Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано у 2004 році. Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . На даний час син є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у Європейському університеті, у зв`язку з чим позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати заробіток. Фактично син перебуває на утриманні позивача, проте вона не може самостійно забезпечувати його усім необхідним, оскільки сама виховує та навчає [PERSON] .. Позивач стверджує, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки він офіційно працевлаштований, а тому позивач просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 10.01.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Ухвалою суду від 19.02.2020 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [INFO] . Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задоволити їх у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, вказавши, що [PERSON] наразі навчається дистанційно, однак офіційно не працює та не в змозі забезпечити себе в повній мірі. Натомість, відповідач є офіційно працевлаштованим та має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина, що продовжує навчатись. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що дійсно офіційно працевлаштований, однак має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, що підтвердив відповідними документами. Зазначив, що йому відомо, про те, що [PERSON] навчається дистанційно та має можливість забезпечувати себе, у зв`язку з чим не потребує коштів на своє утримання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Сторони в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] проживає в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області разом з його матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою Європейського університету №615 від 03.12.2019 року [PERSON] навчається на денній формі навчання на контрактній основі у вказаному навчальному закладі за спеціальністю 073 «Менеджмент», термін закінчення навчання в якому 30.06.2022 року. Дані обставини визнані сторонами та не оспорюються. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи наявність вищенаведених обставин, судом встановлено, що на даний час син сторін [PERSON] є повнолітнім та на час розгляду справи судом йому виповнилося повних 18 років. З`ясовуючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, судом приймається до уваги те, що він навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про його потребу у матеріальній допомозі. Разом з тим, суд критично оцінює пояснення сторін щодо наявності у [PERSON] власного доходу, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо його офіційного працевлаштування та рівня його доходів, що свідчили б про рівень його належного матеріального забезпечення. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час син сторін [PERSON] є повнолітнім, оскільки на час розгляду справи судом йому виповнилося повних 18 років, він продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки, навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються доводи відповідача, наведені ним в усних поясненнях, наданих безпосередньо в судовому засіданні. Так, судом приймається до уваги, що відповідач має на утриманні дружину [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області №464 від 20.02.2020 року та свідоцтвом про народження [PERSON] .. Крім того, судом враховується, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований черговим на залізничній станції, про що він підтвердив суду в судовому засіданні. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , оскільки відповідач працює, а з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини . З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його повнолітнього сина. Разом із цим, визначаючи розмір стягуваних аліментів, судом враховується, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на відповідну дитину щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, тобто до [INFO] . З`ясовуючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Крім того, Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, дітей віком від 6 до 18 років, для працездатних осіб та для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, при обранні вказаного способу захисту поза увагою позивача залишилось те, що син на даний час є повнолітнім. З огляду на це прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не має бути визначальним при стягненні аліментів на повнолітню дитину. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, вимоги позову в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму є неконкретизованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум\~визначається нормативним\~методом у\~розрахунку на\~місяць на\~одну особу,\~а також\~окремо для\~тих,\~хто відноситься\~до основних\~соціальних і\~демографічних груп\~населення: дітей\~віком до\~6\~років; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років; працездатних\~осіб; осіб, які втратили працездатність. В силу ч.3 ст. 4 вказаного Закону прожитковий мінімум\~на одну\~особу,\~а також\~окремо для\~тих,\~хто відноситься\~до основних\~соціальних і\~демографічних груп\~населення,\~щороку затверджується\~Верховною Радою\~України в\~законі про\~Державний бюджет\~України на\~відповідний рік. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В суді позивач не змогла довести від якого розміру прожиткового мінімуму суду слід обраховувати, визначені нею в позовній заяві 50%, за таких обставин в цій частині вимог слід відмовити. Вирішуючи час, з якого слід стягувати присуджені аліменти, суд керується положенням ч.1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оскільки даний позов позивачем пред`явлено до суду 26.12.2019 року, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved