Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] народилась від цивільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Після року спільного життя відповідач покинула цивільного чоловіка та свою маленьку доньку. З того часу мати життям доньки не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, духовному розвитку дитини, не проявляє до доньки батьківської уваги та турботи. Життям [PERSON] займається тільки її батько. [PERSON] дуже любить, турбується, піклується про неї, створює всі належні умови для розвитку, утримує та виховує. Батько з донькою проживає у житловому будинку, який на праві власності належить йому за адресою: [ADDRESS] . З 2009 року мати з дитиною не спілкується. Відповідач не проявляє до доньки батьківської уваги та турботи, не цікавиться її навчанням та життям, не підтримує зв`язок з вчителькою доньки та взагалі нею не цікавиться. 17 серпня 2018 року відповідач написала у приватного нотаріуса Кам`янсько- Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області заяву, де вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо дитини - [PERSON] . Тому просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 28.12.2018 року було відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, надала нотаріально посвідчену заяву в якій вказано, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області не заперечував проти задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач з донькою проживає у житловому будинку, який на праві власності належить йому за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується довідкою про склад сім`ї, яка видана виконавчим комітетом Новодніпровської сільської ради від 21.08.2018 року №868, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.09.2008 року № 20083117. Судом також встановлено, що відповідач 17 серпня 2018 року написала у приватного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області заяву, де вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо дитини - [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації від 09.04.2019 року вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно доньки [PERSON] . Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України , мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Вирішуючи спір, суд враховує вимоги статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка набула чинності для України 27 вересня 1991 р., де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.15 Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» N З від 30.03.2007 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд виходить із того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей. Тому у кожному конкретному випадку треба виявляти і оцінити позитивний результат у долі дітей, який має настати. Таким чином, [PERSON] самоухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання і утримання відносно доньки [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved