Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 19.01.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, з серпня 2013 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просить задовольнити її вимоги. Позивач подала до суду заяву, якою підтвердила намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві, просила розглянути справу без участі сторін, не заперечила проти розгляду в заочному порядку. Відповідач, що у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старосинявського районного суду від 18.02.2019 року суд постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 19.01.2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новосинявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис №1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19.01.2013 року. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Новосинявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області 19.01.2013 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сім'ї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сім'єю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.ст. 136, 141 ЦПК України, згідно яких, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved