Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 24.08.2015р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Причиною ДТП, як зазначила страхова компанія, стало те, що [PERSON] не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, за що постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.11.2015р. його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За твердженням позивача, автомобіль «Пежо» д.н.з. [NUMBER], на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3000/290/004926 від 13.01.2015р, було застраховано ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», а тому страховиком було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування в сумі 109 860,50грн., на підставі звіту експерта, рахунку №АН-0001121 від 17.09.2015р. ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв», аварійного сертифікату та страхового акту №17799/1, яке було перераховано на рахунок СТО, де був відремонтований автомобіль, відповідно до платіжного доручення №91421 від 20.10.2015р. Вважаючи свої зобовязання, щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, виконаними та пославшись на ст.ст.22 ч.2 п1, 993, 1166, 1191, 1194 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», позивач просив стягнути виплачену суму страхового відшкодування із відповідача, оскільки після його повідомлення, стосовно необхідності виплати вказаних грошових коштів, останній в добровільному порядку їх не відшкодовує. /ар.сп. 2-3 / Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.ст.223 ч.5 ЦПК України. /ар.сп. 143 / Відповідач, про час і місце судового розгляду справи, повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті судові повістки, із відмітками на поштових конвертах про відсутність за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.223 ч.4 та ст.280 ч.1 ЦПК України. /ар.сп. 76-142, 147-148/ Всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги чи заперечення, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: із договору добровільного страхування наземного транспорту №3000/390/003269 від 01.11.2012р. та додаткових договорів до нього №3 від 15.11.2013р, №9 від 03.03.2014р. і №15 від 01.04.2015р., вбачається, що Страховик, відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» від 29.03.2007р. (зі змінами та доповненнями), згідно із заявами Страхувальника, здійснює страхування наземного транспортного засобу і додаткового обладнання та зобовязується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим Договором і Страховим сертифікатом, та виконувати інші умови Договору; /ар.сп. 6-18 / згідно п.4.1 вказаного Договору, страховим випадком є понесення збитків Страхувальником (Вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії Договору; /ар.сп. 6 / п.4.2 зазначеного Договору передбачено, що страховими ризиками є події, зазначені в п.1.2 Сертифікату як застраховані, де А.1.ДТП дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу; /ар.сп. 6 / із страхового Сертифікату №3000/290/004926 від 13.01.2015р., до згаданого Договору, та додаткового договору №1 від 27.01.2015р. видно, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (страховик), ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» (страхувальник), ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» (вигодонабувач) та ТОВ «СУЧАСНІ СПОЖИВЧІ ТЕХНОЛОГІЇ» (лізингоотримувач) видно, що згідно умов Договору №3000/390/003269 від 01.11.2012р., Страховик відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» від 29.03.2007р., згідно із заявою Страхувальника на страхування транспортного засобу, здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобовязується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику/Вигодонабувачу, а Страхувальник зобовязується сплатити страховий платіж на умовах, визначених Страховим сертифікатом та Договором, та виконувати інші умови Договору; /ар.сп. 19-20 / відповідно до розділу «1.Умови страхування» (п.п.1.1, 1.2.А.1, 1.13, 1.14) вказаного страхового Сертифікату, застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Пежо-3008», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску, в тому числі від ДТП, зі строком дії з 00год. 00хв. 13.01.2015р. до 24год. 00хв. 12.01.2016р., на території України та Європи; /ар.сп.20 / із договору фінансового лізингу №130913-33/ФЛ-Ю-А від 13.09.2013р., акту прийому-передачі Предмета лізингу в користування від 25.09.2013р., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 383691 від 24.09.2013р., посвідчення водія ВАЕ 636800 від 22.02.2012р.та наказу від 01.11.2013р. вбачається, що ТОВ «СУЧАСНІ СПОЖИВЧІ ТЕХНОЛОГІЇ» придбало у ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» автомобіль Peugeot(«Пежо») 3008, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який закріпило за директором ТОВ «ССТ» [PERSON]; /ар.сп. 21-26, 68-70 / постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.11.2015р., по справі №509/4332/15-п, [PERSON], тобто відповідача, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 340грн., за те, що він 24.08.2015р. об 11:00год, керуючи автомобілем [NUMBER], на 57км.+500м. автодороги Одеса-Мілітополь-Новазовськ, не вибрав безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Пежо 3008», д/н [NUMBER], який зупинився попереду в попутному напрямку, з послідуючим зіткненням з автомобілем [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження; /ар.сп. 27, 30 / в актах огляду транспортного засобу від 04.09.2015р. та довідках підрозділу Державтоінспекції МВС зазначено, що у автомобіля Peugeot («Пежо») 3008, держ. номер [NUMBER], після вказаного ДТП, були виявлені пошкодженими 43 (сорок три) деталі, і вартість його ремонту, згідно звіту №58/09-15 від 24.09.2015р., склала 172 737 (сто сімдесят дві тисячі сімсот тридцять сім) грн. 40грн. (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини та матеріали фарбування); /ар.сп.28-29, 33-53, 67 / згідно аварійного сертифікату, розрахунку страхового відшкодування від 09.10.2015р., страхового акту №17799/1 від 14.10.2015р. та наказу №17799/1 про виплату (перерахування) страхового відшкодування, сума страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Peugeot («Пежо») 3008, держ. номер [NUMBER], склала 109 860,50грн., оскільки страхова сума, на момент укладання договору, була значно нижчою від дійсної ринкової вартості автомобіля (244 780,00грн. 360 000,00грн.) та за вирахуванням франшизи, яка, відповідно до заяв власника автомобіля, була перерахована виконувачу робіт по ремонту автомобіля; /ар.сп. 31-32, 54-57, 71 / відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; ст.993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки; ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом; ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи з наведеного, позов, на думку суду, підлягає повному задоволенню, оскільки відповідач, як винна особа у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в регресному порядку повинен відшкодувати страхувальнику здійснену ним страхову виплату за пошкоджений автомобіль потерпілого учасника пригоди. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачена сума судового збору, в повному обсязі, підлягає стягненню зі сторони відповідача, на користь позивача. /ар.сп. 1 / На підставі ст.ст.22 ч.2 п.1, 526, 993, 1166 ч.1, 1191 ч.1 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування», та

Outcome: approved