Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Відповідачі, [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у їх задоволенні відмовити. Пояснили що, вони дали свою згоду на проживання в квартирі [ADDRESS] сім'ї [PERSON] Відповідачі, [PERSON], [PERSON], будучи належним чином сповіщені в порядку ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явились, заперечень щодо позову не надали, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Представник позивача, [PERSON], у судовому засіданні, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Представник третьої особи - Лиманської сільської ради Ренійського району, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності їх представника. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 10.09.2012р. № 2579; копія довідки Структурного підрозділу «Енергозбут Одеської залізниці» від 10.09.2013р. № 325; копія довідки Лиманської ЗОШ від 05.09.2013р. № 235; листи - відповіді Ренійського РС ГУДМС України від 28.10.2013р.; лист Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2014р. за № 02-15/180; лист КП «Ренійське БТІ» за вх.. № 3495 від 28.05.2014р.; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернулась у суд із вищезгаданими вимогами до відповідачів, зазначивши, що майже 22 роки проживає у квартирі [ADDRESS]. Вказану квартиру отримав чоловік позивача, ще під час СРСР, коли працював на залізничному транспорті Молдавської РСР та яка в травні 1996р. передала залізничну дільницю на територію Ренійського району - Україні. Вже після передання, з 1996р. були втрачені документи на житловий фонд. Чоловік помер, однак позивач продовжувала мешкати в даній квартирі разом із своєю родиною, про що свідчить довідка Лиманської сільської ради Ренійського району від 10.09.2012р. № 2579. У літку 2013р. позивач дізналась, що у квартирі зареєстровані відповідачі, які насправді не мешкають у даній квартирі, про що свідчить довідка Лиманської сільської ради від 20.05.2014р. № 02-15/180. З кінця 1991р. позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, зробила поточний та капітальний ремонт. Крім того, на протязі усього часу володіння майном, власники жодного разу не пред'явили вимоги, щодо повернення їм майна. Тому, позивач вважає, що вона правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, у вигляді квартири [ADDRESS], на протязі більше 10 років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за нею. Згідно довідки КП «Ренійське БТІ» № 3495 від 28.05.2014р., вищевказана квартира не приватизована. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.397 ЦК України «володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе….Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду» Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, як було встановлено, позивач фактично відкрито та безперервно володіє квартирою [ADDRESS], протягом 22 років. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, володіння позивача зазначеним майном - житловим будинком [ADDRESS], почалося за 12 роки до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 р.). Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме: квартирою [ADDRESS], майже двадцять два роки, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за позивачем.

Outcome: approved