Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у відсутності його представника. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району про склад сім`ї [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту експерта про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 29.03.2019р.; копія державного акту серії [NUMBER] від 30.11.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 1,4989 га, розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , діл. № [ADDRESS] (за межами населеного пункту)), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2012р.; копія державного акту серії [NUMBER] від 10.03.2004р. на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 1,4994 га, розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , діл. № [NUMBER] ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту серії [NUMBER] від 05.11.2012 року на право власності на земельну ділянку; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0993 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії [NUMBER] від 05.11.2012 року на право власності на земельну ділянку; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1,4988 га, розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] ,ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту)), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії [NUMBER] від 10.03.2004 року на право приватної власності на землю; копії кадастрових планів земельних ділянок; копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі у справі є вдовою та дітьми нині померлого [PERSON] . За життя [PERSON] належали: житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] (за даними погосподарської книги); на підставі державного акту серії [NUMBER] від 05.11.2012 року на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); на підставі державного акту серії [NUMBER] від 05.11.2012 року на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,0993 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для ведення особистого селянського господарства ; на підставі державного акту серії [NUMBER] від 30.11.2012р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 1,4989 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , діл. № [NUMBER] (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2012 року за № 1782 - земельна ділянка площею 1,4988 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту)), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії [NUMBER] від 10.03.2004 року на право приватної власності на землю (оформленого на ім`я [PERSON] ); на підставі державного акту серії [NUMBER] від 10.03.2004р. на право приватної власності на землю - земельна ділянка площею 1,4994 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № [NUMBER] , діл. № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] і [PERSON] - позивачі у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі не звернулися до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачів за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Останні роки перед смертю [PERSON] позивачі мешкали разом із ним, доглядали за чоловіком та батьком, як дружина та діти. Відповідач у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформили позивачі. У нинішній час, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та будинок, про що 12.04.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачами не було оформлено, вони не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Що стосується житлового будинку, то він взагалі рахується за [PERSON] за даними погосподарської книги с. Котловина Ренійського району, за життя [PERSON] не встиг отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість та зареєструвати її у встановленому законом порядку. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки та житловий будинок, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачі у справі являються спадкоємцями першої черги за законом. До них може переходити в порядку спадкування лише те майно, що належало [PERSON] (спадкодавцеві). У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачі не звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначили позивачі, після смерті чоловіка та батька у них були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачі не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їхніх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки,технічних документів на будинок, розпорядження щодо їхнього цільового використовування тощо). Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї. Згідно із ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За ч.2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Як виходить з позовних вимог, спадкоємці (позивачі) домовилися про поділ спадщини, яку прийняли після смерті [PERSON] . Із варіантом поділу позивачі один із одним погодилися, заперечень та претензій з цього приводу в них немає, у зв`язку із чим суд визнає право та задовольняє позовні вимоги у варіанті, запропонованому позивачами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб`єктами набуття права власності на земельні ділянки та житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved