Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (в подальшому реорганізовване в Приватне акціонерне товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» про визнання недійсним ордеру №73 від 25 березня 2008 року, виданого на ім'я [PERSON] за підписом директора ДП «Житлоексплуатація». Свої вимоги Позивач мотивує наступним. Позивач вказує, що він є власником гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В кімнаті №312 гуртожитку, як вказує Позивач, безпідставно проживає [PERSON], що стало причиною звернення Позивача до суду з позовом про її виселення. Під час розгляду зазначеної справи, як вказує Позивач, було виявлено факт видачі [PERSON] ордер №73, який був підписаний на її ім'я керівником ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (підприємства - балансоутримувача гуртожитку). Позивач наполягає на тому, що ордер було видано незаконно, оскільки керівник ДП «Житлоексплуатація» згідно зі статутом не мав повноважень на видачу ордерів на заселення у гуртожиток, належний на праві власності Позивачу, а сама форма ордеру не відповідає встановленому зразку для спеціального ордера. Позивач також зазначає, що ані під час видачі ордеру, ані в подальшому Відповідач [PERSON] не перебувала у трудових відносинах з Позивачем. До початку розгляду справи по суті Відповідач-1 [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулась із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею та за неповнолітньою дочкою право користування кімнатою [ADDRESS]. Відповідач-1 вказує, що заселилась вона в кімнату з дочкою на підставі ордеру №73 та розпорядження профспілки та адміністрації від 25.03.2008, який був виданий за клопотанням ВАТ «Київоздоббуд», в якому [PERSON] працювала. [PERSON] зазначила, що вона була у встановленому порядку зареєстрована в кімнаті, як і її дочка в подальшому. Весь час, проживаючи у кімнаті, Відповідач-1 користувалася послугами поштового зв'язку, медичними послугами за даною адресою. Позивач був обізнаний з цим фактом, і не заперечував права [PERSON] на проживання у кімнаті. У судовому засіданні представник Позивача первісний позов підтримав, а у задоволенні зустрічного просив відмовити. Відповідач-1 [PERSON] та її представник проти позову ПАТ «Трест Київміськбуд-2» заперечували, окрім іншого посилаючись на пропуск Позивачем строку позовної давності щодо вимог про визнання ордеру недійсним. Відповідач-2 до суду представника не направив з невідомих причин, про розгляд справи був повідомлений. Третя особа - служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації - також представника в судове засідання не направила. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (раніше - Відкрите акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2») є засновником Дочірнього підприємства «Житлоексплуатація ВАТ «Трест Київміськбуд-2». Встановлено, що на підставі Свідоцтва серії [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року, Позивачу ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» належить на праві власності житловий будинок (гуртожиток), розташований в м. Києві, вул. Польова, 19/8 (а.с.10). 29 жовтня 2000 року між ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» та ДП «Житлоексплуатація ВАТ «Трест Київміськбуд-2» (Відповідач-2) було укладено договір безоплатного користування майном та за Актом прийому-передачі передано на баланс Відповідачу-2 зазначений вище гуртожиток. (а.с. 29) Згідно з п. 2.4 Договору безоплатного користування майном від 29.10.2000 Балансоутримувач (Відповідач-2) має право за письмовою згодою власника (Позивача) укладати договори оренди нежитлових приміщень, за погодженням з власником встановлювати ціни і тарифи за проживання у житловому фонді. Встановлено, що 25 березня 2008 року директор ДП «Житлоексплукатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» [PERSON] видав ордер № 73 на заселення [PERSON], яка працювала штукатуром в БМУ-50, в гуртожиток, розташований в [ADDRESS]. В ордері зазначено, що він дійсний протягом 5 днів. (а.с. 23) На підставі поданих заяв [PERSON] разом з її дочкою [PERSON] було зареєстровано у спірному житловому приміщенні (а.с. 73). Безспірно встановлено, що [PERSON] ніколи не перебувала з Позивачем, як юридичною особою, у трудових відносинах. Матеріали справи свідчать про те, що адміністрацією підприємства (Позивача) та профспілковим комітетом спільного рішення про видачу спеціального ордера Відповідачу-1 на заселення у гуртожиток не приймалося. Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання ордеру недійсним з підстав, передбачених ст. 59 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 59 ЖК ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Відповідно до положень Глави 4 ЖК єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку. Частиною 2 статті 128 ЖК передбачено, що жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до статті 129 ЖК на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Аналогічне положення міститься в п. 10 Розділу II Примірного Положення про гуртожитки, в якому зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що вселення у гуртожиток і користування житловим приміщенням у гуртожитку відбувається на законних підставах у разі вселення на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, а отримання спеціального ордеру є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Таким чином, для застосування до правовідносин між сторонами положень ст. 59 ЖК, необхідним в першу чергу є доведення факту видачі спеціального ордера саме на підставі рішення адміністрації підприємства про надання жилої площі в гуртожитку. Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЖК форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Згідно з додатком до Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 3 червня 1986 року в спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються: дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім'ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку. Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток). Наявний у матеріалах справах оспорюваний ордер №73 не містить необхідних реквізитів, передбачених у додатку до Положення, зокрема: невірно зазначена назва ордеру, не зазначено населений пункт, серія ордера, повне прізвище, ім'я по батькові кому видається ордер, номер кімнати, квадратура житлової площі, номер і дата рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства, що має право видати ордер, склад сім'ї, підписаний одноособово Балансоутримувачем гуртожитку, а саме директором ДП «Житлоексплукатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до Договору безоплатного користування майном від 29.10.2000, ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд-2», є балансоутримувачем майна і не мало повноважень для видачі ордерів для заселення осіб до гуртожитку. Відтак, враховуючи, що наявний у справі документ під назвою «ордер» ані по формі, ані по змісту не відповідає спеціальному ордеру, форма якого встановлена Примірним положенням про гуртожитки у додатку до Положення, він не є належним та допустимим доказом факту видачі [PERSON] спеціального ордера на право заселення у спірне житлове приміщення у гуртожитку. Відповідачем-1 не надано доказів, що ордер №73 від 25.03.2008 було видано їй на підставі рішення адміністрації ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» та його профспілкового комітету, як власника даного гуртожитку. Оскільки за приписами ст. 59 ЖК та 129 ЖК визнанню недійсним підлягає лише спеціальний ордер виданий на підставі рішення адміністрації підприємства, а факт видачі такого ордеру матеріалами справи не підтверджується, неможливим є застосування статті 59 ЖК для визнання документу, який має назву «ордер №73», недійсним. Відтак первісний позов не підлягає задоволенню з огляду на заявлені в ньому підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач-1 не навела суду доказів наявності рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету про надання їй житла у гуртожитку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], як працівник ВАТ «Київоздоббуд», була заселена в гуртожиток по [ADDRESS], на підставі клопотання СБУ №50 ВАТ «Київоздоббуд» (а.с.67) та в порядку реалізації положень укладених між ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд-2» та ВАТ «Київоздоббуд» Договору №22 від 01.01.2004 та Договору №22 від 01.01.2009 про надання діжко-місць в гуртожитках, які перебувають на балансі Відповідача-2 для працівників ВАТ «Київоздоббуд». (а.с. 153-165) Таким чином, фактично право Відповідача-1 на заселення в гуртожиток та її подальше проживання в ньому виникло з цивільно-правових відносин, які склались між Позивачем та ВАТ «Київоздоббуд» щодо передачі у найм житлових приміщень. З припиненням зазначених договірних відносин з 01.04.2011 подальше проживання [PERSON] в гуртожитку слід вважати безпідставним. За таких обставин зустрічний позов [PERSON] також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed