Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 11.07.2007 року у розмірі 15711,20 грн., а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 11.07.2007 року, відповідачка 11.07.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 14.09.2017 року, відповідачка має заборгованість у розмірі 15711,20 грн. В судове засідання представник позивача Косенко К.С. не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Позивачем у позовній заяві зазначено, що 11 липня 2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідачка 11.07.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000 грн. на картковий рахунок, і у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 14.09.2017 року, відповідачка має заборгованість у розмірі 15711,20 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що 11 липня 2007 року між позивачем та відповідачкою дійсно був укладений Кредитний договір, але не б/н, а за № DN1RRQ02090182, на підставі особистої заяви відповідачки (а.с.11), згідно з умовами якого остання отримала від позивача строковий кредит у сумі 2851,00 грн. на строк з 11.07.2007 року по 11.05.2008 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір № DN1RRQ02090182 від 11.07.2007 року складається з самої заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.11-26). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать наданим самим же позивачем доказам по справі. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON]. Крім того, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed