Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2011 року відповідач [PERSON] отримав від неї під розписку гроші в сумі 80000,00 гривень на придбання автомобіля «Skoda Octavia» А5, 2011 року випуску і зобов'язався повернути позичені кошти до 01 січня 2015 року. В зазначений строк відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав і гроші взяті в борг не повернув. Оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути позичені кошти просила стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу у розмірі 80000,00 гривень, витрати від інфляції в сумі 34650 гривень 39 копійок, три відсотки річних в сумі 2762 гривень 00 копійок, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 45536 гривень 43 копійки, всього 162948 гривень 82 копійки та понесені судові витрати в сумі 1448 гривень 95 копійок. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував і показав, що автомобіль «Skoda Octavia» придбав за власні кошти. Розписку він не писав, її написала позивачка, ознайомившись з текстом розписки він поставив в ній свій підпис і зобов'язався повернути борг, не маючи наміру його повертати, оскільки проживав з позивачкою в цивільному шлюбі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 14 лютого 2011 року (а.с.8) відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 80000,00 гривень на придбання автомобіля та зобов'язався повернути отримані кошти до 01 січня 2015 року. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 25 лютого 2016 року загальна сума боргу відповідача [PERSON] з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені становить 162948 грн. 82 коп.(а.с.4-6). Відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до преамбули даного Закону, цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності. Оскільки сторони не являються суб'єктами зазначених правовідносин, то підстав для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 45536,43 грн. не вбачається. Враховуючи викладене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 117412 гривень 39 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1174,12 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial