Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу у 2014 році їхнє спільне проживання з відповідачем було припинено та дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, проживаючи разом із нею в смт. Наркевичі Волочиського району Хмельницької області. При цьому, з 2013 року відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приймає участь у її вихованні та утриманні, не сплачує аліменти. Дитина є інвалідом дитинства, оскільки має вроджену хворобу центральної нервової системи, синдром Арнольда-Кіарі, ряд інших захворювань, у зв'язку з чим потребує постійного тривалого лікування. Всі витрати по лікуванню та реабілітації дитини здійснює позивачка. Відповідач навіть не знає про наявність у доньки хвороб, відсторонився та відмовився від неї, не телефонує до неї, не цікавиться її розвитком та станом здоров'я. Позивач має намір проводити лікування дитини за кордоном, а також вирішувати інші питання щодо життя та здоров'я дитини без участі відповідача, а тому вона просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, наполягаючи на позбавленні відповідача батьківських прав відносно його доньки, вказуючи, що це відповідатиме інтересам дитини. Відповідач та його представник позову не визнали, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Так, відповідач стверджує, що він неодноразово приїжджав до дитини та надсилав їй грошові кошти. Крім того, він вказує, що наведені позивачкою доводи не підтверджені належними доказами і позов заявлено з формальних підстав, а тому він просить відмовити в задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації у Хмельницькій області, як третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, позов підтримала, посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, та стверджуючи, що це відповідатиме інтересам дитини. Представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, покладаючись при вирішенні спору на думку суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, сторони з 29.01.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.11.2014 року. [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Наркевицькою селищною радою Волочиського району Хмельницької області. Наявною в матеріалах справи медичною документацією підтверджується, що дитина має ряд захворювань, зокрема, вроджену хворобу центральної нервової системи, синдром Арнольда-Кіарі. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], складеним соціальним інспектором та представником Наркевицької селищної ради 15.12.2017 року за № 296, неповнолітня [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON], дідом [PERSON] та бабою [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Мати самостійно займається вихованням доньки, яка є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування. Батько дитини з сім'єю не проживає, протягом трьох останніх років жодного разу до дитини не навідувався, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Судом також встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на підставі виконавчого листа № 671/309/14-п, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області 20.02.2014 року. Однак такі аліменти відповідачем не сплачуються і за період з грудня 2014 року по травень 2017 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 14951,01 грн., що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби. Наведені позивачкою в обґрунтування позову обставини також в повній мірі підтверджуються висновком органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 21.12.2017 року, з якого, крім того, вбачається, що 19.12.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] запрошеними на комісію були батько та мати дитини. Під час обговорення питання батько належним чином не спромігся пояснити комісії чому він самоусунувся від виховання доньки, натомість мати аргументувала, що їхня донька потребує догляду та постійного лікування, на що потрібні значні грошові кошти. Із вказаного висновку також вбачається, що Деражнянська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає можливим та доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки. Таким чином, зазначеним вище висновком, підтриманим представником служби в справах дітей, та іншими наданими стороною позивача беззаперечними, переконливими та об'єктивними доказами повністю підтверджується доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] При цьому, суд не приймає до уваги доводів відповідача в заперечення позову, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наведених в обґрунтування позову обставин ним не подано, а наведені ним обставини не позбавляють його обов'язку виховувати дитину та її утримувати. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню його доньки [PERSON], [INFO], не проявляє батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved