умови, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за приписами ст. 34 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Доводи апеляційної скарги про те, що законодавством встановлено необхідність простої письмової форми договору фінансового лізингу, яка б визначала досягнення згоди сторонами щодо усіх істотних умов договору; нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу не вимагається, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки договір фінансового лізингу містить елементи договору оренди та договору купівлі-продажу транспортного засобу, тобто на правовідносини сторін поширюються приписи ст.. 799 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору за участю фізичної особи.

Outcome: partial