Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

В вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, посвідченого 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №813, за яким [PERSON], яка померла 14 липня 2017 року, все своє майно заповіла відповідачу. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона та її чоловік впродовж тривалого часу доглядали за [PERSON] і 13.06.2016 остання склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON], за яким вона заповіла їй все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира спадкодавиці за №47 по вул. Залізничній, буд. 5, в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області. Коли позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON], то нотаріус їй повідомила, що 13.06.2017 [PERSON] склала ще один заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Позивач вважає, що заповіт від 13.06.207 є недійсним, оскільки [PERSON] була фізично та психічно не здорова, з 05.06.2017 проходила лікування в Ярмолинецькій центральній районній лікарні, де також працює відповідач, а тому на спадкодавицю міг чинитися психічний тиск з боку відповідача з приводу розпорядження її майном. Вважаючи, що оспорюваним заповітом порушені її права як спадкоємця за заповітом [PERSON], позивач просить суд захистити її права, визнавши недійсним оспорюваний заповіт. В ході судового розгляду [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, при цьому позивач зазначила, що з 2016 року вона доглядала за [PERSON], яка проживала в квартирі по сусідству з нею. Після смерті свого чоловіка [PERSON] шукала хто б з сусідів доглядав за нею і сама прийшла та запропонувала переписати свою квартиру на неї. Також позивач пояснила, що чоловік відповідача нібито є родичем [PERSON] проте ані відповідач, ані її чоловік не відвідували [PERSON], а з'явилися тільки після смерті чоловіка останньої. Останній раз вона бачила [PERSON], коли [PERSON] забрала її з лікарні, після чого відповідач та її чоловік обмежували [PERSON] в русі, закривали в квартирі. Крім того позивач ствердила, що за життя [PERSON] не виказувала наміру змінити чи скасувати раніше складений нею заповіт. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, при цьому відповідач пояснила, що [PERSON] разом з своїм чоловіком [PERSON], який був дядьком її чоловіка, в 2012 році переїхали в смт. Ярмолинці з м. Луганська. Коли [PERSON] помер, то вона з чоловіком організовували його похорони. Коли [PERSON] залишилася сама, то вона приходила до останньої, але коли біля [PERSON] з'явилася [PERSON], то вона спілкувалася з тіткою тільки по телефону. [PERSON] неодноразово підліковувалася в Ярмолинецькій ЦРЛ, а коли вона попала туди останній раз, то вона купляла тітці одяг, ліки тощо. Після виписки з лікарні вона забрала [PERSON] до себе додому в с. Нове село Ярмолинецького району і саме тоді [PERSON] вирішила скласти не неї заповіт. При цьому [PERSON] нічого не казала про раніше складений на користь позивача заповіт. Також позивач ствердила, що [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, діяла без будь-якого примусу. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки немає будь-яких фактичних даних, які б свідчили про перебування [PERSON] на момент складення оспорюваного заповіту у безпорадному стані або про відсутність її вільного волевиявлення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи,що [PERSON] померла 14 липня 2017 року у віці 78 років в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області (а.с. 7). Спадкоємицею за заповітом [PERSON] є відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується матеріалами реєстраційної справи по посвідченню заповіту (а.с. 73). Згідно заповіту, посвідченого 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №813, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 74 ). В той же час 13 червня 2016 року приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON] був посвідчений інший (попередній) заповіт [PERSON], згідно якого остання все своє майно заповіла позивачу по справі - [PERSON] (а.с. 9). Статтею 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним (ч. 2 та 3 ст. 1254 ЦК). Отже, склавши новий заповіт на користь [PERSON], яким був скасований попередній заповіт на користь [PERSON], [PERSON] розпорядилася належним їй майном на випадок своєї смерті. В силу ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема відповідно до частин 1, 3 та 4 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з позову [PERSON] підставою звернення її до суду є наявність обставин, які свідчать про недійсність заповіту, як різновиду правочинів, через те, що заповідач, складаючи новий заповіт не усвідомлювала значення своїх дій та діяли під психічним тиском відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно із ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду були допитані як свідки зі сторони позивача, так і свідки зі сторони відповідача, а також досліджені письмові докази по справі. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала з [PERSON] в одному будинку в різних під'їздах і та після смерті чоловіка пропонувала багатьом сусідам, в томі числі їй та її дочці, доглядати за нею та обіцяла переписати за це квартиру. Останній раз вона бачила [PERSON] за тиждень до смерті і та була в нормальному стані. [PERSON] вона бачила на похоронах чоловіка [PERSON] та декілька разів після цього, коли та приходила до [PERSON]. Також свідок ствердила, що за своїм характером [PERSON] була схильна змінювати свої рішення, в неї постійно мінявся настрій. Крім того свідок вказала, що вона не бачила [PERSON] у безпорадному стані, а тільки чула від сусідів, що в останньої нібито були галюцинації. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], з якими спадкодавиця проживала в одному будинку, пояснили, що остання багатьом сусідам пропонувала переписати на них свою квартиру, якщо вони будуть доглядати за нею і що [PERSON] була схильна до зміни своїх рішень. Однак жоден із вказаних свідків, як і свідок [PERSON], не змогли вказати коли саме і за яких обставин вони бачили, що [PERSON] була у безпорадному стані чи на неї чинився психічний тиск з боку сторони відповідача. В той же час свідок [PERSON] пояснила, що вона знала [PERSON] як тітку чоловіка відповідача. В травні 2017 року [PERSON] забрала [PERSON] до себе додому в с. Нове село, де та проживала впродовж місяця. [PERSON] неодноразово казала їй, що хоче зробити заповіт на [PERSON], оскільки позивач не доглядає її. Свідок [PERSON] пояснила, що в квітні 2017 року вона лікувалася в Ярмолинецькій ЦРЛ разом з [PERSON] і та казала, що хоче на [PERSON] переписати квартиру, а остання приносила одяг та їжу тітці. Будь-якого тиску з боку [PERSON] не було, а [PERSON] розуміла свої вчинки і була при повній свідомості. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює медсестрою в Ярмолинецькій ЦРЛ і в квітні 2017 року там перебувала [PERSON], яка часто приходила до [PERSON] поспілкуватися, при цьому будь-яких психічних розладів в неї не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили що в квітні - травні 2017 року вони бачили [PERSON], яку знали як тітку [PERSON], в с. Нове село та в Ярмолинецькій ЦРЛ відповідно. [PERSON] поводила себе адекватно, будь-яких ознак психічного розладу в неї не було. Із епікризів історії хвороби [PERSON] під час перебування її в Ярмолинецькій ЦРЛ не вбачається, що остання хворіла будь-яким психічним захворюванням чи в неї був психічний розлад, який би перешкоджав їй усвідомлювати значення своїх дій (а.с. 42). Будь які інші належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували обставини що обґрунтовують вимоги позивача щодо недійсності оспорюваного нею заповіту відсутні. Крім того, сторонами не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи щодо можливості [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, хоча таке право було роз'яснено судом сторонам. Отже, в ході судового розгляду не зайшли свого підтвердження доводи позивача про недійсність заповіту [PERSON] на користь [PERSON] через відсутність волевиявлення заповідача внаслідок застосування до неї психічного насильства або не усвідомлення нею значення своїх дій та неможливістю керувати ними, а тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі ст. 202, 203, 204, 225, 231, 1254 ЦК України,

Outcome: dismissed