Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 14 березня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку по вул. Головна, № 111 в с. Ванчиківці Новоселицького району. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік [PERSON], який мав право на обовязкову частку та [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Тобто, [PERSON] після смерті своєї дружини успадкував обовязкову долю, що складає 1/20 частину спадкового майна, а [PERSON] як спадкоємець по заповіту успадкував 3/20 частини майна. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просили суд визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON] на 3/20 частини домоволодіння та за [PERSON] на 1/20 частку домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району. в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 359 від 01 березня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташоване по вул. Головна, № 111 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, окрім гаражу літера «В», побудовані до 1980 року відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння, а також довідкою Новоселицького КБТІ від 15 лютого 2016 року, що підтверджує роки побудови споруд спадкового домоволодіння та зміну адресної частини назви з «Леніна» на «Головна». Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди, окрім гаражу літера «В», побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 14 березня 2015 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до заповіту, який був складений 26 липня 2013 року від імені спадкодавці [PERSON] та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. З свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 055699 від 29 січня 2010 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. За вказаних обставин, [PERSON] після смерті своєї дружини [PERSON] має обовязкову долю у спадщині, як непрацездатний вдівець, що дорівнює половині частки, яка б належала кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом та становить 1/20 частки спадкового домоволодіння. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом на 3/20 частини домоволодіння своєчасно прийняв позивач [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та на 1/20 частку домоволодіння прийняв чоловік спадкодавці позивач [PERSON], який мав обовязкову частку у спадщині, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 358 від 01 березня 2016 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавці [PERSON] та відсутністю за нею зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а позивач [PERSON] має обовязкову долю у спадщині після смерті спадкодавці, спадщину вони прийняли своєчасно, то право власності на спадкове майно слід визнати за ними. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1265, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved