Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

В жовтні 2017 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, що є його колишньою дружиною, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані сторони у справі. Після розірвання шлюбу в 2017 р. відповідач не проживає в даній квартирі, її речей та майна в квартирі немає, комунальні послуги остання не сплачує. Вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням як така, що не користуються ним понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2014 року по 2017 рік. Відповідачка покинула покинула спірне житло в липні 2016 р. З цього часу позивач не підтримує відносин з відповідачем, остання в квартирі з цього часу не з'являлась, перешкод в користуванні він їй не чинив, де вона може мешкати, йому не відомо. В добровільному порядку з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не знімається. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала письмові заперечення (відзив на позовну заяву), в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов пояснення псторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що у Подільському районі м.Києва (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2010 року,посвідченого приватним нотаріусом КМНО Скринником С.М. за реєстром №1003. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 25.10.2017 року відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно матеріалів справи, позивач та відповідач по справі з 12.10.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р. (справа № 758/13882/16-ц). Даним судовим рішенням встановлено, що сторони не проживають разом з липня 2016 р., а тому дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ст. 82 ч. 4 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до вимог ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє права членів сім'ї власника права користування займаним приміщенням. Згідно з актом, складеним житловим органом 07.09.2018 року, який також підписаний сусідами сторін у справі - мешканцями квартир [NUMBER], [NUMBER] відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з липня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповіднодо ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності позивача є непорушним. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що з 12.07.2016 р. відповідач [PERSON], маючи об'єктивну можливість користування, не користується вищевказаним житлом без поважних причин, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу, як єдиному власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту.. Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад рік, тому згідно ч.2 ст. 405 ЦК України вона вважається такою, що втратила право на користування цим житлом. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі більше року без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Статтею ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Напідставі викладеного, ст.ст.64, 156 ЖК України, ст. ст.319, 321, 405 ЦК України,

Outcome: approved