Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Правекс-банк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 17 вересня 2008 року [PERSON] уклала з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», кредитний договір № 6396-003/08Р, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2025 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача 17 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки 6396-003/08Р, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання відповідати перед Банком за належне виконання відповідачем умов договору кредиту в повному обсязі. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту в розмірі 2920188,83 грн, з яких: сума кредиту 38 628 доларів США, сума відсотків за користування кредитом - - 27 8750,6 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 20 011,09 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 25719,22 доларів США сума пені за несвоєчасне погашення відсотків, а також стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 43802,83 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово та належним чином, причин неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти позову не подала. [PERSON] проти позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками не заперечував, щодо вимог про стягнення заборгованості по пені, подав заяви про застосування строків позовної давності до зазначених вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17 вересня 2008 року [PERSON] уклала з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», кредитний договір № 6396-003/08Р, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2025 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача 17 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки 6396-003/08Р, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання відповідати перед Банком за належне виконання відповідачем умов договору кредиту в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідачка не дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 6 липня 2017 року в неї виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку позивача становить 2920188,83 грн, з яких: сума кредиту 38 628 доларів США, сума відсотків за користування кредитом - - 27 8750,6 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 20 011,09 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 25719,22 доларів США сума пені за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до ст. ст. 554, 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти; у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В даному випадку договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя та визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідачі розрахунок позивача в частині заборгованості за кредитом та нарахування відсотків не оспорили. [PERSON] з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом та відсотками погодився. Зазначив, що протягом усього часу дії кредитного договору він сплачував заборгованість в межах своїх можливостей. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитом обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання за кожен день прострочення виконання. Позивачем нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків з 2009 року. [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності до вимог Банку про стягнення пені. Суд приходить до висновку, що заява про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З врахуванням вищезазначеного, суд стягує заборгованість по пені з 28 вересня 2016 року (згідно штемпеля на конверті позов направлений до суду 28 вересня 2017 року) в сумі: пеня за несвоєчасне погашення відсотків 5142,11 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3592,59 доларів США. При цьому, нарахування пені у іноземній валюті є правомірним виходячи з наступного. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказану обставину, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобовязання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобовязання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобовязання. Оскільки виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами договору про надання кредиту в іноземній валюті передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд вважає обґрунтованим нарахування пені в іноземній валюті. При цьому сума заборгованості, з врахуванням заявлених вимог, підлягає стягненню з перерахунком в національну валюту на день ухвалення судового рішення. Станом на 21 травня 2018 року офіційний курс гривні до долару США становить 26,1479. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги Банку задоволені частково, стягненню з відповідачів в рівних частках підлягає судовий збір 29509,64 грн (1,5% від суми задоволених позовних вимог).

Outcome: partial