Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В заяві зазначає, що в грудні 1965 року вона познайомилась з [PERSON], [INFO], яка мешкала в м. Дніпропетровську. Після чого стала підтримувати дружні стосунки з останньою та її чоловіком [PERSON]. З 1966 року та до вересня 1968 року вона проживала в м. Дніпропетровськ працювала та працювала на будівництві обєктів та по стану здоровя, була змушена звільнитись. З вересня 1968 року вона працювала касиром на Запорізькому автотранспортному підприємстві. В подальшому працювала в торговій мережі запорізьких магазинів, до листопада 1976 року. Всі ці роки вона близько спілкувались з [PERSON], дружили родинами, сумісно відпочивали. Вона стала свідком отримання родиною [PERSON] житлової 2-х кімнатної квартири [ADDRESS]. В звязку з розлученням зі своїм першим чоловіком, вона була змушена повернутись з м.Запоріжжя в рідне смт.Якимівку Запорізької області, де продовжила трудову діяльність в Районному обєднані громадського харчування Якимівського РПС. З родиною [PERSON] вона продовжувала спілкуватись, багаторазово бувала в гостях у них, а вони у неї. Також родина [PERSON] з кінця 1970-х років були знайома з її другим чоловіком [PERSON], який помер 26.08.1998 року. В середині 1990-х років помер [PERSON]. Від близької подруги [PERSON], їй стало відомо що вона в лютому 1997 року приватизувала свою квартиру [ADDRESS]. 07 липня 1998 року вона була звільнена в звязку з скороченням штату Районного обєднання громадського харчування Якимівського РПС. В звязку з кризовим становищем в державі, та предпенсійним віком, працевлаштуватись їй не вдалось. Існувала на випадкові заробітки. Вона мешкала в багато квартирному будинку, земельного паю не має, присадибної земельної ділянки в неї також не має. Матеріальне становище було вкрай тяжке. Приходилось постійно займати грошові кошти у знайомих. В звязку з віддаленням від м.Дніпропетровська, спілкуватись з [PERSON], приходилось рідше. Станом на 2000-2001 року [PERSON] була також пенсіонеркою, дітей та близьких родичів в неї не було, але її систематично матеріально підтримував її далекий родич [PERSON], пенсіонер Міністерства Оборони України, який постійно мешкав в м.Житомирі. Поміч була на відповідному рівні, та давала можливість економити свою пенсію [PERSON] В січні 2001 року, в неї було настільки скрутне становище, що змусило укласти письмовий договір займу грошових коштів з мешканкою с.Новоданилівка Якимівського району [PERSON]. Яка на той час мала офіційне працевлаштування в шкільному закладі.. На підставі угоди від 16.01.2001 року, вона отримала від неї позику у розмірі 1000 грн., та взяла на себе зобовязання повертати борг з моменту отримання пенсії, з жовтня 2001 року. В квітні 2001 року, вона відвідувала подругу [PERSON], поскаржилась на скрутне фінансове становище та про існування договору займу. Вона близько сприйняла її проблеми в житті, пообіцяла допомогти матеріально, передаючи частину пенсії, продукти харчування та одяг . Їй було дуже соромно, але вона була змушена прийняти допомогу. Покидаючи квартиру [PERSON], вона виклала грошову суму з сумки не помітно для неї. Пізніше вона по телефону вмовила її забрати гроші. Далі вона прохала [PERSON], яка двічі на місяць відвідувала свою тітку, забрати у [PERSON] грошові кошти та передати їй. Після цього, з червня 2001 року вона систематично отримувала особисто або через [PERSON], яка приїздила з Дніпропетровська в с.Новоданилівка Якимівського району, продукти харчування та грошові кошти в розмірі 100-120 грн. щомісячно. Свою призначену пенсію з листопада 2001 року, вона була змушена віддавати в якості відшкодування боргу, по договору займу, що підтверджується документально долученими копіями угоди та розписками. Розмір пенсії складав 80-90 грн., що підтверджується Довідкою від 12.01.2017 року Управління Пенсійного фонду України Якимівського району. Враховуючи щомісячні боргові зобовязання по Договору займу, в розмірі 80 грн., які вона своєчасно передавала кредитору. [PERSON] єдиним джерелом для її існування були щомісячно отримані 100-120 грн., від подруги [PERSON] Під час особистого спілкування влітку 2002 року з [PERSON], яка хворіла на онкологічну хворобу, вона поділилась своїми планами на майбутнє: залишити їй в спадщину зазначену квартиру та грошові кошти, в розмірі 4700 радянських карб. які знаходились на ощадній книжці Ощадбанку СРСР. При цьому пояснила, що [PERSON] має житло в Житомирі, є досить заможною людиною, багато років з нею взагалі не спілкувався. Показала їй де в шафі знаходяться оригінали документів, надала комплект ключів від вхідних дверей. Останній раз вона отримала від [PERSON] грошові кошти та продукти в серпні 2002 року. Приблизно 8 вересня 2002 року, вона приїхавши до [PERSON], дізналась про її смерть від [PERSON] При нагоді, взявши оригінали правовстановлюючого документу на квартиру та ощадної книжки, зробила копії та залишила на тому місці в шафі. Також зробила копію свідоцтва про смерть. Користуючись отриманими ключами, навідувала після смерті [PERSON], її квартиру кілька разів, здійснюючи прибирання, навіть здійснювала переклейку шпалер в одній із кімнат. Пізніше зясувалось що вищевказані документи зникли, а згодом вона дізналась про зміну замків вхідних дверей. На цей час, після юридичної консультації, та відсутністю спадкоємців 1-ї та 2-ї черги після смерті [PERSON], відповідно до ст.531 ЦК України 1963 року, вона розуміє що знаходячись більше одного року на утримані [PERSON] з червня 2001 р. по серпень 2002 р., має право на спадкування спадкового майна. В зв`язку з викладеним просила суд, встановити юридичний факт, що вона перебувала на утримані померлої, 02 вересня 2002 року [PERSON], а саме з червня 2001 по серпень 2002 року, тобто не менше одного року до її смерті. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали доводи заяви та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Пунктом 2 частини 1статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] перебуває на обліку у управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком з 10 жовтня 2001 року, що підтверджується відповідною довідкою УПФУ №35 від 12.01.2017 року (а.с. 5). Відповідно до довідки УПФУ №36 від 12.01.2017 року, [PERSON] отримала пенсію за віком з жовтня 2001 року по вересень 2002 року у розмірі 1045, 67 грн. Судом встановлено, що 16 січня 2001 року між [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено договір займу, відповідно до якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 1000 грн..(а.с.23). Згідно досліджених копій розписок [PERSON] сплатила вказану суму боргу [PERSON] з листопада 2001 року по вересень 2002 рік (а.с.24-25). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що дійсно у січні 2001 року надавала [PERSON] в борг 1000 грн. Остання на той час ніде не працювала та у неї було досить скрутне матеріальне становище, тому вона вирішила їй допомогти. Борг остання їй повернула до вересня 2002 року в повному обсязі. В 2001-2002 році вона регулярно, не рідше одного разу на місяць, по своїм приватним справам їздила до м. Дніпропетровськ. За проханням [PERSON], вона заїздила до її близької подруги [PERSON], яка мешкала в м. Дніпропетровськ. [PERSON] на той час знаючи про скрутне матеріальне становище [PERSON] передавала їй гроші. З червня 2001 року по 2002 рік, вона регулярно, кожного місяця, була у [PERSON] вдома та підтверджує той факт , що остання передавала їй гроші по 100-120 грн. щомісяця для [PERSON] Вказані гроші вона привозила [PERSON] на прожиття. У останньої враховуючи сплату боргу других засобів існування не було. Суд визнає достовірність показів зазначеного свідка, оскільки вони узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Таким чином враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що заявниця в період з червня 2001 року по серпень 2002 року немала інших доходів окрім пенсії(яку отримувала з жовтня 2001 року), мала боргові зобовязання та фактично свою пенсію повністю витрачала на сплату боргових зобовязань за договором позики від 16 січня 2001 року, суд вважає встановленим факт утримання заявниці [PERSON] у вказаний проміжок часу, як непрацездатної особи. За таких обставин, оскільки встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне їй для оформлення спадщини, суд вважає за можливе встановити юридичний факт перебування заявниці, на утримані у громадянки [PERSON], яка померла 2 вересня 2002 року в період з червня 2001 року по серпень 2002 року . На підставі викладеного, ст. ст. 10,11,60, ч.3 ст. 209, 212,213-215 ЦПК Україна суд,-

Outcome: approved