Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24.02.2015 року, позивач уповноважений розпоряджатися автомобілем «РЕНО», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], а також представляти інтереси власника [PERSON] в органах ДАІ та нотаріату, а також в судових та правоохоронних органах. При цьому [PERSON] зазначав, що на даний час він має намір зняти автомобіль з реєстраційного обліку і перереєструвати його в Сумській області. З цього приводу позивач звернувся до територіального регіонального сервісного центру МВС у місті Києві та дізнався, що на автомобіль «РЕНО», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], накладено арешт постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві 27.12.2013 року. Позивач зазначав, що накладений арешт перешкоджає у виконанні доручень та повноважень, наданих йому відносно цього майна, а тому просив суд зняти арешт з автомобіля «РЕНО», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], накладений постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві 27.12.2013 року. Просив витребувати з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва копію постанови № 624/25 від 03.12.2012 року про накладення арешту на автомобіль та розглядати справу у його відсутності. Ухвалою суду від 15.01.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.05.2018 року. 13.04.2018 року від відповідача надійшло повідомлення про відсутність у Відділі відкритих виконавчих проваджень боржником за якими є [PERSON] В зв'язку із тим, що журнали реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень та матеріали завершених виконавчих проваджень знищені за строком зберігання, встановити причини накладення арешту на майно не виявляється можливим. 23.04.2018 року позивач звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 21.05.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду справи по суті на 18.06.2018 року. Ухвалою суду від 18.06.2018 року було витребувано у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва копію постанови № 624/25 від 03.12.2012 року про накладення арешту на автомобіль «РЕНО», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], розгляд справи було відкладено на 06.08.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - Норка Є.В. в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення посилаючись на несплату боргу власником автомобіля. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], діючи добровільно від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10.02.2015 року, уповноважив [PERSON] розпоряджатися, в тому числі продати належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.11.2011 року, автомобілем марки «РЕНО», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Термін дії довіреності встановлений до 10.02.2018 року (а.с. 4). Згідно із довіреністю від 10.02.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А., [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися, в тому числі продати автомобіль марки «РЕНО», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Термін дії довіреності встановлений до 10.02.2018 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності. Разом із тим, позивач [PERSON] не є власником автомобіля «РЕНО», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та зазначає, що дійсним власником майна є [PERSON] При цьому, до позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження того, хто є дійсним власником автомобіля «РЕНО», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки доказів на підтвердження того, що [PERSON] станом на дату звернення позивача із позовом до суду є таким власником. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду в інтересах [PERSON] та діючи на підставі довіреності, [PERSON] зазначив саме себе позивачем, тобто особою, права якої порушено. Разом із тим, [PERSON] зазначав, що накладений арешт перешкоджає у виконанні доручень та повноважень, наданих йому відносно цього майна. Станом на час розгляду справи судом, строк дії довіреності на ім'я [PERSON] закінчився 10.02.2018 року. Згідно із п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. Окрім того, сама по собі перешкода у виконанні доручень та повноважень, наданих позивачу відносно майна, не дає підстав для захисту права власності, а також зняття арешту в інтересах власника, оскільки [PERSON] не являється таким власником та із позовом він звернувся не в інтересах [PERSON], а у власних інтересах. Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Доказів на підтвердження того, що станом на час звернення до суду із позовом, а також станом на час розгляду справи, позивач є власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed