Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням пояснень в судовому засіданні просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., мотивуючи свої вимоги тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Відповідач, за твердженням позивача, абсолютно не цікавиться життям та здоров`ям власної дитини, за весь час навчання в школі доньки жодного разу не відвідав батьківські збори, не звертався до вчителів та класного керівника в індивідуальному порядку з метою отримання інформації щодо навчання дитини та її поведінки із однолітками, не був присутнім на її виспускному вечері, не цікавився подальшою долею в напрямку обрання дитиною майбутньої професії. В той час коли донька перебувала у лікарні, не відвідував її та не допомагав матеріально. Акцентувала увагу суду на тому, що ініціатором звернення в суд із даним позовом взагалі була сама дитина (а.с.2-5) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених судом вище. Представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації просив розглянути справу за його відсутності, надав відповідний висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с.40, 46) Під час розгляду справи прокурор покладалася на розсуд суду, в останнє судове засідання з розгляду справи не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судовому засіданні свої пояснення надала і неповнолітня [PERSON], [INFO]., яка пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заявила, що проживає разом з матір`ю, вітчимом та їх спільною дитиною. В свою чергу, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, конкретизуючи ж в чому, на її думку, полягає таке ухилення зазначила, що останній раз бачила відповідача в лютому 2015 року на засіданні комісії в Службі у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, куди він прийшов для вирішення питання щодо надання висновку про позбавлення його батьківських прав, ініційованого її матір`ю, більше він їй зовсім не телефонує, що на всі її дзвінки також не відповідає. Стверджувала, що сама йому не казала про те, де і коли в неї буде випускний бал, що вона перебувала в лікарні, але достовірно знає, що про це відповідачу повідомляли мама та бабця. Наполягала на тому, що відповідач взагалі повинен був сам прийти в школу і дізнатися. Повідомила, що «їй здається, що вона йому не потрібна». На запитання суду відповіла, що досить часто обговорює зазначену ситуацію із мамою та бабцею і взагалі не хоче із ним сама спілкуватися, «не має такого бажання», що знайомі розказували їй, що в батька вже інша сім`я, а її - власну доньку - він «поливає гряз`ю». Про це їй казали мати, бабця та інші родичі. Мати, бабця та дідусь - це єдині люди, які її люблять, батько їй не потрібен. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначала, що єдиною підставою ініціювання даного позову є суперечки між сторонами по справі з приводу поділу нерухомого майна, які тривали з 2009 року. Акцентувала увагу суду на тому, що яким ще повинно бути відношення доньки до батька, коли кожний день і позивач, і її мати виховують її в середовищі ненависті до відповідача, що обов`язок створити нормальну психологічну атмосферу в сім`ї і прищеплення дитині почуттів любові та поваги до своїх близьких покладений не тільки на батька, але й на матір дитини, що відповідач любить свою дитину, але на всі його спроби налагодити з нею спілкування він натикається на глуху стіну. Представник відповідача на підтвердження своєї позиції наводила приклади того, що позивач брала із собою неповнолітню [PERSON], [INFO]., в судові процеси з відповідачем з приводу поділу нерухомого майна. Спростовувала доводи про те, що батькові зовсім не цікаво як його єдина донька відсвяткувала свій перший останній дзвоник в школі і свій перший випускний бал, що він проігнорував і її перебування в лікарні, оскільки на його дзвінки дитина не відповідала і він не знав про всі ці події, зокрема їх час та місце, в її житті. Відповідач був присутнім на єдиному судовому засіданні, коли надавала свої пояснення неповнолітня [PERSON], [INFO]., за клопотанням позивача по справі. Його поведінка по відношенню до неї зводилася до того, що він відмовився задавати будь-які запитання дитині, щоб не травмувати її, в той же час звертався до неї виключно зі словами «Катюша». Зазначав, що має велике бажання налагодити відносини із донькою, що став заручником тієї ситуації, що після розірвання шлюбу з її матір`ю - позивачем по справі - втратив і можливість спілкування з дитиною. Пояснював, що донька вже досить доросла і він дуже сподівається, що з часом вона зрозуміє і «непрості» взаємовідносини своїх батьків, і справжнє відношення батька до неї. Відповідач лише показав неповнолітній [PERSON], [INFO]., плакат, який донька намалювала йому власноручно декілька років тому назад, який до сих пір він зберігає, і який йому дуже дорог. Зазначав, що завжди любив і буде любити доньку незважаючи ні на що. Йому дуже прикро, що донька не запрошувала його ні на випускний вечір у школі, ні на останній дзвоник. Щодо перебування її в лікарні, то він також про це дізнався несвоєчасно, оскільки на його телефонні дзвінки вона не відповідала. В свою чергу, він зауважував, що дитина дуже любить свою матір, тому, напевно, побоюється образити спілкуванням із ним. Він не розуміє чим викликана необхідність позбавлення його батьківських прав напередодні повноліття доньки. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) В свою чергу, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Так, позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав серед підстав позову називає саме умисне ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачене п.2 ч.1 ст.164 ЦПК України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 165 СК України передбачено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, з 1990 по 2009 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с.6, 7) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року, яке набуло чинності 27 травня 2014 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]., в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.10-11) Доводи ж позивача про те, що на час розгляду справи відповідач злісно ухиляється від матеріального забезпечення власної доньки спростовуються матеріалами справи. Так, зокрема, надана позивачем копія довідки розрахунку заборгованості відповідача по аліментам на суму 12032,00 грн. не містить дати, на яку власне і приведений розрахунок такої заборгованості (а.с.16). Натомість з представленої представником відповідача довідки відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві від 19 травня 2015 року за №631/8 вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01 травня 2015 року по аліментам на користь [PERSON] відсутня. Також наданий розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON], згідно якого відповідач систематично сплачував аліменти на дитину (а.с.127, 128) Також не може свідчити про ухилення від своїх батьківських обов`язків факт не відвідування [PERSON], [INFO]., в лікарні в травні 2014 року, оскільки відповідач зазначав, що оскільки дитина не відповідала на його телефонні дзвінки, а її мати утримується із спілкування з ним з приводу доньки, то він про те, що остання потрапила в лікарню не знав (а.с.15) Неповнолітня [PERSON], [INFO]., з 2010 року навчалася в спеціалізованій школі №329 «Логос» І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов Дарницького району м. Києва. Згідно наданої характеристики [PERSON], [INFO]., за характером спокійна, врівноважена, добра та комунікабельна. Також зазначено, що мати приділяє достатньо уваги вихованню дитини, постійно відвідує батьківські збори, цікавиться результатами навчання дитини, регулярно отримує консультації вчителів-предметників та класного керівника. Батько [PERSON] за весь час її навчання в даній школі ніколи не відвідував батьківських зборів, а також жодного разу не звертався до вчителів доньки (а.с.14) Зазначені висновки не можуть бути покладені в основу твердження про те, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки це є лише констатацією факту про те, що останній такі шкільні заходи не відвідував, причиною чого можуть бути складні взаємовідносини між сторонами по справі. Так, під час надання пояснень по справі обидві сторони не заперечували той факт, що мають один до одного неприязні стосунки, зазначали, що тривалий час були сторонами по справі з приводу поділу нерухомого майна в Броварах. Також матеріали справи містять різні документи, з яких також вбачається, що неодноразово сторони намагалися порушити ті чи інші кримінальні провадження щодо один другого (а.с.50, 59, 62, 67, 85, 92, 93, 94, 96, 97, 98, 99) «Непрості» взаємовідносини сторін по справі підтверджені і показами свідків, яких було допитано в суді за клопотанням позивача, серед яких її мати - [PERSON], вітчим позивача - [PERSON], чоловік позивача - [PERSON] та знайома [PERSON], яка до 2012 року займалася з неповнолітньою [PERSON], [INFO]., додатково. Суд критично оцінює докази всіх вищезазначених свідків в контексті їх об`єктивної оцінки дій відповідача по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]., і приходить до висновку, що вони не можуть бути неупередженими, оскільки в своїх висновках вони надавали переважно оціночні судження з точки зору «поганого чоловіка для позивача в свій час». Так, [PERSON] (мати позивача та бабця неповнолітньої [PERSON]) наполягала на тому, що позивач має вплив на [PERSON], що остання слухає матір і робить те, що вона каже, що відповідач це є «вбивця, який психологічно знищував її дочку» - позивача по справі. [PERSON] (вітчим позивача, чоловік [PERSON].) підтвердив свідчення своєї дружини про те, що відповідач ніколи не цінував [PERSON], тому вони і розлучилися. Акцентував увагу суду на тому, що після розлучення саме відповідач зайняв «ворожу» позицію по відношенню до них. Щодо безпосередніх відносин відповідача із неповнолітньою [PERSON] знає зі слів позивача по справі і її матері. Казав, що відповідач вів себе «не достойно», але особисто він цього не бачив. [PERSON] - нинішній чоловік позивача взагалі висловлював в судовому засіданні міркування з приводу того, яким має бути справжній чоловік і люблячий батько. Вчителька з додаткових занять [PERSON] зазначала, що часто спілкувалася з [PERSON] до 2012 року, в подальшому вона приїзжала до неї в с. Пуховку на літо і єдине, що вона пам`ятає, це що [PERSON] весь час телефонувала батькові і плакала, на питання суду, чому свідок вирішила, що [PERSON] телефонувала саме відповідачеві, відповіді не надала. В свою чергу, відповідач згідно медичних довідок про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів та про проходження профілактичного наркотичного огляду на відповідних обліках не перебуває (а.с.52) Суд при прийнятті рішення враховує також його поведінку в судовому засіданні і звернення до дитини, те що він приходив на засідання Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, що також свідчить про небайдужість його до власної дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представника органу опіки та піклування від 18 лютого 2015 року за №101-1415/01 прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, при цьому як вбачається з висновку [PERSON] категорично заявляв на комісії, що хоча він з дитиною і не проживає, проте має бажання приймати участь в її вихованні, дбати про неї, брати участь в її розвитку та утриманні (а.с.41) У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд давши оцінку всім наявним доказам в справі приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову немає. Відповідач має постійне місце проживання, має бажання спілкуватися з дитиною і приймати участь в її вихованні та вказував на те, що погіршення відносин з колишньою дружиною, яка всі спірні питання вирішувала в судовому порядку, міліції та прокуратурі, призвели до того , що він не спілкувався з дочкою, а також та обставина, що після розлучення, позивач вийшла заміж і дитина проживає з вітчимом. Позивачем не доведені виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання доньки і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed