Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Відповідач у судовому засіданні надала пояснення. На останнє судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Представник позивача, позивач у судовому засіданні надали пояснення. На останнє судове засідання не з`явилися, надіслали на адрес суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі. Суд зазначає, що рішення ухвалене виключно на доказах, які містяться в матеріалах цивільної справи. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: позовна заява; ; копія паспорту громадянки України - [PERSON] та її і/н; копії скріншотів із соцмережі facebook; копія розпорядження № 04/ОК-2017 від 13.03.2017р. «Про виконання тимчасових обов`язків сільського голови секретаря Лиманської сільської ради [PERSON] »; копія рішення XVIII сесії сьомого скликання Лиманської сільської ради № 99-УII від 14.03.2017р. «Про дострокове припинення повноважень Лиманського сільського голови [PERSON] у зв`язку зі смертю». Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до рішення Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 99-УІІ від 14 березня 2017 року «Про дострокове припинення повноважень Лиманського сільського голови [PERSON] у зв`язку зі смертю» та розпорядження № 04/ОК-2017, позивач виконувала тимчасово обов`язки Лиманського сільського голови до моменту обрання нового сільського голови. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] , яка є мешканкою с. Лиманське Ренійського району, у мережі facebook розповсюджує недостовірну інформацію стосовно діяльності позивача на посаді виконуючого тимчасово обов`язків сільського голови Лиманської сільської ради Ренійської району Одеської області. Так, в публікації від 04.09.2020 р. на сторінці в мережі facebook у користувача [PERSON] (мовою оригінала) у відеосюжеті про придбання трактору для с. Лиманське в коментарях зазначена недостовірна інформація (адреса посилання https://www.facebook.com/ [INFO] ). Відповідачем було розповсюджено наступну інформацію, яка вказана мовою оригіналу, збережено орфографію та стилістику автора «За время работы И.о. головы Лиманского с/Совета тов. [PERSON] Одно дело довела до конца приобрела трактор для села который был запланирован при покойного [PERSON], просто тогда она не оказалась в доли». Позивач, стверджує, що вона не була «в долі» раніше, таке твердження відповідача принижує її честь та ділову репутацію, оскільки фактично обвинувачує її в тому, що вона отримувала «долю» від придбання комунального майна. Позивач зазначила, що вона як виконуюча тимчасово обов`язки голови Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області була публічною особою місцевого самоврядування та здійснювала певні функції у суспільному житті с. Лиманське Ренійського району Одеської області, в силу займаної посади, підлягає ретельному громадському контролю і потенційно можу зазнавати гострої та сильної громадської критики з приводу виконання своїх функцій. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо її діяльності є значно ширшою, ніж у інших громадян. Але, відповідач мала розрізняти поняття «справедлива критика» та «розповсюдження завідомо неправдивої інформації». Розповсюджувана відповідачем інформація завдає шкоди честі, гідності позивача, а також підриває її репутацію як посадової особи місцевого самоврядування. Позивач додала, що вказаний сюжет станом на 14.09.2020 р. було переглянуто 580 особами. З огляду на наведене, позивач розцінює дії відповідача як поширення завідомо неправдивої інформації про її, нібито, протиправні або аморальні вчинки, що ганьбить її особу та завдає значної шкоди її репутації як керівника територіальної громади. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або у інший спосіб, на свій вибір. Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ч.4ст.32 Конституції України гарантує кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї родини та права вимагати вилучення такої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої збором, зберіганням та розповсюдженням такої недостовірної інформації. Згідно з ч.1ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Ч.2ст.302 ЦК України встановлює, що фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. У відповідності до ст.1 Закону України (далі - ЗУ) «Про інформацію» під інформацією розуміють документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Таким чином, інформацією, що не відповідає дійсності, є такі відомості, які вказують на факти, що не існували в дійсності або існували не в такому вигляді, як про це зазначають такі відомості. Ст.297 ЦК України передбачено право кожного на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч.4.ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина 7 цієї статті). Разом з тим в ч.4ст.277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений, адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. У відповідності до п.15 вищевказаної Постанови ПВСУ від 27.02.2009 р. № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Відповідно до п.4 вищевказаної Постанови ПВСУ від 27.02.2009 р. № 1 під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. У п.19 вищевказаної Постанови ПВСУ від 27.02.2009 р. № 1 вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ч.2ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Однією з характеристик оціночних суджень є також те, що їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Ч.3.ст.277 ЦК України передбачає, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Як було зазначено вище та встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] з 13.03.2017р. виконувала тимчасово обов`язки Лиманського сільського голови до моменту обрання нового сільського голови, на підставі розпорядження № 04/ОК-2017 від 13.03.2017р. «Про виконання тимчасових обов`язків сільського голови секретаря Лиманської сільської ради [PERSON] ». [INFO] у мережі facebook у користувача [PERSON] (мовою оригінала) у відеосюжеті про придбання трактору для с. Лиманське в коментарях зазначена недостовірна інформація (адреса посилання [INFO] ). Позивач стверджує, що [PERSON] розповсюджує недостовірну інформацію, яка принижує її честь і гідність та репутацію. Із наданого скріншоту, вбачається, що цей коментар проглянути близько 580 осіб, а саме: «За время работы И.О. головы Лиманского с/Совета тов. [PERSON] одно дело довела до конца приобрела трактор для села который был запланирован при покойного [PERSON], просто тогда она не оказалась в доли». Позивач мотивує свій позов тим, що інформація вказана в публікації, є недостовірною, негативною, такою, що принижує її честь, гідність, а також порушує її право на недоторканність ділової репутації, крім того, ганьбить її честь та гідність в очах сім`ї та знайомих, в очах членів територіальних громад міста Рені та сіл Ренійського району Одеської області, громадськості. Приймаючи рішення по справі, суд враховує, те що відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, про надала відповідну заяву. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що вказана негативна інформація - стосовно позивача у публікації, а саме: « За время работы И.О. головы Лиманского с/Совета тов. [PERSON] одно дело довела до конца приобрела трактор для села который был запланирован при покойного [PERSON], просто тогда она не оказалась в доли», була умисно поширена відповідачем [PERSON] у мережі facebook та доведена до відома близько 580 осіб. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оприлюднену неправдиву, негативну інформацію стосовно позивача, слід визнати такою, що порочить гідність, честь та ділову репутацію позивача та порушує її особисті немайнові права: на повагу до її гідності та честі, на недоторканність ділової репутації. Вказані немайнові права позивача підлягають захисту за судовим рішенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 681 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved