Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

В грудні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], яка згодом була уточнена, про позбавлення батьківських прав, призначення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що у позивачки є дочка [PERSON], яка померла [INFO]. За життя дочка перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. 13.11.201 року дочка позивачки зареєструвала шлюб зі [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 04.11.2016 року. Після смерті дочки, онуки проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні та забезпеченні. За весь час з народження онука, його батько [PERSON] жодної участі у вихованні сина не приймав, матеріальної допомоги на його утримання не надавав. Онук [PERSON] постійно проживає з позивачкою, в нього є кімната обладнане місце для роботи та відпочинку, одяг та речі необхідні для життя та навчання. Позбавлення відповідача батьківських прав є необхідним заходом для захисту законних прав та інтересів дитини. На підставі викладеного, [PERSON] просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], встановити опіку над малолітньою дитиною та призначити її опікуном, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що в червні 2017 року дочка разом з онуками переїхала до неї з чоловіком і з того моменту діти проживають з ними в трьохкімнатній квартирі. Дочка померла в серпні 2017 року, після її смерті приїжджав відповідач, але дитину не признав, сказав, що це не його дитина. Позивачка разом з чоловіком влаштували [PERSON] до дитячого садочку, займаються його вихованням, в нього зі старшим братом власна кімната. Дитина нічого не потребує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, додатково вказала, що відповідач не має ніякого відношення до дитини, надав заяву про відмову від своїх батьківських прав. Позивачка з чоловіком створили належні умови для дітей. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказав, що доводиться позивачці чоловіком, вони разом займаються вихованням дітей, проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою суду від 07.02.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судових засідань не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Як убачається зі свідоцтва про народження виданого 22.10.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №932 від 03.06.1983 року та свідоцтв про реєстрацію і розірвання шлюбу, що підтверджують зміни прізвищ, вбачається. що позивачка по справі [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 04.11.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON], який було зареєстровано 13.11.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Від вказаного шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 10.02.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №95, [INFO] народився [PERSON]. Згідно довідки ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» №57 від 24.12.015 року, [PERSON] засуджений 23.12.2010 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст.ст.187 ч.3, 70 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно довідки КСН «Нікольський» №493 від 13.11.2017 року, [PERSON], проживає в [ADDRESS], разом з чоловіком [PERSON] та онуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки ДНЗ №131 №№72 від 17.11.2017 року, та №7 від 05.02.2018 року [PERSON], [INFO], відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад №131 «Малятко» з 04.10.2017 року, на протязі цього часу батько ніколи його не приводив і не забирав дитину із садочка, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його поведінкою. Всі питання навчання та виховання онука вирішує бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] Як убачається із довідки про доходи, виданої КЗ «Маріупольська міська лікарня №1», [PERSON] працює на посаді медреєстратора, дохід за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року складає 3433,39грн. Крім того, згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON], в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року також отримувала дохід з ТДВ «СК «Ілллічівська» в розмірі 7484,27грн. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] на ім'я начальника Служби по справам дітей Кальміуського району від 01.01.2018 року, в якій останній зазначив, що відмовляється батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], оскільки не доводиться йому батьком. Допита в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює вихователем у дитячому садку №131, який відвідує [PERSON]. дитина дружелюбна, не агресивна, дуже прив'язаний до бабусі, яка займається виховання та розвитком. Батька дитини жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позивачка доводиться ому сусідкою, з якою знайомий більше 10 років. Йому відомо, що позивачка зі своїм чоловіком виховують онуків. Відповідача по справі ніколи не бачив і не чув про нього. Свідок бачив, що діти одягнені, взуті, мають обладнані кімнати. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка доводиться їй двоюрідною сестрою. [PERSON] повністю займається вихованням дітей, вони завжди чистенькі, одягнуті, між собою дружні, відвідують гуртки по інтересах. Відповідача по справі ніколи не бачила. Відповідно до висновку Маріупольської міської ради від 29.01.2018 року №13-31-30 зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Отже, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності їх піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За приписами ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог про позбавлення батьківських прав відповідача, вимоги про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісяця, обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням майнового стану сторін, стану здоров'я тощо відповідно до приписів ст.182 СК України. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не відноситься до осіб, визначених ст.212 СК України, а тому остання може бути призначена опікуном [PERSON], який є малолітньою особою і, як встановлено судом, позбавлена батьківського піклування. На підставі викладеного,

Outcome: approved