Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Виконуючий обовязки головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки вона проявляє ознаки тяжкого психотичного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] страждає на тяжкий психотичний розлад у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервно-прогредієнтного типу перебігу, афективно- маячного синдрому на фоні емоційно-вольовоготипу дефекту, являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, перебуваючи в психіатричній лікарні веде себе агресивно, зазначив, що хвора перебуває на обліку у лікаря психіатра, з 1989 року хворіє, в 36 раз лікується, має 2 групу інвалідності по психічним захворюванням безтерміново, просив заяву задовольнити. Прокурор просила заяву задовольнити. Представник Смілянського психоневрологічного інтернату геріатричного відділення Департаменту соціального захисту Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON] не заперечував проти госпіталізації [PERSON] до КЗ ЧОПЛ, зазначивши що вона хворіє з 1989 року, є інвалідом 2 групи, має прояви збудженості та агресивності. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Смілянського міського суду Черкаської області від 8 травня 2003 року по справі №2-118/2003 [PERSON] визнано недієздатною, рішення суду вступило в законну силу. [PERSON] є підопічною Смілянського психоневрологічного інтернату геріатричного відділення Департаменту соціального захисту Черкаської обласної державної адміністрації з 2002 року. Судом встановлено, що [PERSON] була доставлена до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Смілянського психоневрологічного інтернату [PERSON] в звязку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до себе та оточуючих. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 31 березня 2017 року, старшого лікаря [PERSON], завідуючого відділенням [PERSON], лікаря психіатра [PERSON] [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервно-прогредієнтного типу перебігу, афективно - маячного синдрому на фоні емоційно-вольового типу дефекту, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих і потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до ч. 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved