Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

В жовтні 2015 року КС «Подільська» звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказала, що 20.06.2007р. між КС «Подільська» та [PERSON] укладено договір кредиту № 975С, відповідно до умов якого відповідач отримав в кредит 3500грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 46% річних та поверненням кредиту щомісячно рівними частинами не пізніше 20.06.2008р. Відповідач умови договору не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість 12044,68грн., яку позивач просить стягнути з відповідача а також понесені судові витрати в розмірі 1218грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.06.2007р. КС «Подільська» та [PERSON] уклали договір кредиту № 975С, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 3500грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46% річних, кінцевим терміном повернення 20.06.2008р. Відповідно до судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2008р. № 2н-4845/08 з [PERSON] стягнуто на користь КС «Подільська» заборгованість за кредитним договором № 975С від 20.06.2007р. станом на 01.08.2008р. в розмірі 12451,70грн., з яких непогашена частина кредиту 2878,00грн.. відсотки за користування кредитом 2201,38грн., пеня 7022,32грн., штраф 350,00грн. Відповідно п. 2.1 кредитного договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, відсутність реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 1 квітня 2015 року № 6-37цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Оскільки обставина прострочення з повернення кредиту згідно п. 2.5 кредитного договору настала, то відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України і п. 4.1 кредитного договору, як попередньо обумовлену зміну умов виконання зобовязання, позивачем нараховано проценти виходячи із фактичної кількості днів користування кредитним коштами у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України і п. 3.5 кредитного договору із розрахунку 46% річних фіксована ставка процентів за кредитом та 46% річних проценти за порушення грошового зобовязання зі сторони боржника. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Кредитним договором передбачено збільшення розміру відсотків у зв'язку з простроченням сплати боргу, тобто інший розмір відсотків, ніж передбачений ст. 625 ЦК України, Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання ухваленням такого рішення. В цих випадках діє загальне правило про припинення зобов'язання проведенням належного виконання. Позивачем за період з 01.08.2008 по 28.10.2015р виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом проведено нарахування процентів в розмірі 10508,92грн. та інфляційних втрат в розмірі 1565,76грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, поза як позивачем доведено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує зобовязання за кредитним договором від 20.06.2007р. № 975С, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12044,68грн., в т.ч. 10508,92грн. проценти, 1535,76 грн. інфляційні втрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 11638грн. (1218грн. судового збору та 420грн. витрат на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача).

Outcome: approved