Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Відповідачка, [PERSON], [INFO], є дочкою позивача, [PERSON], [INFO], що підтверджується рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 04.01.2006. [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.2013 серії І-ЖС № 231618. Відомості про батька дитини записано за заявою матері, згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для отримання допомоги від 12.06.2013 № 00012297554. Згідно з актом про факт передачі дитини в сімю від 14 квітня 2015 року [PERSON] була передана позивачу, який проживає за адресою: [INFO]. Проживання [PERSON] за вказаною адресою з 14.04.2015 року підтверджується довідкою Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 12.05.2015 № 281. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомиколаївської райдержадміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від 08.07.2015 № 01-01-19/1401 дитина від дня її народження знаходилася в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко», мати всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків стосовно своєї малолітньої дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток. 07.07.2015 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сімї якої проживає дитина. Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і заявою відповідачки, зробленою у судовому засіданні, про визнання нею позову, підтверджується факт свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обовязків щодо її дочки. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За правилами ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на викладене, суд визнає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання її дочки на користь закладу або особи, у яких перебуватиме дитина. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію від 14.05.2015 № 23, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved