Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача: АТ ? Компанія Насьональ Ер Франс ?, в якому просив суд: стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану фізичну шкоду у розмірі 20 000, 00 Євро та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000, 000 Євро. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він придбав для себе та дружини путівку в Домініканську Республіку та квитки на рейси авіакомпанії AIR France 06 січня 2018 року PS 127 Київ - Париж, 06 січня АF 968 Париж - Пунта Кана та зворотні квитки на рейси 20 січня 2018 року АF 969 Пунта Кана - Париж, 21 січня 2018 року АF 1 652 Париж - Київ. З урахуванням його нестандартних розмірів, квитки на рейси Париж - Пуанта Кана - Париж були придбані саме в Premium econom клас, оскільки, там зручні крісла, збільшена відстань між рядами крісел, якісне харчування та інші переваги. Переліт 06 січня 2018 року Париж Пуанта Кана відбувся відмінно. 19 січня 2018 року його повідомили про заміну рейсу, який буде виконуватися Wamos Air airline. Здійснити реєстрацію на вищезазначений рейс через мобільний додаток йому не вдавалось, а тому, він звернувся з листом на електронну пошту AIR France, оскільки, маючи нестандартні розміри, його цікавило питання який клас йому буде запропонованому в заміненому рейсі. Через деякий час він отримав відповідь на своє звернення, де було зазначено, що наявна експлуатаційна проблема на рейсі 969, а тому його перебронювали на новий рейс в економ - класі. Пропозиції щодо підвищення класу обслуговування або перенесення рейсу на іншу дату з боку відповідача не надходило, не дивлячись на його звернення щодо вибору класу Premium econom. Піднявшись на борт літака він одразу відчув значну кількість незручностей, а саме: ліва ручка крісла економ - класу була зафіксована в одному положенні і зовсім не рухалась; права ручка піднімалась не більше 45-50 градусів. З урахуванням його статури, він взагалі не мав можливості нормально розмітитися у кріслі щоб сидіти і тим паче летіти. Через деякий час пасажир, який займав місце попереду перевів спинку сидіння в похиле положення, що перетворило його переліт на суцільний дискомфорт. Протягом 8-ми годин він був змушений летіти в неприродному положенні, сидячи боком, змінюючи положення по черзі. Приблизно через 4 години перельоту він відчув значний біль у спині та сідницях, у нього почався жар. Продовжуючи політ біль у спині, ногах, сідницях не втихав, а тільки посилювався. Через таке розташування крісла він був позбавлений можливості приймати їжу, оскільки, його столик відкривався не більше, а ніж на 15-17 градусів. Прийняти їжу в іншому місці або стоячи йому запропоновано не було, у зв`язку з чим він під час перельоту взагалі був залишений без їжі. У літаку, яким він летів, були місця класу Business, однак, йому було відмовлено у його переміщенні до зазначеного класу. Після прильоту до Києва з запізненням на дві години він вийшов з літака з моторошними болями в спині, сідницях, голодний, змучений та принижений. Вийшовши на роботу він не зміг працювати у зв`язку з поганим самопочуттям, а тому, був змушений звернутися за медичною допомогою, після чого йому одразу було проведено операційне втручання внаслідок гострого парапроктиту. На його думку, парапроктит виник саме під час перельоту, який був спровокований затиснутим становищем його тіла під час польоту. Біль в спині і ногах виник саме з вини авіакомпанії AIR France, через неможливість нормально розмітитися в наданому йому кріслі літака. Крім того, він був змушений звернутися за допомогою до травматолога та невропатолога, так як у нього постійно боліла права частина спини, німіли в сидячому положенні права нога та рука. AIR France, співробітники авіакомпанії AIR France, своїми діями та бездіяльністю зробили його переліт нестерпним, що призвело фізичного болю та моральних страждань. В послідуючому, він неодноразово звертався з листами до відповідача з вимогами щодо відшкодування вартості різниці у квитках та проведення виплати 75 % вартості квитків в якості компенсації за пониження класу обслуговування, а також щодо виплати компенсації за заподіяну йому фізичну шкоду у розмірі 20 000, 00 Євро та за заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 000 000, 00 Євро. Однак, компанією було виконано лише два пункти його претензії, було проведено відшкодування різниці у вартості квитків ( два квитки ) та виплачено 75 % ( за два квитки ) від ціни квитка в якості компенсації за зміну класу обслуговування. Дві інші вимоги щодо виплати компенсації за заподіяну йому фізичну шкоду та за заподіяну моральну шкоду компанією були залишені без задоволення. Оскільки, авіакомпанія відмовила у проведенні відшкодування фізичної та моральної шкоди, а тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала посилаючись на те, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Монреальською Конвенціює про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року ( надалі по тексту - Монреальська Конвенція ). Посилання позивача на Закон України ? про захист прав споживачів ? та ЦК України є помилковим, оскільки, правовідносини що виникли між сторонами відносяться до галузі Міжнародного повітряного права та відповідно регулюються спеціальним галузевим законодавством - Монреальською Конвенціює. Правовідносини сторін в галузі міжнародних авіаперевезень пасажирів та багажу регулюються Монреальською Конвенціює, яка не містить жодних положень щодо відшкодування моральної шкоди при правовідносинах в галузі міжнародного повітряного права. Також, позивачем не доведено, що з боку відповідача мало місце протиправне шкідливе, винне діяння ( неправомірна поведінка ) або неправомірні рішення, а також причинно - наслідковий зв?язок, що саме внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачу було завдано шкоди. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу, первинні фінансові документи, на підтвердження завдання шкоди та понесених позивачем у заявленому розмірі - 20 000, 00 Євро. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України ? Про міжнародне приватне право ?, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України ( ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України ). Згідно ч.2 ст 19 Закону України ? Про міжнародні договори ?, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. З урахуванням вищезазначеного, правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем виникли із договору міжнародного авіаперевезення авіапасажирів та їх багажу, а тому, регулюються правилами міжнародного договору - Монреальською Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачем, було придбано два квитки на рейси авіакомпанії AIR France 06 січня 2018 року PS 127 Київ - Париж, 06 січня АF 968 Париж - Пунта Кана та два зворотні квитки на рейси 20 січня 2018 року АF 969 Пунта Кана - Париж, 21 січня 2018 року АF 1 652 Париж - Київ. Квитки на зазначені рейси Париж - Пуанта Кана - Париж були придбані саме в Premium econom клас. Відповідно до п.4 Глави 7 Розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, перевізник має право як з технічних, так і з комерційних причин підвищити або понизити клас обслуговування. У випадку пониження класу обслуговування перевізник зобов`язаний якомога раніше повідомити про це пасажира та запропонувати відповідну компенсацію з урахуванням положень глави 5 розділу XVІ цих Правил ( що діяли на час виникнення спірних правовідносин ). Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що авіакомпанією AIR France у зв`язку з експлуатаційною проблемою було проведено заміну рейсу AF 969 на рейс, який буде виконуватися Wamos Air airline. Та було понижено клас авіаперевезення. Вказані обставини були підтверджені і самим представником відповідача в судовому засіданні. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивач наголошував, що саме внаслідок пониження класу перевезення з Premium econom на економ - клас, йому були спричинені значні незручності під час перельоту, які призвели до значних болів в спині, сідницях та як наслідок, послідуючого оперативного втручання у зв`язку із гострим парапроктитом, наслідком якого є його перебування протягом 8-ми годинного перельоту в неприродному положенні ( сидячи боком, змінюючи положення по черзі та сидіння на одній нозі, підігнувши її під себе та змінюючи). В підтвердження своїх пояснень щодо поганого самопочуття та послідуючих звернень до відповідних спеціалістів, позивачем були надані консультативні висновки та медичні направлення ( а.с.43-50 ). Однак, жодний із висновків не містить відомостей, що саме стало причиною виявлених захворювань. Відповідно до ст. 17 Монреальської Конвенції, перевізник є відповідальним за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, тільки за умови, що подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира. Для встановлення причинно - наслідкового зв`язку, а саме: переліт [PERSON] протягом восьми годин у не неприродній позі та, як наслідок послідуюче оперативне втручання, значні болі в спині, сідницях, а також, оніміння правої ноги та руки, необхідні спеціальні знання в галузі медицини. Під час розгляду справи, стороною позивача клопотань, щодо призначення судово - медичної експертизи для встановлення причинно - наслідкового зв`язку між виниклими захворюваннями та перельотом, заявлено не було. В судовому засіданні, представнику позивача, судом було роз?яснено, що для встановлення причинно - наслідкового зв`язку між перельотом та виниклими захворюваннями необхідні спеціальні знання у сфері медицини, без яких, встановити обставини щодо стану здоров`я [PERSON] неможливо. На думку представника позивача, у суду наявна медична документація якої достатньо для того, щоб пересвідчитися в тім, коли саме виникли захворювання у [PERSON] а також підстави, які зазначені останнім під час звернення до лікарів. Необхідності в призначенні судово - медичної експертизи, на думку представника позивача, не має. Також, стороною позивача не було надано доказів, які б свідчили про реальні витрати, позивача, які ним були понесені у зв`язку оперативним втручанням та послідуючими зверненнями до лікарів та витрачені ним на саме лікування. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено та не надано доказів, в підтвердження того, що виниклі у [PERSON] тілесні ушкодження виникли на борту літака чи є наслідком перельоту - відсутні докази причинно - наслідкового зв`язку. А тому, вимоги позивача в частині стягнення компенсації за завдану фізичну шкоду у розмірі 20 000, 00 Євро не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, то вони теж не підлягають задоволенню з наступних підстав. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються Монреальською Конвенцією, а відшкодування моральної шкоди, відповідно до Монреальської Конвенції не передбачено. Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( с.1 ст. 1167 ЦК України ). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 4 Постанови ? Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ? від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи зазначені положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у Постанові ? Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ? за № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 1 000 000, 000 Євро, при цьому судом враховано, що протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не надано до суду жодного доказу в обґрунтування цієї позовної вимоги. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом, а тому, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed