Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області та [PERSON], в обґрунтування якого посилався на те, що 23 серпня 2013 року померла його троюрідна сестра [PERSON]. \~ \~ \~ \~12 серпня 2015 року, він, як спадкоємець пятої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], а 26 серпня 2015 року нотаріус отримала згоду спадкоємця [PERSON] на включення його до кола спадкоємців, оскільки він пропустив строк прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В позовній заяві вказує, що нотаріус надала йому розяснення про те, що ним пропущено строк прийняття спадщини, у звязку із чим вона не може зареєструвати його заяву, оскільки в спадковій справі наявні дві зареєстрованих заяви про прийняття спадщини від спадкоємців за заповітом. \~ \~ \~ \~При цьому, як зазначає позивач, нотаріусу було відомо, про видані нею 07 липня 2015 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON], про що його з невідомих йому причин повідомлено не було. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач посилався на те, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2015 року було встановлено факт, що він є братом [PERSON] третього ступня споріднення, а як наслідок, і її спадкоємцем пятої черги за законом. \~ \~ \~ \~Проте, [PERSON], дізнавшись про це рішення, оскаржила його, і ухвалою ВССУ від 05 квітня 2017 року його заява про встановлення факту родинних відносин була залишена без розгляду на підставі ч.6 ст. 235 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В ході розгляду судами вказаних справ, як зазначає позивач, стало відомо, що 18 серпня 2009 року [PERSON] склала заповіт на належну їй земельну ділянку площею 8,22 га на імя [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] [PERSON] 13 серпня 2013 року [PERSON] склала новий заповіт, яким заповіла ту ж саму земельну ділянку [PERSON], але рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 квітня 2015 року його визнано нікчемним, як наслідок, відповідно до ч.3 ст. 1254 ЦК України, втратив свою дію та чинність і заповіт [PERSON] на імя [PERSON], і в подальшому не відновлювався, оскільки його недійсність не повязана з обставинами, визначеними ст.ст. 225 та 231 ЦК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, як слідує із позовної заяви, ні [PERSON], ні [PERSON] не є спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом, а тому не можуть бути власниками майна, яке входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] \~ \~ \~ \~Але приватний нотаріус [PERSON], достовірно знаючи про рішення Апеляційного суду Миколаївської області, яким визнано заповіт [PERSON] від 13 серпня 2013 року нікчемним, всупереч всім нормам чинного законодавства, 07 липня 2015 року видала на імя [PERSON] два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки площею 7,9239 га та площею 0,2961 га, які розташовані на території Сергівської сільської ради Братського району Миколаївської області, чим грубо порушила його права, як спадкоємця за законом, оскільки він є троюрідним братом [PERSON] \~ \~ \~ \~Зокрема, факт родинних відносин із нею, як вказує позивач, випливає із того, що [PERSON] був батьком [PERSON] та [PERSON], а син [PERSON] [PERSON] ([PERSON]) Гаврилович, є його батьком. \~ \~ \~ \~При цьому, [PERSON] є сином [PERSON] та батьком померлої [PERSON]. \~ \~ \~ \~Таким чином, на думку позивача, у разі встановлення факту його родинних відносин з [PERSON], він набуває статусу її спадкоємця пятої черги за законом та спадкує усе належне їй майно, до складу якого входить, зокрема, земельна ділянка площею 8,22 га, яка наразі знаходиться у власності [PERSON], що порушує його права, як спадкоємця. \~ \~ \~ \~За таких обставин, представник позивача та позивач, після неодноразового уточнення позовних вимог, просили суд встановити факт, що [PERSON] є братом [PERSON] третього ступеня споріднення; визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право на спадщину № 231 від 07 липня 2015 року, видане на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 18 серпня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1021 на належну [PERSON] земельну ділянку площею 7,9239 га, кадастровий номер 4821484600:04:000:0246, розташовану на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та свідоцтво про право на спадщину № 232 від 07 липня 2015 року, видане на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 18 серпня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1021 на належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,2961 га, кадастровий номер 4821484600:01:000:0820, розташовану на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки та визнати за позивачем, як спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 7,9239 га, кадастровий номер 4821484600:04:000:0246 та земельну ділянку площею 0,2961 га, кадастровий номер 4821484600:01:000:0820 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області. Процесуальні дії у справі Провадження за вимогою про встановлення факту родинних відносин, предявленою у позовній заяві від 21 серпня 2017 року, було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року. Заявою від 19 жовтня 2017 року позивач висунув додаткову вимогу про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 8,22 га, розташовану на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належала померлій [PERSON] Однак, за вказану вимогу позивачем не було сплачено судовий збір згідно із положеннями Закону України «Про судовий збір», у звязку із чим судом було зобовязано позивача сплатити його у встановленому законом порядку. Одночасно, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2017 року від приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] витребувано спадкову справу, яка відкрилась після смерті [PERSON] 10 листопада 2017 року представник позивача вдруге уточнила позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 07 липня 2015 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року від приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було повторно витребувано оригінал спадкової справи, яка відкрилась після смерті [PERSON] Втретє спадкову справу після смерті [PERSON] було витребувано ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року, належним чином звірена копія якої надійшла до суду 21 грудня 2017 року та долучена до матеріалів справи. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року було викликано учасників справи у порядку ст. 240 ЦК України. Заявою від 01 лютого 2018 року представник позивача вкотре подала уточнену позовну заяву, яка ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року була залишена без руху у звязку з її невідповідністю вимогам Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Недоліки позовної заяви, відповідно до вказаної ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області, позивач усунув у заяві від 27 лютого 2018 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року, у звязку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» №2147-III від 03 жовтня 2017 року та у звязку із доповненням позивачем не лише позовних вимог, а й остаточним визначенням із статусом учасників справи, з метою забезпечення реалізації їхніх прав та законних інтересів, у справі розпочате підготовче провадження, а учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення, у тому числі, й для надання пояснень третьою особою. 30 березня 2018 року відповідач [PERSON] подала апеляційну скаргу на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, яка постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року була залишена без задоволення, а ухвала Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року без змін. 05 липня 2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] заявила відвід головуючому судді, у звязку із чим ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2018 року провадження у справі було зупинено на підставі п.7 ч.1 ст. 252 ЦПК України до вирішення питання про відвід. В задоволенні заявленого відводу було відмовлено ухвалою Арбузинського районного суду від 11 липня 2018 року, у звязку із чим провадження у справі було відновлено ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2018 року. 24 липня 2018 року відвід головуючому судді заявила відповідач [PERSON], про що направила до Арбузинського районного суду Миколаївської області відповідну заяву. У звязку із цим, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року провадження у справі було зупинено повторно на підставі п.7 ч.1 ст. 252 ЦПК України до вирішення питання про відвід, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року, а провадження у справі відновлене ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2018 року підготовче провадження у справі було закрите, в справу призначено до судового розгляду по суті. Підготовче провадження у справі не продовжувалось у порядку ч.3 ст. 189 ЦПК України, оскільки його шістдесятиденний строк закінчився під час перебування справи на розгляді Апеляційного суду Миколаївської області, а виходячи із системного аналізу положень ст.ст. 126, 127 ЦПК України, строк, який закінчився, не може бути продовжений. 05 листопада 2018 року явка позивача [PERSON] була визнана судом обовязковою, про що останній був повідомлений належно, однак в судове засідання не зявився, причин свого неприбуття не повідомив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2018 року від Братського районного суду Миколаївської області витребувано судове рішення у справі за позовом [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки такий доказ ні позивачем, ні його представником поданий не був, у той час, як останні в судове засідання не зявлялись, незважаючи на визнання явки позивача обовязковою. Явку позивача [PERSON] в судове засідання знову було визнано обовязковою. 06 грудня 2018 року належно завірена копія ухвали Братського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2018 року, якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Сергівської сільської ради Братського району Миколаївської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини було залишено без розгляду, надійшла до Арбузинського районного суду Миколаївської області та долучена до матеріалів справи. 10 грудня 2018 року позивач, незважаючи на те, що його явка визнана судом обовязковою, в судове засідання не прибув, направив до суду письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. 10 грудня 2018 року судом, на підставі ч.6 ст. 259 ЦПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення із визначенням дати та часу складання його повного тексту. Позиції учасників справи та їхнє вступне слово Позивач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив суду, що він є троюрідним братом [PERSON], так як його батько [PERSON] ( [PERSON] ) Гаврилович та батько [PERSON] [PERSON] є двоюрідними братами. У той час, як [PERSON] доводився [PERSON] дідом, а його дідом був [PERSON]. Всі вони походили від [PERSON]. Крім того, позивач пояснив, що він та [PERSON] проживали в [INFO]. [PERSON] жила бідно, а тому він завжди допомагав їй, лікував після інсульту та здійснив її поховання за власний кошт. Ще пять років після її смерті доглядав за її цивільним чоловіком, який також хворів. У [PERSON] є три рідні сестра Євгенія, Тетяна і [PERSON], яка вже померла, але вони заяв про прийняття спадщини не подавали. Так як він та [PERSON] підтримували родинні відносини, то остання запропонувала йому належну їй земельну ділянку, але він хотів оформити її на свою доньку [PERSON], на яку [PERSON] й склала заповіт. Проте, в судовому порядку його було визнано недійсним та стало відомо, що існує заповіт на [PERSON], але хто вона така він не знає, вперше побачив її в Арбузинському районному суді. Після смерті [PERSON] він відразу спадщину не прийняв, а лише у 2015 році звернувся до нотаріуса, яка розяснила йому, що потрібно поновити строк, у звязку із чим він і звернувся до Братського районного суду Миколаївської області, який установив факт його родинних відносин із [PERSON], але це рішення було скасоване. Чи надав він його нотаріусу не памятає. Крім того, позивач направив до суду письмові пояснення, датовані 07 грудня 2018 року, із яких слідує, що ще 02 березня 2015 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 12 серпня 2015 року від нього, як спадкоємця за законом, нотаріусом відбиралась заява, у якій йому було розяснено положення податкового, цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат» щодо обставин, які мають істотне значення при видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 19 серпня 2015 року він звернувся до [PERSON] з метою отримати згоду щодо прийняття ним спадщини, про що направив останній рекомендований лист, але її відповіді так і не отримав, що свідчить про мовчазну згоду [PERSON], у той час як [PERSON] 26 серпня 2015 року подала до приватного нотаріуса заяву про згоду на прийняття ним спадщини. 05 травня 2015 року Братським районним судом Миколаївської області було відкрите провадження у справі за його позовом до [PERSON], [PERSON] та Сергіївської сільської ради Братського району про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 21 січня 2016 року Братський районний суд Миколаївської області зупинив провадження у вказаній справі за завою [PERSON] до апеляційного розгляду справи № 471/827/15-ц. 15 березня 2016 року провадження у справі було відновлене, але [PERSON] подала апеляційну скаргу, 06 травня 2016 року Апеляційний суд Миколаївської області залишив дану апеляційну скаргу без розгляду. 24 травня 2016 року цей же суд відмовив [PERSON] у відкритті провадження за апеляційною скаргою. Так тривало до 16 січня 2018 року, так як питання про поновлення строку на прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин є взаємоповязаними (без встановлення факту родинних відносин неможливо поновити строк на прийняття спадщини та і спадщини, яка складалась із земельних ділянок, на даний час вже немає, так як їх власником із 07 липня 2015 року є [PERSON]С.). У звязку з тим, що справу про встановлення факту родинних відносин ВССУ було залишено без розгляду та станом на 16 січня 2018 року вона перебуває в Арбузинському районному суді Миколаївської області, то позивач, як слідує із його письмових пояснень, прийняв рішення про залишення заяви про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини без розгляду, що не позбавляє його права ще раз звернутись до суду з аналогічним позовом після прийняття рішення у справі № 471/592/17-ц. Таким чином, посилаючись на положення ст. 1222 ЦК України, позивач вважав і вважає себе спадкоємцем після смерті [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені у ньому та додатково пояснила, що 07 липня 2015 року нотаріусом було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому земельна ділянка, яка належала [PERSON] перебуває у власності [PERSON], яка вже 15 липня 2015 року почала здавати її в оренду Агрофірмі «Надія». Вказані свідоцтва було видано з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус самостійно відновила дію заповіту, чинність якого не відновлюється згідно закону. Строк для подання заяви про прийняття спадщини не встановлено, оскільки відповідну позовну заяву [PERSON] Братським районним судом Миколаївської області було залишено без розгляду. Просила позов задовольнити повністю, проте, в подальшому заявила, що відмовляється від вимог про визнання права власності на земельні ділянки, у той час, як буде наполягати на визнанні недійсними та скасуванні свідоцтв про право на спадщину, виданих 07 липня 2015 року на імя відповідача [PERSON] Але відповідної письмової заяви про відмову від частини позовних вимог представник позивача не подала. Крім того, яким чином наявність свідоцтв, виданих 07 липня 2015 року, порушує права позивача у контексті того, що він спадщину не прийняв, представник позивача пояснити не могла та повідомила суду, що нотаріус не хотіла приймати заяву про прийняття спадщини від позивача, вони звертались із скаргою на дії нотаріуса, проте це результату не дало. Представник відповідача\~[PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивач у встановленому законом порядку, згідно із положеннями ст. 1272 ЦК України, спадщину не прийняв, а тому за ним не може бути визнане право власності на спадкове майно. [PERSON] на момент надання своєї згоди на прийняття позивачем спадщини вже не була спадкоємцем, а тому потрібна була згода спадкоємця [PERSON], у той час, як остання її не надавала. Крім того, позивачем не доведено яким чином свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані на імя [PERSON], порушують його права, у звязку із чим просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача\~ Сергіївської\~сільської ради\~Братського району\~Миколаївської області у судове засідання не зявився, про його дату, час і місце повідомлявся протягом всього часу судового провадження, неодноразово направляв до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, посилаючись на те, що проти задоволення позову не заперечує. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ приватний\~нотаріус \~Братського \~районного \~нотаріального \~округу \~Миколаївської \~області [PERSON]\~та її\~представник \~[PERSON] в судове засідання не прибули, про час і місце судових засідань повідомлялись шляхом направлення судових повісток, причин своєї неявки не повідомили, у той час, як третя особа без самостійних вимог протягом судового провадження направляла до суду письмові пояснення, у яких проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити із підстав, що нею викладені у поясненнях. У цілому ж пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зводяться до того, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 06 вересня 2013 року і закрита 07 липня 2015 року у звязку із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцю [PERSON], у той час, як позивач [PERSON] не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом. Позаяк, спадкоємцем четвертої черги за законом, який прийняв спадщину, є співмешканець [PERSON] [PERSON] Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою доньки позивача [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 13 серпня 2013 року секретарем Сергівської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON] Але 17 січня 2014 року до спадкової справи була долучена заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 30 грудня 2013 року приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Проте, 09 квітня 2015 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області встановлено нікчемність заповіту [PERSON] на імя [PERSON], а 30 вересня 2015 року це рішення Апеляційного суду Миколаївської області було залишено без змін Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ. Крім того, як слідує із письмових пояснень третьої особи, [PERSON] безпідставно посилається на ч.4 ст. 1254 ЦК України, оскільки заповіт [PERSON] на імя [PERSON] був визнаний нікчемним, підробленим, то згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України ніяких правових наслідків не створив. Після ухвалення Апеляційним судом Миколаївської області рішення про визнання заповіту на імя [PERSON] нікчемним, представник [PERSON] [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 18 серпня 2009 року. Здійснивши запит до Братського районного суду Миколаївської області з метою отримання інформації про оскарження [PERSON] та [PERSON] заповіту [PERSON] на імя [PERSON], 03 липня 2015 року вона отримала відповідь про те, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] та Сергіївської сільської ради про визнання заповіту недійсним визнана неподаною та повернута позивачу, тобто [PERSON] 07 липня 2015 року нею перевірено реєстрацію обох заповітів у Спадковому реєстрі та згідно даних інформаційної довідки № 40868051, заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу [PERSON] 18 серпня 2009 року був чинним, у той час, як заповіт, посвідчений секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON] 13 серпня 2013 року був скасованим на підставі судового рішення від 09 квітня 2015 року. Крім того, перед видачею свідоцтва нею було перевірено відсутність заборони та арешту, а тому 07 липня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом спадкоємцю [PERSON] Аналогічні за своєю суттю письмові пояснення направляла до суду й відповідач [PERSON], яка в судові засідання не зявлялась, про їх дату, час і місце повідомлялася належним чином, проте, участь у справі брав її представник. \~ \~ \~ \~ Показання свідків, допитаних у порядку ст. 230 ЦПК України Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що дід [PERSON] і дід [PERSON] це рідні брати. Вони разом жили неподалік від нього в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області. У діда [PERSON] був син [PERSON], а у [PERSON] були чотири дочки Євгенія, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] це батько [PERSON] позивача по справі, у якого було пятеро дітей, включаючи [PERSON]. Батька діда [PERSON] і діда [PERSON] не знає, їх імені, по батькові також, оскільки вони померли, коли йому було близько чотирнадцяти років. Але знає, що вони рідні брати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що позивача по справі знає давно. У нього була троюрідна сестра [PERSON]. Батька [PERSON] звали [PERSON], а батька позивача [PERSON]. Вони були двоюрідними братами. [PERSON] проживала разом з нею по сусідству, вони спілкувались, а позивач доглядав її, здійснював поховання та робив поминальні обіди. Вона знає, що [PERSON] хотіла переоформити земельну ділянку на позивача. Встановлені фактичні обставини і зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, у тому числі й на докази, що відхилені судом та мотиви їх відхилення, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи Тож, суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши надані докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів,

Outcome: partial