Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В зазначеному вище позові позивач вказує, що 04.03.2009 р. померла його дружина [PERSON], яка за життя була головою профспілкового комітету на підприємстві ПО «Атомприборсервіс». Також вона була одним з ініціаторів та засновників гаражного кооперативу «Локомотив».Згідно списків працівників ПО «Атомприборсервіс» [PERSON] отримала ділянку під будівництво гаражу № 54 в гаражному кооперативі «Локомотив» (ЄДРПОУ 25477364), місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Деповська, б. 79-а, кв.18. На наданій земельній ділянці спільними зусиллями їх подружжя був побудований гараж. В зв’язку з її статусом на підприємстві членство у кооперативі було зареєстровано на неї. Хоча гаражем, як водій автотранспорту користувався переважно він. Після смерті він продовжував користуватися даним гаражем та тривалий час сплачував членські внески від свого імені. Але на той час в членах кооперативу ще була зазначена померла дружина. 16.08.2010 р. він надав голові правління гаражного кооперативу «Локомотив» письмову заяву про прийняття його до членів гаражного кооперативу замість померлої дружини, але йому було відмовлено. Голова гаражного кооперативу - [PERSON] надав йому для ознайомлення копію звернення його дітей від 31.08.2009 р., в якому вони просили не переоформляти членство в гаражному кооперативі на жодного з спадкоємців [PERSON] до рішення суду. На той час дійсно був спір стосовно розподілу спадкового майна, який розглядався Комунарським районним судом м. Запоріжжя. 03 вересня 2012 р. судом було винесено рішення та визнано за позивачем право власності на 9/16 часток від всього майна, набутого за час шлюбу з [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області зазначене рішення було залишено без змін. Таким чином судом було встановлено фактичні частки володіння спадковим майном між спадкоємцями. Позивачу тривалий час відмовляли в прийнятті в члени гаражного кооперативу «Локомотив» без поважних причин. Він неодноразово надсилав листи (від 18.05.2012, 11.07.2012 р., 30.07.2013 р.) з заявою про прийняття його в члени гаражного кооперативу, але листи поверталися на його адресу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «за зазначеною адресою не проживає». 13.01.2014 р. після тривалих перемов голові кооперативу [PERSON] позивачем була направлена заява про прийняття в члени гаражного кооперативу «Локомотив» 21.01.2014 р. відбулося засідання правління гаражного кооперативу «Локомотив» згідно виписки яку надав голова даного кооперативу з’ясовано, що [PERSON] було прийнято в члени гаражного кооперативу «Локомотив» та виданий членський квиток яким передбачено право володіння гаражем № 54. 27.01.2014 р. позивачем було сплачено в касу гаражного кооперативу суму заборгованості за попередні роки в які не приймали членські внески, в розмірі 900 грн. 31.03.2014 р. позивач намагався сплатити членські внески за 2014 р., але йому знов почали відмовляти мотивуючи тим, що за його це зробили його діти, з якими він має неприязнені відносини. Із слів голови гаражного кооперативу, вони сплатили в повному обсязі суму необхідну за 2014 р. Також йому було повідомлено, що треті особи були також прийняті в члени гаражного кооперативу «Локомотив» з правом користування гаражем №с 54 на підставі протоколу засідання правління ГК «Локомотив» від 04.02.2014 р. Своїми діями голова гаражного кооперативу поставив у складне становище його як фактичного користувача даного гаражу, оскільки даний гараж передбачає місце тільки під один автомобільний транспорт. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати недійсним протокол № 2 засідання правління гаражного кооперативу «Локомотив» від 04.02..2014 року в частині прийняття до членів гаражного кооперативу «Локомотив» [PERSON] та [PERSON], скасувати рішення правління гаражного кооперативу «Локомотив» (ЄДРПОУ 25477364) від 04.02.2014 р. в частині прийняття до членів гаражного кооперативу «Локомотив» [PERSON] та [PERSON], та визнати за ним право власності на пайовий внесок у вигляді гаражу № 54 в гаражному кооперативі «Локомотив» (ЄДРПОУ 25477364). В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та підтвердив обставини зазначені в ньому. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача – [PERSON] в останнє судове засідання не з’явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справи без його участі у зв’язку з його хворобою. Також зазначив, що з позовом він не згоден. Первісні внески членів ГК «Локомотив» надавались на виготовлення технічної документації та її узгодження з всіма інспекціями. Гаражі члени ГК «Локомотив» будували самостійно, за свої кошти. Благоустрій території, водопровід, електропостачання та інше будувалось за рахунок щомісячних внесків всіх членів кооперативу. Членом ГК «Локомотив» була і [PERSON], яка померла 04.03.2009 р. За життя вона склала заповіт та заповідала все своє майно своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] Всі члени правління ГК «Локомотив» одноголосно вирішили виконати її волю і прийняти в члени кооперативу [PERSON] та [PERSON] з всіма правами на гараж № 54. Треті особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що вважають себе спадкоємцями за заповітом після смерті матері і мають право на користування гаражем. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що померла 04.03.2009 р. колишня дружина позивача по справі - [PERSON], яка була членом гаражного кооперативу «Локомотив» і користувачем гаражу № 54, який знаходиться на території цього кооперативу. На випадок своєї смерті вона склала заповіт від 26.05.2008 р., в якому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповідала своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на 9/16 часток від всього майна, набутого за час шлюбу з [PERSON]. Відповідно до п. 2.10. Статуту при спадкуванні, передачі права власності на гараж іншій фізичній особі, новий власник стає членом кооперативу після подачі письмової заяви та сплати вступного внеску. Відповідно до виписки з протоколу засідання ГК «Локомотив» від 21.01.2014 р. правління одноголосно прийняло рішення про прийняття [PERSON] в члени кооперативу. Крім того, відповідно до виписки з протоколу № 2 того ж правління від 04.02.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з урахуванням заповіту їх покійної матері та активної участі в будівництві гаражу № 54 було прийнято до членів ГК «Локомотив» з правом користування гаражем № 54. На думку суду, це рішення суперечить нормам Статуту ГК «Локомотив». Відповідно до 2.1. Статуту гаражного кооперативу «Локомотив» членами кооперативу можуть бути повнолітні та дієздатні громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які мають у власності або постійному користуванні автомобіль або мотоцикл. Згідно п. 2.6. Статуту кількість членів кооперативу повинна відповідати кількості гаражів в кооперативі. В даному випадку до членів кооперативу на один гараж було прийнято три особи, що не відповідає положенням, закріпленим в Статуті. Даними діями було порушено право позивача як користувача паю, оскільки правлінням було поділено неподільне. Також на засіданні правління щодо розгляду заяв про прийняття до членів ГК «Локомотив» [PERSON] та [PERSON] на персоніфікований пай не було запрошено позивача як користувача даного паю. Даними діями правління ГК «Локомотив» без його відома грубо порушило його право. Крім того, правління згідно закону не має повноважень вважати [PERSON] та [PERSON]Б членами без затвердження їх загальними зборами Аналізуючи вищезазначені обставини суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про визнання неправомірним та скасування рішення правління гаражного кооперативу про прийняття до кооперативу третіх осіб. Підстав для визнання недійсним протоколу засідання правління, на якому було ухвалене оскаржуване рішення, суд не вбачає, оскільки протокол не є тим рішенням, яке порушує права позивача. Цей документ лише відображує хід засідання правління, та питання, які на ньому розглядалися. Вимоги позивача про визнання за ним права власності на пайовий внесок у вигляді гаражу в гаражному кооперативі, на думку суду задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про кооперацію» пай визначається як майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. Позивачем не було надано доказів належності у спадкодавця права власності на гараж або земельну ділянку. Також відсутні докази того, що гараж був пайовим внеском у кооператив. Як пояснив у суді голова гаражного кооперативу, гаражі не зареєстровані належним чином, на гаражі відсутня технічна документація. Вартість пайового внеску не встановлювалась, визначити, чи сплачений повністю внесок неможливо. Сплачені членами кооперативу внески витрачались на благоустрій кооперативу. За таких умов суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на гараж. На підставі викладеного,

Outcome: partial