Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Відповідно до договору оренди кварти від 19.01.2019 року (далі - Договір), [PERSON] (наймодавець, орендодавець) передав, а [PERSON] (наймач, орендатор) прийняв в оренду для тимчасового проживання з 19 січня 2019 року до 18 грудня 2019 року двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Прийом-передача квартири здійснюється на підставі підписання сторонами Актів прийому-передачі (додаток №1), яке є невід`ємною частиною даного Договору. Сума орендної плати встановлюється 4000 грн. в місяць. Квартплату та лічильники оплачує орендатор. (а.с.7) Відповідно до п.15 договору, договір може бути розірваний достроково за згодою двох сторін з попередженням один одного не пізніше, ніж за один місяць в письмовому вигляді, а при незгоді сторін згідно діючому законодавству. Відповідно до акту прийому-передачі квартири від 19.01.2019 року, на момент передачі квартири зафіксовано задовільний стан для проживання. Орендатор зобов`язується забезпечити схоронність майна та передати Орендодавцю квартиру в належному стані, з врахуванням нормального фізичного зносу (а.с.8). 08 травня 2019 року позивач [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] склали акт про засвідчення обставин вивільнення квартири, відповідно до якого квартира була закрита на два замка та залишена ними 27.04.2019 року о 14-30, ключі залишилися у орендаря [PERSON] (а.с.11). 08 травня 2019 року [PERSON] направив відповідачу [PERSON] вимогу про повернення в строк до 15.05.2019 року залишку коштів за договором від 19.01.2019 року у сумі 3615,65 грн. (а.с.9,14). 17.05.2019 року [PERSON] направив відповідачу [PERSON] пропозицію від 17.05.2019 року про розірвання договору (а.с.12-13, 14) Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він працює разом з позивачем. Зі слів позивача він також знав, що позивач з родиною мешкає в квартирі, яку орендував у відповідача. В квітні місяці позивач розповів йому, що він разом з родиною хоче залишити помешкання та орендувати нове житло, оскільки у квартирі є клопи. Також позивач розповів йому, що вже підшукав іншу квартиру. 27 квітня 2019 року він допомагав позивачу вивозити речі з квартири. Після того, як усі речі позивача вони вивезли, то розставили меблі, які зберігались на балконі. Вони повернули у спальню два ліжка, на які поклали матраци, поклали килими, поставили комод. Двоспальне ліжко перенесли до зали та покинули приміщення. Позивач розмовляв з відповідачем телефоном та повідомив, що відповідач не зможе приїхати 27.04.2019 року, оскільки зайнятий на роботі. 7 травня 2019 року вони з позивачем повертались з роботи додому до Краматорська, позивач при ньому розмовляв по телефону з відповідачем. Також він бачив, що позивач зустрічався з відповідачем 7 травня 2019 року, однак свідком їх розмови не був, оскільки знаходився на іншому боці вулиці. 8 травня 2019 року вони склали акт про вивільнення квартири та опечатали ключі, він підписав цей акт. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 19.01.2019 року вони зустрілись на квартирі з власником квартири. Оглянули квартиру, уклали договір, підписали акт та внесли завдаток. Перед укладанням договору вони з чоловіком квартиру оглядали, однак не постільну білизну та ліжка вони ретельно не оглядали. Після укладання договору, вони приїхали прибрати у квартирі та під час прибирання побачили, що матраци та ліжка знаходяться у незадовільному стані. Матраци були розірвані, у плямах. Вони з чоловіком мали бажання залишити квартиру, однак, оскільки у них не було іншого житла, вони вже внесли кошти, то вони залишились там жити та самостійно вирішити цю проблему. В цей же день, вони зняли матраци, розібрали ліжка, зняли брудні килими та винесли їх на балкон. Квартиру та ліжко обробили дезінфікуючими засобами, замовили новий матрац, надувне ліжко для дитини. Наприкінці лютого - початку березня вона помітила у себе на руках укуси, звернулась до лікарні, їй призначили лікування. Лікувалась вона приблизно 3 місяці. Згодом вона дізналася, що такі укуси можуть бути укусами клопів. Також укуси були у дитини, якій також було призначено лікування. Чоловік обробляв квартиру дезинфікуючими засобами, однак це не допомогло. Вони вимушені були лікуватися, відчували побутові незручності, не могли запросити гостей, оскільки боялись, що їх речі заражені. Коли вони сказали власнику квартири про те, що в квартирі клопи, він не подивився та запропонував їм вирішити проблему самостійно, пошукати засіб в інтернеті. Вона запропонувала власнику квартири викликати санепідемстанцію, розмовляти з сусідами, викинути старі ліжка та матраци. Однак власник квартири відмовився позбутися старих речей. Самостійно санстанцію вони не викликали, оскільки вважали, що це повинен робити власник. Про те, що вони вивільняють квартиру, вона повідомила власника квартири у телефонній розмові. 22 квітня 2019 року їй подзвонив власник квартири та повідомив, що він привезе новий холодильник. Вона сказала, що вони будуть вивільняти квартиру до кінця тижня, приблизно 27 квітня 2019 року, точну дату не могла сказати, оскільки вони чекали на пароочисник, який прийшов 26 травня 2019 року. 22 - 23 квітня 2019 року телефоном вони домовились з власником квартири, що 27 квітня 2019 року о 13-00 годині вони вивільняють квартиру, розривають договір та їм повертають заставу. Власник просив, щоб вони розставили усі речі на свої місця. 27 квітня 2019 року вона обробляла речі пароочисником. При обробці матрацу, вона побачила клопів, зібрала у коробочку, щоб показати власнику квартири, однак він не з`явився. 27 квітня 2019 року о 9 годині власник квартири зателефонував її чоловіку та повідомив, що він не може прибути, оскільки його викликали на роботу та о наступній зустрічі вони домовляться згодом. 7 травня 2019 року вони зустрілись біля ДК «Будівельник», однак договір не розірвали, оскільки з боку власника квартири до них були висунуті претензії про те, що речі не на своїх місцях, а також вони не змогли домовитись про суму коштів, яку власник квартири їм повинен повернути. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною відповідача [PERSON] . Вони здавали квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору Чаруковським. Зі слів чоловіка їй було відомо, що через деякий час після підписання договору, орендарі почали скаржитися на те, що холодно. Чоловік придбав батареї, при орендарях поставив батареї. Через деякий час орендарі поскаржилися на тарганів, чоловік придбав засоби для боротьби з тарганами запропонував їх потравити, однак орендарі сказали, що зроблять все самі. Потом вони дізналися, що дані засоби так і не були використані. Через два місяця після укладення договору, дружина позивача почала скаржитися, що в квартирі клопи. Повідомила, що вона зверталась до лікарів. Самі [PERSON] казали, що на попередній квартирі, де вони жили, були клопи. У квартирі [PERSON] пошкодили кабель, залишили меблі не на своїх місцях. Нові килими, які були на підлозі, Чаруковські винесли на балкон, внаслідок чого, вони зіпсувалися. Також [PERSON] не повернули їм ключі від квартири. Крім того, [PERSON] сказали, що вони придбали новий матрац та вони сплатили Чаруковським кошти за матрац, однак коли вони з чоловіком прийшли до квартири, цього матраца не було, [PERSON] його забрали. Чоловіку прийшлось наймати вантажників, щоб переставили меблі, відновлювати кабель, а також придбавати нові замки, наймати працівника, щоб він замінив замки, оскільки [PERSON] не повернув ключі. Вона особисто була у квартирі 15.06.2019 року. Вони не бажали розривати договір, пропонували викликати санстанцію, щоб пересвідчитись чи дійсно там клопи, однак [PERSON] відмовились від цього. Відповідно до ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Відповідно до ч.2 ст.825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Таким чином, відповідно до умов договору наймач має право достроково розірвати договір за згодою наймодавця, попередивши його за один місяць, або відповідно до вимог діючого законодавства відмовитися в односторонньому порядку від договору оренди квартири, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Також закон передбачає розірвання договору найму житла за рішенням суду на вимогу наймодавця в певних випадках. Як вбачається з матеріалів справи, взаємної згоди на розірвання договору оренди квартири, яка повинна бути оформлена письмово, відповідно до умов самого договору та вимог ст.654 ЦК України, сторони не досягли, додаткова угода до договору оренди квартири від 19.01.2019 року, відповідачем не підписана. Письмова пропозиція позивача від 17.05.2019 року на ім`я відповідача також свідчить про відсутність взаємної згоди на розірвання договору оренди квартири. В даному випадку позивач скористався правом, передбаченим ч.1 ст.825 ЦК України, відмовитися від договору найму квартири в односторонньому порядку, що і зробив, виїхавши з квартири 27.04.2019 року, про що склав акт від 08.05.2019 року. Разом з цим, доказів про письмове попередження відповідача про відмову від договору за три або за один місяць, як зазначено в договорі, позивач не надав. У судовому засіданні позивач також не заперечував, що він не попереджав відповідача про вивільнення квартири у письмовому вигляді у строк, передбачений умовами договору. В своїй вимозі про повернення коштів за договором, яка датована 08.05.2019 року, тобто після фактичної відмови від договору найму, позивач зазначив, що 14.04.2019 року сторони дійшли взаємної згоди щодо припинення дії договору та вивільнення орендованої квартири, але ж у письмовому вигляді цієї згоди не представлено, у зв`язку із чим не може бути взято до уваги судом як доказ попередження відповідача про відмову від договору, або як доказ розірвання договору, що повинно оформлюватися в письмовому вигляді із підписом обох сторін за договором, що буде свідчити про їх вільне волевиявлення. Суд зазначає, що відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.825 ЦК України, наймачу надається право відмовитися від договору найму житла в будь-який час, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Разом з цим, належних та допустимих доказів того, що житло стало непридатним для постійного проживання, позивачем не надано. Як зазначено в акті прийому-передачі квартири від 19.01.2019 року, на момент передачі квартири зафіксовано задовільний стан для проживання. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про наявність клопів в квартирі є недостатніми для встановлення вини саме відповідача у їх появі та непридатності житла для проживання. Відповідно до п.12 Договору, саме позивач зобов`язався здійснювати санітарно-гігієнічні заходи у житлі. Згідно з ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, вимоги позивача про розірвання договору оренди квартири з 27.04.2019 року задоволенню не підлягають, оскільки останній скористався своїм правом, наданим ч.1 ст.825 ЦК України, у будь-який час відмовитися від договору найму та з моменту звільнення позивачем приміщення квартири договір вважається розірваним в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Також відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Таким чином, відшкодування завданої майнової та моральної шкоди здійснюється у разі порушення стороною своїх договірних зобов`язань або прав іншої сторони, наданих законом. Судом не встановлено будь-яких порушень відповідачем прав позивача, факт наявності клопів в квартирі, що робить її непридатною для проживання, та вина в цьому відповідача, не доведена беззаперечними належними та допустимими доказами. Отже, вимоги позивача про стягнення майнової шкоди у сумі 2125 грн. (половина вартості пароочисника) та моральної шкоди в сумі 15000 грн. безпідставні та задоволенню не підлягають. Відповідно до п.п.16,17 Договору, при розірванні договору з вини Орендодавця, останній зобов`язаний повернути плату за оренду квартири та користування всім майном, за мінусом строку мешкання Орендатора в квартирі з моменту укладення до моменту розірвання договору. При розірванні договору достроково з вини або ініціативи Орендатора гроші не повертаються. Таким чином, враховуючи, що саме за ініціативою позивача відбулося розірвання договору оренди квартири шляхом відмови від договору найму, в порядку ч.1 ст.825 ЦК України, підстав для стягнення орендної плати саме з відповідача не має. Відповідно до п.21 Договору, до 10.02.2019 року орендатор повинен внести 4000 грн. в якості страхової суми, яка підлягає поверненню в момент виїзду орендатора, якщо не має претензій зі сторони орендодавця. Враховуючи, що виїзд з квартири відбувся без належного письмового повідомлення відповідача, останній поніс витрати на зміну замків в квартирі, що підтверджується товарними чеками (а.с.63), а отже об`єктивно існують певні претензії у наймодавця, що також підтверджується і поясненнями сторін та свідків [PERSON] та [PERSON] , підстав для стягнення заборгованості за договором не має. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1536,8 грн., стягненню з відповідача не підлягає та залишається на позивачеві.

Outcome: dismissed