Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 5-в від 14 лютого 1995 року, шляхом зміни прізвища останньому з «Кочубей» на «Зарвій», а по батькові - з «Валерійович» на «Леонідович». В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він має прізвище і по батькові свого біологічного батька - [PERSON]. При цьому, його мати, [PERSON], з 03 березня 2000 року є дружиною [PERSON] (вітчим позивача). З дитинства він вихований вітчимом, з яким спілкується, як з рідним батьком, у звязку з чим він виявив бажання змінити прізвище з «Кочубей» на «Зарвій», а по батькові з «Валерійович» на «Леонідович», для чого звернувся до Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Проте, Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив йому. Він вважає відмову відповідача протиправною. Тому, був змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки він хоче взяти прізвище та по батькові свого вітчима, який з 2000 року по сьогодні був і є справжнім батьком, і він бажає зберегти ці близькі стосунки з його названим батьком, шляхом зміни прізвища та по батькові. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Справу просили розглянути за їхньої відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 21 липня 1992 року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 318245, виданим 14.02.1995 року відділом реєстрації громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с.8). Його батьками є: [PERSON] (батько), [INFO], та [PERSON] (мати), [INFO], що підтверджується актовим записом про народження [PERSON] за № 5-в від 14 лютого 1995 року, складеним відділом реєстрації громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 06.10.1989 року, виданого відділом ЗАГС виконкому Жовтневого райвиконкому народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1677 від 06.10.1989 року (а.с.11). Разом з тим, 02 лютого 1994 року шлюб між батьками позивача, [PERSON] та [PERSON], був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії І-ФП № 362804, виданим 02.02.1994 року Ленінським районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 81 від 02.02.1994 року (а.с.12). Пізніше, [PERSON], мати позивача, уклала шлюб з [PERSON]. Позивач вказав, що [PERSON] ростив та виховував його як рідного сина, любить його, у звязку з чим позивач виявив бажання змінити прізвище з «Кочубей» на «Зарвій», а по батькові з «Валерійович» на «Леонідович». У звязку з вищевказаним, позивач звернувся до Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про внесення змін до актового запису про його народження, а саме змінити йому прізвище та по батькові, але отримав відмову (а.с.16). Відповідно до ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно з ч. 1 ст. 295 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право змінити своє прізвище та ім'я у порядку, встановленому законом. По батькові фізичної особи може бути змінено у разі зміни її батьком свого імені. Стаття 10 СК України передбачає, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Згідно зі ст. 147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Відповідно до ст. 149 СК України, у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою. Такі ж підстави для зміни по батькові містяться і в Правилах реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Пункт 1 розділу 4 Правил встановлює, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені. Питання можливості зміни по батькові фізичної особи, якщо її батько імені не змінює, прямо законодавчо не врегульоване, проте в даному випадку можливим є застосування аналогії закону та права, про яку йдеться в ст. 10 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Розглядаючи справу «Гарнага проти України» Європейський суд з прав людини дійшов висновку про наступне: «Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб». По батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Однак, законодавство України визнає, що коли особа досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного зв'язку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим. Новий Цивільний кодекс України, чинний з 01 січня 2004 року, передбачає можливість зміни особою по батькові. Державні органи розтлумачили це положення як чітку вказівку на те, що зміна імені батьком особи є єдиною можливою підставою для зміни по батькові відповідної особи. Європейський Суд у своєму рішенні зазначив, що безперечним є те, що право особи на збереження свого імені, як і право на його зміну, визнається законодавством України. Зауважено, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою, та особа може змінити своє ім'я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов'язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв'язок носіїв певного імені з сім'єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення позивача його права приймати рішення з цього важливого аспекту його приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Згідно до п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18''93 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. За вказаних обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим зобовязати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 5-в від 14 лютого 1995 року, складеного відділом реєстрації громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, шляхом зміни прізвища останньому з «Кочубей» на «Зарвій», а по батькові - з «Валерійович» на «Леонідович». На підставі викладеного,

Outcome: approved