Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення, де просить стягнути заборгованість за отримані послуги з водопостачання та відведення з [PERSON] у розмірі 16 680 грн 52 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 04 грудня 2017 року з [PERSON] укладено договір №54212, особовий рахунок № [NUMBER] про надання послуг з водопостачання та водовідведення у кв. [ADDRESS] . У період з 01.02.2017 року до 01.04.2020 року, як зазначає позивач у позові, утворилася заборгованість у розмірі 16 680 грн 52 коп. з яких: борг - 12 312 грн 36 коп.; інфляційні - 3 190 грн 78 коп.; 3% річних - 1 177 грн 38 коп. Також позивач вважає, що за позовними вимогами має відповідати також [PERSON] , який був попереднім власником кв. [ADDRESS] . ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ Представник відповідача [PERSON] у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що необхідно застосувати позовну давність до позовних вимог. Вказує, що згідно розрахунку, який наданий самим позивачем, то заборгованість виникла у лютому 2017 року у розмірі 27 931 грн 01 коп., а з позовом звернувся позивач лише у травні 2020 року, що поза межами трьох річного строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] вказує, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таку позицію висловив Верховний суд у справі №686/6276/19 у постанові від 01.09.2020 року. Таким чином, позивач безпідставно намагається стягнути борг попереднього власника за водопостачання та водовідведення з [PERSON] - власника квартири, яка фактично боргу не має. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.07.2020 року відкрито провадження у справі. 07.12.2020 року на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області залучено співвідповідача - [PERSON] . Згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.04.2021 року - уточнену позовну заяву залишено без розгляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [PERSON] придбала 13.02.2017 року кв. [ADDRESS] у [PERSON] . Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменком В.Ю. 28.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано в Олександрійському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно судового наказу від 14.02.2014 року виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, з [PERSON] стягнуто за водопостачання та водовідведення борг у розмірі 16 340 грн 97 коп., який повністю сплачено. ОЦІНКА СУДУ Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. У період з 1.02.2017 року до 01.04.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 16 680 грн 52 коп. 12.02.2017 року [PERSON] на виконання судового наказу від 14.02.2014 року виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області сплатив борг у розмірі 16 340 грн 97 коп., який утворився станом на 01.01.2014 року. 13.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] . На момент придбання квартири №40 з`ясовано, що від`єднано водопостачання до цього помешкання та лише 28.04.2017 року врізана труба працівниками ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та 31.05.2017 року проведено опломбування лічильника водовикористання та вказано про наявність боргу у розмірі 12 311 грн 34 коп. Дані обставини визнавалися сторонами у справі, тому не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Таким чином, борг за водопостачання та водовідведення утворився у період перебування квартири [ADDRESS] у приватній власності [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] наполягав на застосуванні позовної давності, тому суд зазначає наступне. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Як вбачається з матеріалів справи, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення боргу зокрема з виконання судового наказу від 14.02.2014 року, так як повернення коштів відбулося без волевиявлення [PERSON] . Позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14). Суд дійшов висновку, що позивач знав про наявність боргу станом на лютий 2017 року та порушення його права на отримання коштів за надані ним послуги, тому строк позовної давності слід обчислювати з лютого 2017 року, хоча до суду звернувся у травні 2020 року. Борг з оплати на надання послуг з водопостачання та водовідведення утворився до лютого 2017 року та власником кв. 40 був (до 13 лютого 2017 року) [PERSON] , що вказує на порушене право позивача та могло бути підставою для задоволення позовних вимог і відновлення прав та інтересів позивача. Однак, позивач вчасно до суду не звернувся, а представник відповідача вказав про застосування позовної давності, тому суд вважає сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо [PERSON] . Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц). Щодо позовних вимог стосовно [PERSON] , суд зазначає, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, тому підстави для задоволення позовних вимог стосовно останньої відсутні. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі №686/6276/19 у постанові від 01.09.2020 року. НОРМИ ПРАВА Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Норми ч. 1 ст. 261 ЦК України вказують, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата з спожиті комунальні послуги. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Outcome: dismissed