Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі він проживає одноособово. 26 січня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] в квартирі не проживає, тобто вже більше двох років. Відповідач у вказаній квартирі не зявляється та нею не користується, так як добровільно виїхала з належного позивачу житлового приміщення. Проте, реєстрація місця проживання [PERSON] за вказаною адресою позбавляє позивача права на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою №49 по вул. Червоноармійській, буд.5 в м. Борисполі Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Крім цього, вказала на те, що після реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище на «Петравчук». У відповідності до ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-кій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалю рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується копією договору дарування квартири від 11 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.11), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9236453 від 11 вересня 2013 року (а.с.12). В даній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖРЕУ» №2696 від 22 листопада 2017 року (а.с.10), копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року (а.с.8). Таким чином, [PERSON] набула право користування житловим приміщенням як член сім'ї власника. Відповідно до ч.1 ст.156\~ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як розяснив Верховний Суд України в правових позиціях з приводу застосування житлового законодавства, розірвання шлюбу не припиняє право колишнього члена сімї власника квартири на користування нею. Оскільки право члена сімї власника квартири, який не є співвласником, на користування цією квартирою згідно зі ст.156\~ЖК України обумовлено наявністю сімейних відносин і спільним із ним проживанням у даній квартирі. Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належній власникові квартирі, якщо вона одночасно не входить у склад сімї останнього і перейшла проживати в інше місце. Згідно з ч.2 ст.405\~ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З акту обстеження житлово-побутових умов від 06 грудня 2017 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Київської області [PERSON], вбачається, що було проведено обстеження квартири [ADDRESS], та встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою з лютого 2016 року (а.с.16). В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б підтверджували поважність причин відсутності [PERSON] у вказаній квартирі. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №49 по вул. Червоноармійській, буд.5 в м. Бориспіль Київської області. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №74 від 23 листопада 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений ним позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved