Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 07 квітня 2021 року представник ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» шкоду завдану внаслідок ДТП та вартість проведеного автотоварознавчого дослідження. Позов обґрунтований наступним. 24 грудня 2020 року [PERSON] на ділянці автомобільної дороги В.Русава - смт.Томашпіль, керуючи автомобілем УАЗ 3303 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 212140 д.н.з. [NUMBER] , припаркований на узбіччі та належний ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» на праві приватної власності. Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.02.2021 року по справі № 146/12/21 [PERSON] визнано винуватцем вищезазаначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. [PERSON] при розгляді справи вину визнав повністю. Внаслідок зазначеної ДТП відбулося пошкодження автомобіля марки ВАЗ 212140, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина». В зв`язку з цим для встановлення фактичного дійсного матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження. Позивач вказує, що відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку, становить 19457 грн., вартість дослідження становить 2700 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25 травня 2021 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 травня 2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 06 липня 2021 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 19 жовтня 2021 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позов підтримав за обставин, викладених у позовній заяві, попросив його задовольнити. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, після дослідження матеріалів справи вказав, що у експертному висновку сума є завищеною. Позов не визнає, бо, хоча автомобіль пошкодив він, в ДТП винен частково, оскільки був ще один учасник даної ДТП, а саме водій трактора, який з місця пригоди втік і, на його думку, саме він є головним винуватцем ДТП. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 24.12.2020 о 20-30 годині водій [PERSON] на а/д В.Русава - смт.Томашпіль керуючи автомобілем УАЗ 3303 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 2121 КО д.н.з. [NUMBER] , що стояв, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Вина водія [PERSON] у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Томашпільського районного суду Вінницької області винесеного у справі №146/12/21 від 08 лютого 2021 року, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Постанова набрала законної сили. (а.с.36) Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля ВАЗ 212140, державний номерний знак д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» -позивач у справі. (а.с.31) Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 9/Д/21 від 09.03.2021 року, вартість відновлювального ремонту, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ-212140, д/н [NUMBER] , 2010 року виготовлення складає 19457 грн. (а.с.13) Відповідно до копії договору про надання послуг 59 від 05.03.2021 року укладеного між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» та ФОП [PERSON] відносно експертизи транспортного засобу ВАЗ 212140, ціна послуг експерта складає 2700 грн. (а.с.29) Згідно копії платіжного доручення № 2775 від 19.03.2021 року ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» було сплачено ФОП [PERSON] за висновок судового експерта. (а.с.30) Отже, системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19457 гривень та витрат на проведення експертизи в розмірі 2700 гривень є обґрунтованими. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного вище, враховуючи, що відповідача у справі визнано винним у вчиненні вказаної у позові дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, виходячи з обов`язку відповідача відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, а тому, беручи до уваги, що позивач був вимушений звернутися до суду, судовий розгляд триває вже тривалий час, позовні вимоги ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» суд вважає такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270 гривень (а.с.7), а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2270 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved