Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. В своїй заяві позивач вказала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 2014 рік. За період спільного проживання вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 0,15 га кожна, що знаходяться за вказаною адресою. На даний час вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач добровільно поділити спільне сумісне майно не бажає. Прохала поділити майно та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та ? частини земельних ділянок. У відкрите судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, прохала задовольнити позов. Відповідач у відкрите судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року. В червні 2014 року сімейні відносини між сторонами припинено, відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 19.06.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з матір'ю. За час шлюбу подружжя придбали за договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори за № 3143 від 06.09.2005 року у спільну сумісну власність житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] загальною площею 81,40 кв.м, житловою площею 44,00 кв.м. Вказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON], про що підтверджує витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Краснокутського БТІ від 08.09.2005 року. Як свідчать свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.04.2014 року, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,15 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 69 ч. 1 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно роз'яснень, що містяться в п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких підстав суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та виділенню їй ? частини спірного домоволодіння та ? частини земельних ділянок.

Outcome: approved