Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В вересні 2015 р. [PERSON]та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначають,що 24.12.1969 р.помер [PERSON],якому на праві власності належало 3/50 частини житлового будинку 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі. [PERSON]заповіту не залишив,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцями його майна в рівних частках були [PERSON]та [PERSON]Я.(сини)як перша черга спадкоємців за законом. [PERSON]та [PERSON]прийняли спадщину після смерті батька [PERSON],фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст.548,549 ЦК УРСУ,який був чинним на час відкриття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON]входило 3/50 частини житлового будинку 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі,які в порядку спадкування були розподілені між спадкоємцями за законом [PERSON]та [PERSON]по 1/2 частині кожному,що становить 3/100 частини відповідно. Заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON]П його спадкоємці [PERSON]та [PERSON] не подавали,права спадкоємців документально не оформили. 23.08.2012 р. помер [PERSON],заповіту не залишив,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцем його майна першої черги за законом є позивач [PERSON]як єдиний син. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить 3/100 частини житлового будинку 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі,яку за життя спадкодавець на своє ім*я не оформлював. Позивач [PERSON]прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], звернувшись із заявою до П*ятою державної Запорізької нотконтори про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було роз*яснино позивачам про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що після смерті [PERSON]спадкоємці [PERSON]та [PERSON]Я.у встановленому законом порядку не оформили своє право власності на спадкове майно,тому спадкоємці не мають правовстановлюючого документу на будинок,що унеможливлює перевірку належності спадкового майна спадкодавцям. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємців неможливо, позивачі просять суд визнати за ними на підставі ст.524,529,548,549 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.) право власності на 3/100 частини житлового будинку по 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]та [PERSON]відповідно. В судове засідання представник позивачів надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі,проти позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явилася,про свою позицію у справі суд не повідомила,відповідно ст.36,169 ЦПК України справа розглянута без її участі. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 786,виданого 03.12.1986 р.виконкомом Запорізької міської ради та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ ,[PERSON] на праві власності належало 3/50 частини житлового будинку по 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі,про що надана копія свідоцтва. 12.09.1935 р.народився позивач [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний [PERSON],про що надана копія свідоцтва про народження. 20.07.1937 р.народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний [PERSON],про що надана копія свідоцтва про народження. 24.12.1969 р.помер [PERSON] ,який не залишив заповіту,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцями майна якого в рівних частках були його сини [PERSON] та [PERSON] як перша черга спадкоємців за законом. Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р.застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Спадщину після смерті [PERSON],до складу якої входить 3/50 частини житлового будинку по 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі фактично прийняли та успадкували [PERSON]та [PERSON]по 1/2 частині кожен,що складає 3/100 частину цього будинку кожному із спадкоємців. Документально спадкові права після смерті [PERSON]спадкоємці не оформили,спадкова справа по майна померлого [PERSON]не заводилась. 23.08.2012 р.помер [PERSON],спадщину прийняв його син [PERSON],що підтверджено копією свідоцтва про народження,який в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із відповідною заявою. Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов*язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов*язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст.328 ЦК України,право власності набувається з підстав,що не заборонені законом. Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України ,незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином,позивач [PERSON]після смерті батька [PERSON]Я.в порядку спадкування за законом набув право власності на 3/100 частини житлового будинку по 7-9 по вул.8 з*їзду Рад в м.Запоріжжі ,прийнята спадщина вважається власністю спадкоємця з часу її відкриття,якою позивач може володіти та користуватись,однак до отримання правовстановлюючого документа на це майно позивач не має права на розпорядження ним,тобто не може у повному обсязі реалізувати права власника. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Листом нотаріуса від 07.11.2015 р.[PERSON]та [PERSON]було ро*зяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що у встановленому законом порядку після смерті [PERSON]спадкоємці не оформили своє право власності на спадкове майно. Як роз*яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачам захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ними права власності на частину спадкового житлового будинок,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.ст. ст.524,529,548,549,553,554 ЦК УРСУ(в ред.1961р.),ст.16,328,1216,1218,1268 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved