Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти заочного розгляду справи. В обґрунтування позовних вимог суду пояснили, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає і перебуває на утриманні позивача. Матір дитини [PERSON] не займається утриманням та вихованням доньки, так як не спілкується з дитиною, не відвідує її, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Зазначають, що відповідач із червня 2013 року із дитиною не бачилася, де на даний час проживає відповідач позивачу точно не відомо, а тому просять позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Також просять суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS], оскільки за даною адресою відповідач не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються , але нараховуються за неї. Прокурор Грисюк Ю.І. в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, а саме, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник третьої особи Самолюк І.Р. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову та підтримала висновок органу опіки та піклування № 08-1273 від 19.06.2015 року. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби у Рівненській областів судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд заслухавши прокурора, позивача, представника позивача, представника третьої особи, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 09 серпня 2006 року. Дані про батька дитини - [PERSON], згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції № 1782-08-02-15 від 28.03.2014 року, в актовому записі про народження дитини, вказані на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 08-1273 від 19 червня 2015 року, встановлено, що відповідач не виконує своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з донькою. Дана поведінка відповідача не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. А тому, Рівненський міськвиконком, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] Відповідно до роз'яснень п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, а тому суд дійшов до висновку щодо доцільності задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], як такої, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ № 676207 від 23 листопада 1996 року, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності половина двохквартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Рівненській області від 13 лютого 2015 року, відповідач [PERSON] зареєстрована в даному будинку за адресою: [ADDRESS] з 25.07.2003 року. Відповідач [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з червня 2013 року. Даний факт підтверджується матеріалами, зареєстрованими в ЄО Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 03.04.2014 року за № 6906. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено в ч.1 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником половини двохквартирного житлового будинку по [ADDRESS], а відповідач тільки в ній зареєстрована і не проживає, то за таких обставин є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved