Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія свідоцтва про укладення шлюбу позивачки із [PERSON]; копія довідки Орлівської сільради від 11.07.2017р. про склад сім'ї [PERSON]; копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.07.2016р. № 772 та № 773; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] оформленого на ім'я [PERSON]; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є вдовою померлого [PERSON] За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Відповідач - син померлого від прийняття спадщини відмовився. 14.07.2016р. Ренійською державною нотаріальною конторою позивачці було видано 2 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельній ділянки, які належали [PERSON] Отже, в цій частині позивачка спадщину прийняла на законних підставах. У прийнятті спадщини після смерті чоловіка позивачці було відмовлено з тієї причини, що за життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на нерухомість в установленому законом порядку, у зв'язку із чим зараз позивачка, як спадкоємець, не може надати нотаріусу всі необхідні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Останні роки перед смертю [PERSON] позивачка мешкала разом із ним, доглядала за чоловіком. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує, щоб її оформила позивачка, інших спадкоємців немає. При зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності належного правовстановлюючого документу на нерухомість, про що 14.07.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не склав, після його смерті позивачка зверталася до нотаріальної контори і прийняла спадщину на земельні ділянки, що належали чоловікові, стосовно житлового будинку померлого - оформити прийняття спадщини неможливо за незалежними від неї причинами. В даному випадку спадкування здійснюється за законом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок, утримання нерухомості тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved