Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В вересні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Територіального медичного об'єднання «Дерматовенерологія» у м. Києві, в якому просила суд: зобов'язати відповідача видати позивачці довідку про підтвердження періоду роботи з 15 квітня 1997р. по 17 серпня 2000р. в Київському міському шкірно-венерологічному диспансері - інфекційному закладі сфери охорони здоров'я, зазначивши в довідці, що вказаний період зараховується до стажу роботи для обчислення пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди перебування у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку та без збереження заробітної плати; стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що у зазначений вище період час вона працювала в Київському міському шкірно-венерологічному диспансері, правонаступником якого є відповідач, на посаді повара. При неодноразових зверненнях позивачки до відповідача про надання їй довідки для обчислення пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач надає формальні відповіді, що на думку позивачки протиправним та необґрунтованим, а тому вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. До судового засідання позивачка подала до суду клопотання про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та просить суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавався. В процесі розгляду справи сторона відповідача клопотала перед судом про оголошення по справі перерви для отримання правничої допомоги, яке було задоволено судом. Також стороною відповідача було подано до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до суду, якого не існує. Зазначене клопотання було залишено без задоволення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин (далі по тексту норми зазначеного нормативного акту будуть наводитись у зазначеній редакції) акт, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Пунктом б) ч. 1 ст. 13 цього Закону передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, з 15 квітня 1997р. по 17 серпня 2000р. позивачка працювала на посаді повара 4 розряду в Київському міському шкірно - венерологічному диспансері (а.с. 15, 16). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що всі її звернення до відповідача були залишенні відповідачем без задоволення і не розглянуті по суті. Судом встановлено, що 30 серпня, 06 жовтня, 17 грудня 2016р., 21 лютого 2017р. позивачка зверталась до відповідача з заявами про видачу їй довідки про підтвердження періоду роботи з 15 квітня 1997р. по 17 серпня 2000р. в Київському міському шкірно-венерологічному диспансері - інфекційному закладі сфери охорони здоров'я, зазначивши в довідці, що вказаний період зараховується до стажу роботи для обчислення пенсії в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди перебування у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х річного віку та без збереження заробітної плати. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано доказів того, що відповідачем в установленому законом порядку були розглянуті вищезазначені заяви позивачки і надано їй довідку про підтвердження зазначеного трудового стажу в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наказу МОЗ України за № 133 від 19 липня 1995р. «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» або відмови в наданні такої довідки в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не було належним чином розглянуто і прийнято рішення в установленому законом порядку за заявами позивачки, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з урахуванням положень ст. 10 ЦПК України слід зобов'язати відповідача, протягом 30 днів з часу набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяви позивачки від 30 серпня, 06 жовтня, 17 грудня 2016р., 21 лютого 2017р., і за наслідками їх розгляду прийняти рішення у встановленому законом порядку, при цьому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», положень ст. 16 ЦК України, суд не наділений повноваженнями, як роботодавець підтвердити наявність чи відсутність у сторони відповідного трудового стажу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial