Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В грудні 2019 року до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви, заявниця посилається на те, що після смерті батька не може прийняти спадщину оскільки у свідоцтві про її народження помилково було вказано імя батька « [PERSON] ». Вказує, що заяву подає з метою уникнення зайвих податків, які не сплачують родичі померлого. При цьому, просить встановити факт родинних відносин між не та [PERSON] , а саме, що [PERSON] є її батьком. Згідно з ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за заявою [PERSON] передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2020 справу прийнято до провадження. Після повторного авторозподілу, відповідно до ухвали від 30.11.2020 справу прийнято до провадження новим складом суду та витребувано докази. В судове засідання заявниці, її представник не з`явились, про розгляд справи неодноразово повідомлялись належним чином. Заявниця подала клопотання з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Інші особи до суду також не з`явились, повідомлялись належним чином. Свідки, також до суду не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , Після його смерті відкрилась спадщина, для прийняття якої заявник, в особі свого представника звернулась до Рогатинської районної державної нотаріальної контори. Згідно з постановою державного нотаріусу від 15.11.2019 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що в свідоцтві про народження заявниці батьком зазначено [PERSON] , тоді як померлого звати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] (чи [PERSON] - не можливо встановити з наданої копії) народилась в [ADDRESS] . Її батьком вказано: [PERSON] , матірю: [PERSON] . Документів, на підтвердження зміни прізвище на « [PERSON] » заявником до заяви не додано, матеріали спадкової справи таких відомостей також не містять. На виконання ухвали про витребування доказів, Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) було повідомлено про неможливість надання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] . При здійсненні перевірки виявлено актовий запис про народження [PERSON] [INFO] , а не [PERSON] . Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1261, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Проте, таких доказів суду не надано. Більше того, заявником не вказано події після яких відбулась зміна її прізвище на « [PERSON] » не зазначено про те, яке прізвище було в неї зареєстровано при народженні. Свідки зі сторони заявника для підтвердження фактів, викладених в заяві до суду не з`явились, при цьому, вони неодноразово викликались в судові засідання. Однак заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлим. За встановлених обставин, надаючи оцінку підставам, вказаним у заяві, суд приходить висновку про недоведеність факту родинних відносин. Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed