overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 07.06.2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконкомі Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на подружнє життя. Довгий час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Сім'ю зберегти неможливо. Майнових спорів між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася. До суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. До суду також подав заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07.06.2003 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у виконкомі Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія І-ЕЛ №059035, від 07.06.2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Довгий час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 липня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 831. Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 16 липня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 831, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 липня 2003 року, серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 07.02.2004 року, актовий запис № 04 та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 09.11.2011 року, актовий запис № 43. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 39. Позивач в судове засідання не зявилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 16 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 червня 2007 року, серія 1-СР № 026461. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-СР №101706 від 06.11.2009 року, актовий запис № 127. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 липня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 784. Позивач в судове засідання не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 784, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-НО № 026031 від 16 липня 2005 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-НО № 047983 від 07.02.2006 року, актовий запис № 108. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 06.03.1988 року відділом РАЦСу Хмільницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 34. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Сторони проживають разом у одному будинку, однак подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. Від спільного проживання мають двоє дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлювала будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 06.03.1988 року, відділом РАЦСу Хмільницької міської ради Вінницької області зареєстровано шлюб актовий запис № 34. (а.с.5) Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо через різні характери та погляди на життя, між ними не існує взаєморозуміння та прагнення зберегти шлюб та сімю. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з\~ ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За правилами ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін є неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинено. Згідно вимог статей 51 Конституції України, 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що дана сімя розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування у шлюбі суперечитиме інтересам сторін та неповнолітніх дітей, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернулося з позовною заявою, посилаючись на те, що 30 жовтня 2012 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] про надання споживчого кредиту на суму 4199,00 грн.. Позивачем були надані кредитні кошти в сумі 4199,00 грн., а [PERSON] зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання по кредитному договору, він несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування. Заборгованість по кредитному договору всього складає 28801,87 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час слухання справи до суду не зявився. Дослідивши матеріали справи: кредитний договір; розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до наступного: 30 жовтня 2012 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] про надання споживчого кредиту на суму 4199,00 грн.. Позивачем були надані кредитні кошти в сумі 4199,00 грн., а [PERSON] зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання по кредитному договору, він несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування. Заборгованість по кредитному договору всього складає 28801,87 грн.. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно кредитного договору [PERSON] зобовязався погасити заборгованість по кредитному договору щомісячно, згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, та відсотків за користування кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобовязання виявилося в тому, що [PERSON] несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування. Заборгованість по кредитному договору складає 28861,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 26801,87 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2059,47 грн.. Згідно зі статею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, Тому позов підлягає повному задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

\~\~ В грудні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення. Свої вимоги обгрунтував тим, що відповідач відповідно до особового рахунку є основним квартиронаймачем та власником приміщення розташованого за адресою: вул.Степова, 10/16, смт.Новодонецьке. Стверджує, що не зважаючи на надані послуги з централізованого опалення в період з 01.10.2006 р. по 01.05.2016 р., відповідач не здійснював їх оплату, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 6188,96 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі 6188,96 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

\~\~ В грудні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення. Свої вимоги обгрунтував тим, що відповідач відповідно до особового рахунку є основним квартиронаймачем та власником приміщення розташованого за адресою: вул.Східна, 10/40, м.Білозерське. Стверджує, що не зважаючи на надані послуги з централізованого опалення в період з 01.01.2012 р. по 01.09.2016 р., відповідач не здійснював їх оплату, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 16226,97 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі 16226,97 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

\~\~ В грудні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення. Свої вимоги обгрунтував тим, що відповідач відповідно до особового рахунку є основним квартиронаймачем та власником приміщення розташованого за адресою: м-н.Сонячний, 28/44, м.Добропілля. Стверджує, що не зважаючи на надані послуги з централізованого опалення в період з 01.11.2008 р. по 01.06.2016 р., відповідач не здійснював їх оплату, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 8385,93 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі 8385,93 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 08.01.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними виникають непорозуміння та конфлікти, в даний час сім`я фактично розпалася, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, вважає збереження сім`ї не можливим, просив шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій нею заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 08.01.2010 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 02, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved