Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В грудні 2016р. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50002292 від 01 листопада 2011р. (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 190847,93 грн. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 15 грудня 2016р. підсудність цивільної справи за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором визначена Шевченківському районному суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 листопада 2011р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 109898,47 грн. еквівалент суми кредиту 13711,6 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних та кінцевим терміном повернення платежу - 15 листопада 2016р. В забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, 07 листопада 2011р. між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 50002371. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 02 грудня 2016р. заборгованість відповідача складає 190847,93 грн., а саме: простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом в сумі 85012,66 грн.; заборгованість по відшкодуванню страхових платежів - 4372,39 грн.; заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 101462,89 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості примусово. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу за його відсутності, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не надіслав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 листопада 2011р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до основних умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 109898,47 грн. еквівалент суми кредиту 13711,6 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних та кінцевим терміном повернення платежу - 15 листопада 2016р. Невід'ємною частиною цього договору є загальні умови кредитування додаток до кредитного договору (далі по тексту - умови). Взяті не себе зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором відповідач належним чином не виконував у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 19 травня 2010р. склала 190847,93 грн., в тому числі, простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом в сумі 85012,66 грн.; заборгованість по відшкодуванню страхових платежів - 4372,39 грн.; заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 101462,89 грн., з яких: 91453,32 грн. - сума заборгованості за кредитом; 10009,57 грн. - сума заборгованості за процентами. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином умови вищезазначеного кредитного договору. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3) ч. 1 ст. 611 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 611 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2862,72 грн.

Outcome: approved