Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) звернулося з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 17 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», в особі Миколаївської обласної дирекції, правонаступником якого за всіма правами та обов'язками згідно нової редакції статуту зареєстрованого НБУ є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 014/08-112/80353 (далі - Договір), за програмою кредитування «Авто в кредит» на положеннях та умовах якого Банк передав відповідачу кредит у розмірі 55528 доларів США із відсотковою ставкою за користування кредитом 13.8% річних відповідно до договору за вказаною програмою кредитування, строком на 84 місяці (з17.06.2008 року по 17.06.2015 року). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17.06.2008 року між Банком та відповідачем укладено договір застави, за яким відповідач передав Банку у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Вольво, моделі ХС70, 2.4, легковий універсал-В, 2008 року випуску, двигун [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ в м. Миколаїв. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Договором, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 08.11.2013 року складає 99171.80 дол. США, що еквівалентно до курсу НБУ - 789585.21 грн., в тому числі: -заборгованість за кредитом 37741.94 дол.США, що еквівалентно 301671.33 грн. - заборгованість за відсотками - 22499.13 дол.США, що еквівалентно 179835.55 грн. -пеня 38930.73 дол.США, що еквівалентно 308078.33 грн. Банк просить суд в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на належний відповідачу автомобіль шляхом реалізації його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3441 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 17 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 014/08-112/80353, за умовами якого Банк передав відповідачу кредит у розмірі 55528 дол.США, які боржник зобов'язувався повертати частинами згідно графіку в строк до 17.06.2015 року з оплатою 13,8% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 червня 2008 між Банком та [PERSON] укладено договір застави, за яким [PERSON] передалв в заставу Банку автомобіль Вольво, моделі ХС70, 2.4, легковий універсал-В, 2008 року випуску, двигун [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ в м. Миколаїв. Відповідач не виконує умови договору, тому 17 березня 2011 року рішенням Первомайського міськрайонного суду №2-475/2011 було достроково розірвано кредитний договір та стягнуто кредитну заборгованість 841739.39 грн. Як зазначено в ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За таких обставин та з урахуванням положень ст. ст. 543, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 «Про заставу», суд вважає, що є підстави для звернення стягнення на передане в заставу майно. Відносно способу звернення стягнення на заставлений автомобіль, то суд вважає, дана вимога також підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом або договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.21 Закону України «Про заставу» передбачено, що реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Порядок звернення стягнення на заставлене майно також встановлено статтями 24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 р. № 1255-ІV (далі - Закон від 18 листопада 2003 р. № 1255-ІV). Частиною 1 ст. 24 Закону від 18 листопада 2003 р. № 1255-ІV передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону від 18 листопада 2003 р. № 1255-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Outcome: approved