Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], десята Харківська державна нотаріальна контора, Харківська міська рада про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 жовтня 1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за реєстровим №1-94-2282, та зареєстрованого 11.10.1994 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісно власності позивачу по справі, чоловіку позивача - [PERSON], відповідачу [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать матеріали справи, заперечень проти позову не надавав. Треті особи [PERSON], [PERSON], десята Харківська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з»явились, надали суду заяву с проханням розглядати справу в їх відсутність, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи позивача, представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 7 жовтня 1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за реєстровим №1-94-2282 та зареєстрованого 11.10.1994 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісно власності позивачу по справі, чоловіку позивача - [PERSON], який помер [INFO], відповідачу [PERSON], який являється онуком позивача. На даний час в квартирі [ADDRESS] за реєстрована позивач по справі. Після смерті чоловіка позивача - [PERSON], спадкоємцями по закону першої черги, відповідно до вимог статті 1261 ЦК України є позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини після померлого батька на користь позивача, про що свідчать їх заяви складені в 10-й ХДНК. Відповідно до вимог частини 3 статті1268 ЦК України спадщину після померлого чоловіка позивач прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS]. Згідно з частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до вимог статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Однак, ніякої домовленості про поділ квартири та визначення часток між всіма співвласниками не було. Таким чином, частка кожного з співвласників квартири [ADDRESS] складатиме 1/3 частину. Згідно статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, допустимість доказів - це встановлена законодавством вимога, що обмежує використання конкретних засобів доказування, або вимога, що пропонує обов'язкове використання конкретних засобів доказування при встановленні певних фактичних обставин справи при здійсненні доказування в процесі розгляду окремого виду справ у порядку цивільного судочинства. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved