overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5 316 грн. 32 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами 28 лип-ня 2012 року укладено безномерний кредитний договір відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 1 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відпо-відач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, вна-слідок чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 28 липня 2012 року між ПАТ КБ «Прива-тБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов якого, від-повідач отримав кредит в сумі 1 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кре-дитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відпові-дач не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню грошових коштів, внаслі-док чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 5 316 грн. 32 коп. з яких: 1 097 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом; 1 889 грн. 02 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1 600 грн. - заборгованість по пені комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 229 грн. 35 коп. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються: заявою-анкетою на відкриття рахунку від 28 липня 2012 року; Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам; розра-хунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако-нодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, щоТрач С.В. не виконав в повному обсязі взяті на себе зобовязання по кредитному договору в результаті чого станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 5 316 грн. 32 коп., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В вересні 2015 року ПАТ «Хмельницьгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 845,12 грн. за період з 01.08.2013 року по 28.02.2015 року, посилаючись на те, що відповідач не здійснює оплату, в звязку з чим, в лютому 2015 року газопостачання йому припинено, але і після цього заборгованість не погашена. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, проте за зареєстрованим місцем проживання судову повістку не отримав. Відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, а тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено що відповідач [PERSON], мешканець кв.4 будинку по вул.Заводська,28 в м.Хмельницькому, будучи фактичним споживачем газу, всупереч вимогам п.29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України № 2246 від 09.12.1999 року, не вносить плату за надані послуги з газопостачання, яка нараховувалася у відповідності до встановлених тарифів, згідно Постанови КМ України № 619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». За період з 01.08.2013 року по 28.02.2015 року борг становить 845,12 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, типовим договором, укладеним з матірю відповідача 10.10.2006 року. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV визначено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимог ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги(водопостачання, газ, електрична енергія, теплова енергія, інші послуги)береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.17 Правил про надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України №2246 від 09.12.1999 року, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. В лютому 2015 року газопостачання відповідачу припинено в звязку з несплатою, проте заборгованість ним не погашена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 27 листопада 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 239. Від шлюбу у них дітей немає. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося, між ними часто виникають сварки, скандали, непорозуміння. Тривалий час подружнім життям вони не живуть, фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому [PERSON] прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнає, погоджується на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «Тремблюк». Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 27 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 239. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося, між ними часто виникають сварки, скандали, непорозуміння. Тривалий час подружнім життям вони не живуть, фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Судові витрати суд покладає на сторони в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, посилаючись на те, що він хоч і досяг повноліття, проте навчається в аграрній академії, а тому потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання є платним. Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, а тому спроможний матеріально утримувати свого сина на період його навчання. Ухвалою попереднього судового засідання від 12 жовтня 2015 року в якості третьої особи на стороні позивача залучено його матір [PERSON] / а.с. 23 /. В судове засідання позивач, так само, як його представник і третя особа по справі [PERSON] не прибули, подавши письмові заяви, за змістом яких заявлений позов підтримали, просили задовольнити його, а справу розглянути у їх відсутність / а.с. 31, 32 /. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 19 /, подала письмову заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, а заявлений позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши письмові докази по справі і проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Встановлено, що між сторонами по справі склалися і існують правовідносини, які визначають обов'язок батьків та порядок його виконання по утриманню повнолітніх дітей. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними 23 років, якщо вони продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача і третьої особи та навчається на третьому курсі денного відділення Полтавської державної аграрної академії з терміном навчання до липня 2017 року / а.с. 6, 7, 8 /. У зв'язку з цим та з урахуванням його матеріального становища, сімейно - майнового стану матері, яка також приймає участь в утриманні сина, потребує в період навчання матеріальної допомоги. За переконанням суду відповідач [PERSON], будучи забезпеченим роботою, спроможний виконати свій батьківський обов'язок, передбачений законом. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судом приймається до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, той факт, що він має постійний дохід у виді заробітку, а також можливість надання такого утримання третьою особою, яка також має постійне місце роботи та заробіток / а. с. 9 /. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що син відповідача навчається на платній основі / а.с. 20 / та 23 років досягне [INFO] року. З цих підстав заявлений позов підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.01.2014 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого він надав [PERSON] позику на суму 53500,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позику до 15.02.2014 року, про що написав письмову розписку. Оскільки відповідач станом на 12.08.2015 року борг не повернув, тому просить стягнути 53500,00 грн. - основного боргу; 677,91- процентів за договором позики; 31303,14 - інфляційних витрат; 2417,96 грн. - 3% річних, що в сумі становить 87899,01 грн. та понесені ним судові витрати. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав , що 05 січня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №1. Від даного шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей доньку Алісу [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньку Кіру [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 05 січня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1. (свідоцтво про шлюб 1-ФП №088096, видане 05 січня 2013 року). Від даного шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей доньку Алісу [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньку Кіру [INFO]. Сторони проживають окремо з серпня 2015 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, в якій вказав , що 14.06.2014 року у виконкомі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №6. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Анастасію [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просив слухати справу у її відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 14 червня 2014 року у виконкомі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №6. (свідоцтво про шлюб 1-ФП №099492, видане 14 червня 2014 року). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Анастасію [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 2012 року у Центральний відділ державної реєстрації шлюбів міста Києва з держаним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2896. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2012 року у Центральний відділ державної реєстрації шлюбів міста Києва з держаним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2896, що підтверджується свідоцтвом про одруження, \~серія 1-БК № 205143 від 27 жовтня 2012 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БК № 334837 від 04.01.2013 року, актовий запис - № 27, виданого Відділ реєстрації актівцивільно стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved