overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6-7). [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дітей та не виконує свій обов'язок по утриманню їх добровільно, чим порушує права позивача та дітей. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просила визнати договір № 199 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 16.12.2000 року дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання інших осіб матеріали справи не містять. Відповідно ч. 4 ст. 196 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 16 грудня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] на універсальній товарній біржі «Фенікс» укладено договір серії № 199 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідач продав, а позивач купила зазначену квартиру. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № 4360 від 29.05.1996 року, укладеного на Південній товарній біржі, зареєстрованого в МБТІ 11.10.1996 року, реєстровий № 17370. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передав у власність позивачу квартиру [ADDRESS], а позивач в свою чергу передала відповідачу 1700 грн. 00 коп. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що має намір створити сім'ю, однак на даний час не досягла шлюбного віку, встановленого законодавством України. В судовому засіданні своє звернення до суду заявниця підтримала, просила надати їй право на шлюб. По суті своєї заяви пояснила, що на момент її звернення до суду з цією заявою вона не досягла 18 років, але має намір створити повноцінну сім'ю з громадянином [PERSON], від якого вона вагітна, і цей її намір не суперечить ні їх інтересам, ні інтересам суспільства. Від зацікавленої особи по справі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Миргородському району Миргородського міськрайонного управління юстиції до суду подано листа, за змістом якого заперечень відносно заяви [PERSON] цей орган не має та висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника / а.с. 17 /. Допитані, як свідки батьки заявниці [PERSON] та [PERSON] підтвердили про наміри дочки створити сім'ю та не заперечували про надання їй права на шлюб. Згідно до ст. ст. 25, 26 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки ( цивільну правоздатність ) мають усі фізичні особи. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та Цивільним кодексом України. Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Як встановлено при розгляді справи, заявниця бажає зареєструвати шлюб, однак не досягла шлюбного віку, визначеного ст. 22 Сімейного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю, а відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За змістом копій особистих документів заявниці, на момент розгляду цієї справи їй виповнилося 17 років / а.с. 5, 6 /. З урахуванням обставин справи суд приходить до висновку про те, що право на шлюб не буде суперечити інтересам заявниці, з огляду на що її заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 1 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку із чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Відповідач у судове засідання ( в т.ч. в режимі відеоконференцзв»язку ) не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а позивачка просила про ухвалення заочного рішення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Студенянською сільрадою Вінницької області; від шлюбу мають сина [PERSON]. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи. Суд залишає позивачці дошлюбне прізвище. Задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість. Постановляє в справі заочне рішення, відповідно до ст.. 224 ЦПК України. В силу ст.. 88 ЦПК України покладає на відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і Козятинської міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної сумісної власності її (позивача) батькам [PERSON] і [PERSON]. Просить визначити по 1/2 частці за кожним із співвласників. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який за життя 11 лютого 1998 року склав заповіт, згідно із яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповів їй (позивачу) та її сину (відповідачу) в рівних долях. [INFO] року померла її мати - [PERSON], яка за життя 11 лютого 1998 року склала заповіт, згідно із яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповіла їй (позивачу) та її сину (відповідачу) в рівних долях. 08 червня 1993 року дистанцією цивільних споруд Козятинського відділення Південно-Західної залізниці було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого її (позивача) батькам на праві спільної сумісної власності належала вищевказана квартира. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 07 листопада 2013 року було встановлено факт, що вказаний правовстановлюючий документ в дійсності належав саме її (позивача) батькам. Вона (позивач) є спадкоємицею померлих батьків за заповітами, посвідченими державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори 11 лютого 1998 року, за реєстром №466 і №465, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Козятинської державної нотаріальної контори. Проте, оформити спадкові права на спадкове майно вона не може, так як Козятинська державна нотаріальна контора не може видати їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про право власності на вищевказану квартиру не визначені частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. При цьому, позивач посилається на положення ст. 370 ЦК України. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглядати справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, телефонограмою в канцелярію суду висловив просьбу розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Представник Козятинської міської ради Кукурудза Ю.М. в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника Козятинської міської ради, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Суд вважає, що визнання позову відповідачем і представником Козятинської міської ради необхідно прийняти, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи (а.с.4-15), положеннях ст.ст.355-357, 370 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати свої спадкові права, а представник Козятинської міської ради згідно виданої йому довіреності не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 16.10.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2940. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. За час спільного проживання між сторонами відбувалися постійні сварки, що призвело до припинення подружніх відносин. З грудня 2012 року відповідач з позивачем не проживає. Позивач прийшла до переконання, що примирення не можливе, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він позов [PERSON] визнає, не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 16.10.2011 року, судом встановлено, що 16.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2940. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 16.10.2012 року Відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують з грудня 2012 року, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 1) та 300 грн. витрат на правову допомог, які документально підтверджені (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд із заявою до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй архівної довідки № Г - 711 від 25.11.2013 р., про нарахування заробітної плати. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі подавши документи, які необхідні для призначення пенсії за віком. Однак архівну довідку про заробітну плату № Г - 711 від 25.11.2013 р., управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі не може взяти до уваги, так як в ній не вказано по-батькові особи відносно якої вона видана. До суду заявницею було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи, управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, просить розглядати справу у його відсутності та проти задоволення вимог заявниці не заперечує, про що надіслано до суду відповідну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, даних у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що згідно паспорта заявницею є [PERSON], [INFO], на це ж ім'я видано архівну довідку про заробітну плату № Г - 711 від 25.11.2013 р., однак у вказаній довідці не вказано по-батькові заявницю. У зв'язку з цим управлінням Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі не взято до уваги довідку. Вказані обставини підтверджуються: копіями паспорта та трудової книжки [PERSON], повідомленням УПФУ у Старокостянтинівському районі від 10.12.2013 року № 11691/03, довідкою № Г - 711 від 25.11.2013 р. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа - архівної довідки № Г - 711 від 25.11.2013 р., підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: належності їй архівної довідки, виданої Шепетівським районним трудовим архівом Шепетівської районної ради Хмельницької області 25 жовтня 2013 року № 503. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона отримує пенсію за віком. Однак при проведенні перерахунку пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі не зараховано її стаж роботи за 1957-1958 року, оскільки у вищевказаній архівній довідці невірно записано відомості про неї - її по батькові зазначено як «[PERSON]», замість «[PERSON]». В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, обставини, якими їх обґрунтовує, і просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі в судове засіданні не з'явилася, направила клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечила. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниця, [INFO], отримує пенсію за віком. Однак, в архівній довідці, виданій Шепетівським районним трудовим архівом Шепетівської районної ради Хмельницької області 25 жовтня 2013 року № 503 по батькові заявниці помилково вказане як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що є перешкодою для проведення перерахунку пенсії. Факт приналежності заявниці вищезазначеної архівної довідки підтверджується її паспортними даними, свідоцтвами про народження та одруження заявниці щодо дати і місця її народження, одруження та проживання, трудовою книжкою заявниці № 489 від 17 квітня 1973 року, де вказано відомості про її роботу в 1957-1958 роках в колгоспі ім. Калініна с. Мокіївці Шепетівського району. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду надали показання про те, що знають, що заявниця в післявоєнні роки працювала різноробочою в колгоспі ім. Калініна с. Мокіївці Шепетівського району. Її дівоче прізвище «[PERSON]», а батька звали [PERSON]. Зокрема, свідок [PERSON] зазначала, що знає заявницю з дитинства, разом росли, дітьми працювали в колгоспі ім. Калініна с. Мокіївці Шепетівського району. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] архівної довідки, виданої Шепетівським районним трудовим архівом Шепетівської районної ради Хмельницької області 25 жовтня 2013 року № 503 підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: просила встановити факт, що в свідоцтві про її народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, невірно зазначено ім'я та по батькові її матері. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті вона має право на отримання пенсії по втраті годувальника. Однак управлінням Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі їй було відмовлено в оформленні пенсії через те, що в свідоцтві про її народження її мати записана, як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть вона вказана - «[PERSON]». В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] уточнила заявлені вимоги та просила встановити факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON], як відповідно між дочкою та матір'ю. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі направила заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення представника заявниці та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району. Після її смерті її дочка - заявниця [PERSON] має право на отримання пенсії по втраті годувальника. Однак перешкодою для призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON] є те, що в свідоцтві про її народження її мати вказана як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці та свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про смерть [PERSON], повідомленням управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі від 12 листопада 2013 року № 10219/07. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] в с. Веснянка Старокостянтинівського району, як відповідно між дочкою та матір'ю підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом: просить розірвати шлюб, укладений 17 березня 1994 року між нею та [PERSON], зареєст-рований ВРАГС Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві. Позивач не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інте-ресам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить задовольнити його. [PERSON] не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд виніс протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 17 березня 1994 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАГС Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений актовий запис №369. Ця обставина підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збере-ження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істот-не значення. Встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. З огляду на це шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved