Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 4 лютого 2017 року він уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 41. Від спільного життя дітей не мають. За останній час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин. Але ж основною причиною є той факт, що в них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного та стали чужими людьми. Вони припинили шлюбно-сімейні правовідносини і ведення спільного господарства у жовтні 2018 року і поновлювати їх він не має наміру. Час довів, що в них немає майбутнього. Він остаточно переконався, що збереження їхньої сім'ї неможливе, примирення з відповідачем не буде, і тому їх шлюб треба розірвати без надання строку для примирення, оскільки в ньому немає сенсу. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала клопотання, в якому позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 4 лютого 2017 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 41. Від шлюбу сторони дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2018 року у зв'язку з непорозуміннями та сварками з різних причин. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved