Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що 29.08.2012 року [PERSON], підписавши заяву, погодилася з тим, що ця Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За вказаним договором, як вказує позивач, позичальнику встановлювався кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З показань [PERSON], вбачається, що 17.11.2016 року позивачці [PERSON] зателефонував невідомий чоловік, представившись працівником ПриватБанку, та розмовляючи з нею діловою мовою, запропонував збільшити кредитний ліміт, від цієї пропозиції позивач відмовилася. Позивач не повідомляла номер своєї картки та секретний номер CVV2 коду картки. Пізніше чоловік попросив повідомити номер, який прийшов в смс-повідомленні, щоб зробити відмову від збільшення кредитного ліміту, та наступний код на зменшення відсотка. Смс-повідомлення вона отримала з номеру ПриватБанку 10060 і це стало наслідком того, що позивач повідомила код із смс. 22.11.2016 звернулася до банку з метою зняти гроші із картки та побачила, що грошей на картці немає. Відразу звернувшись до працівника банку вона дізналася, що 17.11.2016 , що з її картки зняли пятьма платежами переказами кредитні кошти, всього в сумі 23\~288,30 грн. Викладені обставини підтверджуються також та копією виписки з карткового рахунку. Отже, з рахунку позивача були списані кошти в сумі 5047,00грн., 5026,40 грн., 5016,10 грн., 5005,80 грн. та 3193,00 грн. Після цього позивач відразу зателефонувала на гарячу лінію ПриватБанку, повідомила про шахрайські дії відносно неї та заблокувала картковий рахунок. В той же день 22.11.2016 року вона звернулась з заявою до правоохоронних органів в м. Краматорську. Відповідно до витягу з ЄРДР №12016050390003513 від 22.11.2016 року відомості про злочин за заявою [PERSON], були внесені до реєстру досудових розслідувань. Згідно з п.1.1.2.1.12 Умов та правил клієнт зобовязаний вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) карт, персонального ідентифікаційного номера, або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу; клієнт зобовязаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, наявні в розпорядженні банку. При розгляді справи не встановлено, що карта [PERSON] була втрачена чи викрадена, або іншим способом вибувала з володіння та користування [PERSON] Відповідно до п.1.1.2.1.13 Умов та правил [PERSON] проінформувала банк та правоохоронні органи про факт незаконного використання картки. Результати службового розслідування по вказаному факту представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду результати службового розслідування щодо списання грошових коштів з рахунку позивача 17.11.2016 року. Згідно з ст.1073\~ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.9 розділу УІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління\~НБУ від\~05.11.2014\~року №705 (в редакції на вересень 2016 року), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З показань [PERSON], вбачається, що вона не повідомляла жодній особі номер картки, не переказувала нікому CVV код своєї картки, не реєструвалася в системі LiqPay та не порушила жодний з пунктів Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач дійсно повідомила CMC-код особам, що їй телефонували, але в Умовах та правилах надання банківських послуг такої заборони не має, зі сторони позивача не вжито жодних інформативних чи інших заходів, в тому числі й з тексту СМС-повідомлення, що передача цього коду може зашкодити позивачу як клієнту. \~Провівши аналіз норм матеріального права в системному зв'язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію про номер картки, CVV2 коду картки, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed