Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

В вересні 2019р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 30, 31) до відповідачів: ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», в якому просила суд: визнати договір про відступлення права вимоги від 25 квітня 2019р. № 42053 (далі по тексту - договір відступлення), укладений між відповідачами в частині переходу до нового кредитора прав за кредитним договором № 278/16 від 29 листопада 2007р. (далі по тексту - кредитний договір) недійсним. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 29 листопада 2007р. між нею та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй було надано кредит для придбання транспортного засобу в розмірі 15188,11 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами у розмірі 12,00 % на рік з терміном повернення 28 листопада 2014р. З метою виконання зобов`язань позивачки перед банком за вказаним кредитним договором між ними 29 листопада 2007р. було укладено договір застави транспортного засобу № б/н, згідно з умовами якого позивачкою передано в заставу належний їй транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», 2007р. випуску, Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2018р. в цивільній справі № 577/679/18, предметом розгляду якої було визнання правовідносин за кредитним договором припиненими. Зазначеним рішенням суду встановлено, що 01 серпня 2016р. позивачка сплатила ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2015р., а тому позов задоволено та припинено правовідносини за кредитним договором з 01 серпня 2016р. у зв`язку з виконанням зобов`язань позичальника, проведеним належним чином. Разом з тим, враховуючи повне виконанням зобов`язань та припинення правовідносин за кредитним договором, у травні 2019р. позивачці стало відомо про договір відступлення, за яким ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відступив право вимоги за кредитним договором ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». На думку позивачки зазначений договір відступлення повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 513, 514 ЦК України, оскільки на час укладення оспорюваного правочину між відповідачами, первісний кредитор вже не мав права вимоги, як кредитор, у зв`язку з припиненням кредитних правовідносин за кредитним договором на підставі рішення суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 11 грудня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 63-66), в якому відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» проти позову заперечив, з тих підстав, що стороною позивача до позову були додані письмові докази, які в установленому законом порядку не засвідчені, а тому на думку сторони заявлені вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, стороною відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» було подані клопотання про закриття провадження по справі, які залишені судом без задоволення. Позивачкою було подано клопотання про відшкодування судових витрат. В судове засідання 08 грудня 2020р. сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом, сторона позивача клопотала про розгляд справи у її відсутність. Решта учасників процесу, поважність причин неявки в судове засідання своїх представників не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матерів справи і це встановлено судом, 29 листопада 2007р. між позивачкою та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено кредитний договір № 278/16, відповідно до умов якого їй було надано кредит для придбання транспортного засобу в розмірі 15188,11 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами у розмірі 12,00 % на рік з терміном повернення 28 листопада 2014р. З метою виконання зобов`язань позивачки перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за вказаним кредитним договором між ними 29 листопада 2007р. було укладено договір застави транспортного засобу № б/н, згідно з умовами якого позивачкою передано в заставу належний їй транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», 2007р. випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 25 квітня 2019р. між відповідачами було укладено договір відступлення, відповідно до п.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників/заставодавців зазначених у додатку № 1 до цього договору (далі по тексту - боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами застави та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них), згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору та розширеного електронного реєстру. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Згідно додатку № до договору відступлення, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було відступлено право вимоги новому кредитору - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», в тому числі і за кредитним договором, позичальником за яким є позивачка. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка просила суд визнати недійсним договір відступлення, укладений між відповідачами, оскільки правовідносини за кредитним договором є припиненими, у зв`язку з його повним виконанням позичальником що встановлено рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2018р. в цивільній справі № 577/679/18, яке набрало законної сили. Зі змісту рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2018р. в цивільній справі № 577/679/18, предметом розгляду якої було визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, вбачається, що 01 серпня 2016р. позивачка сплатила ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2015р., а тому позов задоволено та припинено правовідносини за кредитним договором з 01 серпня 2016р. у зв`язку з виконанням зобов`язань позичальника, проведеним належним чином. Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України факт виконання позивачкою перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» зобов`язань за кредитним договором, забезпечених заставою, у повному обсязі, не потребує доказування. Надаючи свою правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Частина 3 ст. 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з положеннями п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України). За змістом ст. ст. 518, 519 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. За ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір по 384,2 грн. з кожного. В силу положень ч. 1 ст. 138 ЦПК України, вимоги позивачки про стягнення на її користь витрат за придбання квитків для явки в судові засідання то в цій частині витрати не підлягають задоволенню.

Outcome: approved