Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 31 жовтня 2011 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідачка станом на 31 серпня 2017 року має заборгованість в сумі 71555,31 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. Вважала, що оскільки [PERSON] останній раз зняла кошти після 19 липня 2013 року і з того часу карткою не користувалась в зв'язку з її втратою, то враховуючи, що строк погашення заборгованості становить 55 днів строк давності для стягнення заборгованості закінчився у вересні 2016 року. За цей період банк до суду з позовом про стягнення заборгованості не звернувся, тому відповідно до ст.258, 259 ЦК України пропустив строк позовної давності. Також вважала, що між сторонами не укладено кредитний договір, оскільки вони не дійшли згоди щодо його істотних умов, враховуючи, що позивачка не підписувала їх, а підписання заяви на отримання банківських послуг не являється доказом укладення договору. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 31 жовтня 2011 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями: анкети-заяви, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг, нової редакції статуту (а.с.9-34, 40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 31 серпня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 71555,31 грн. з яких: 4514,95 грн. - заборгованість за кредитом; 59870,75 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3286,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 3883,59 грн. - судові штрафи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З виписки по особовому рахунку (а.с.75-83) вбачається, що відповідачка після 19 липня 2013 року користувалася кредитними коштами, а відтак посилання на втрату картки не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. Посилання представника відповідача на те, що кредитний договір не був укладений, оскільки [PERSON] не була ознайомлена з умовами кредитування судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються її ([PERSON]) підписом в заяві-анкеті під застереженням, що вона ознайомлена з умовами і правилами надання банківських послуг та підписом під довідкою про умови кредитування, де зазначені розміри основних платежів (відсотки, розмір пені, штрафи, тощо). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved