Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS], а також за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,0385 га., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перейшла до спадкодавця від попередніх власників на підставі ст. 30 ЗК України 1990 року. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому порядку прийняли спадщину та частину її, а саме житловий будинок, оформили, проте нотаріус відмовив їм в посвідченні спадкових прав щодо спірної ділянки, оскільки право власності на вказане майно спадкодавцем не оформлене, ділянка є зареєстрованою за попереднім власником будинку - [PERSON]. Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість їх захисту в іншому порядку, а тому позивачі просили визнати за ними в рівних частках право власності щодо спірної ділянки в судовому порядку. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не з'явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте надіслали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання відповідачами позову, що передбачені ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли: -житловий будинок [ADDRESS], який був набутий спадкодавцем у [PERSON], [PERSON] за договором купівлі-продажу від 26 березня 1999 року №114, які в свою чергу набули його в порядку спадкування після смерті [PERSON]; -земельна ділянка площею 0,0385 га., розташована по [ADDRESS], призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що була успадкована (проте не оформлена) відповідачами після смерті [PERSON], а в подальшому перейшла до спадкодавця (проте не була оформлена) від попередніх власників на підставі ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), яка передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому порядку прийняли спадщину та частину її, а саме житловий будинок, оформили, проте нотаріус відмовив їм в посвідченні спадкових прав щодо спірної ділянки, оскільки право власності на вказане майно спадкодавцем не оформлене, ділянка є зареєстрованою за попереднім власником будинку - [PERSON]. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 чинного на час відкриття та прийняття спадщини ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року). З положень ст. 548 ЦК України 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що спірне майно в силу закону перейшло у власність спадкодавця, а тому вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, належним чином прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачі не мають іншої можливості захистити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved