Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 04.02.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого в них народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Вона та відповідач прожили разом у шлюбі певний час, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Проте, на даний час вони не проживають як сім`я разом, не ведуть спільне господарство, спільне життя в них не склалось у зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на життя. Таким чином, шлюбні відносини фактично припинилися та бажання їх підтримувати не має. З моменту народження їх спільного сина вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не має змоги працювати, при цьому отримуючи матеріальну допомогу від держави, яку за період з 01.07.2017 року по даний час отримала в загальному розмірі 33572 грн., що в місячному перерахунку складає в середньому близько 860 грн. та є недостатнім для утримання дитини без сторонньої допомоги. На даний час відповідач ухиляється від виконання ним обов`язку встановленого ст.180 СК України, не встановлено ними домовленостей щодо виконання цього обов`язку відповідачем і в договірний спосіб. Його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє утримувати свою малолітню дитину. На момент подачі позову відповідач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 20605,52 грн.. Відповідач є працездатною особою, інших дітей у нього немає, непрацездатної дружини, дочки, сина чи батьків на утриманні не має. Тому вона вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому вважає, що її вимога про стягнення аліментів на її утримання є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню. Вважає справедливим та достатнім стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трирічного віку в розмірі 15% частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. З врахуванням наведеного позивач просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, суду пояснила, що вони розлучаються, проживають окремо, тому вона бажає, щоб аліменти було стягнуто офіційно. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково, в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, проте заперечує проти стягнення аліментів на утримання позивачки. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04.02.2017 року зареєстрували шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження, згідно якого батьком [PERSON] є - [PERSON] , а матір`ю [PERSON] .. Дитина проживає разом з матір`ю, що відповідач в судовому засіданні не заперечував. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] , остання отримує матеріальну допомогу в розмірі 860 грн.. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 10.09.2019 року №781, [PERSON] являється військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , його заробітна плата за останні 6 місяців склала - 123297,82 грн. та становить 20605,52 грн.. Статтею ст.51 Конституції України\~гарантовано, а ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 84\~СК України передбачено,\~що дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, обов`язковими умовами для отримання аліментів до досягнення дитиною трьох років дружиною є проживання дитини разом із нею і можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Враховуючи наведене,\~те,\~що відповідач\~офіційно працевлаштований,\~інших осіб\~на утриманні\~не має,\~розмір його\~заробітної плати,\~а також\~вік дитини,\~виходячи з\~мінімальних потреб\~дитини та\~його належного\~забезпечення,\~матеріальне становище\~позивачки,\~яка не\~працює,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню\~і з\~відповідача слід\~стягнути \~на користь\~позивачки \~аліменти:\~ на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ в\~розмірі 30%\~заробітної плати\~(доходу)\~відповідачаале\~не менше\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року і до повноліття дитини; на утримання позивачки в розмірі 10% заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 768,40 грн.. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, 280, 430 ЦПК України, ст.ст.84,180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial