Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON]О звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства в Київській області, третіх осіб: відділу Держземагенства в Тетіївському районі та [PERSON], в якому просив визнати неправомірним наказ Відповідача за №10.98.98/115-14-сг від 08.11.2014 року про надання дозволу [PERSON] на розробку документації із землеустрою та скасувати його як незаконний, оскільки ним порушено його право на отримання спірної земельної ділянки в оренду, на яку він претендував задовго до [PERSON] [PERSON] зазначив, що до 2013 року він орендував дану земельну ділянку в Тетіївській міській раді, за яку платив орендну плату. Окрім того просив зобовязати Відповідача повторно розглянути його клопотання та прийняти рішення відповідно Конституції України та положення про Головне управління Держземагенства в області. Постановою Тетіївського районного суду від 15.01.2016 року адміністративний позов [PERSON] був задоволений. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.03.2016 року за апеляційною скаргою [PERSON], постанова Тетіївського районного суду від 15.01.2016 року скасована з тих підстав, що даний земельний спір вирішується в порядку цивільного судочинства. В травні 2016 року [PERSON]О (далі Позивач) повторно, посилаючись на вимоги Конституції України, норми Цивільного та Земельного кодексів України, звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Київській області (далі Відповідач-1), відділу Держгеокадастру в Тетіївському районі (далі Відповідач-2), третьої особи [PERSON] (далі Особа-1) про визнання незаконним розпорядження Відповідача-1 від 27.12.2014 року, яким відмовлено Позивачу в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою та зобовязати його повторно розглянути заяву Позивача. В заяві Позивач зазначає, що 28.07.2014 року він через Відповідача-2 звернувся до Відповідача-1 з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Тетіївської міської ради. До клопотання надав копію паспорту, копію диплому та викопіювання місця розташування земельної ділянки. Відповідач в порушення установленого законом порядку розгляду таких клопотань та Конституції України повернув його клопотання без розгляду, та зобовязав надати не передбачені законом документи. Позивач 27.09.2014 року через Відповідача-2 повторно направив Відповідачу-1 необхідні документи, але про результати розгляду його заяви та порушення свого права дізнався лише на сесії Тетіївської районної ради 15.09.2015 року, коли йому стало відомо про видачу 08.11.2014 року Відповідачем-1 наказу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Особі-1. В судовому засіданні 24.06.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги фактично змінив, просить зобовязати Відповідача-1 розглянути клопотання Позивача від 28.07.2014 року та відповідно до Положення винести рішення. Представник Позивача вважає, що Відповідач-1 фактично не розглядав клопотання його довірителя та виніс рішення не передбачене Положенням. Окрім того представник Позивача просить визнати незаконним та скасувати наказ Відповідача-1 за № 10-9898/15-14-сг від 08.11.2014 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Особі-1, через незаконний, упереджений підхід до вирішення по суті однакових питань, заявлених Позивачем та Особою-1. На думку представника Позивача, не зважаючи на те, що Особа-1 звернулася до Відповідача-1 з клопотанням з цього питання значно пізніше 10.10.2014 року, надавши документи аналогічні за змістом з документами Позивача, проте саме Особі-1 Відповідач-1 надав дозвіл на розробку документації по землеустрою, не обґрунтувавши відмову в наданні дозволу Позивачу. Крім того, як зазначив представник Позивача, його довіритель 28.11.2014 року з клопотанням до Відповідача-1 не звертався і поставлена в ньому дата вказана не Позивачем. Також представник повідомив, що до змін в законодавстві Позивач на протязі певного часу, на підставі однорічних договорів, орендував у Тетіївській міській раді вказану земельну ділянку. Представник Відповідача-2 [PERSON] проти позову заперечує з тих підстав, що на даний час спірна земельна ділянка перебуває в користуванні Особи-1. Він не може знати, чи правомірно надавалась земельна ділянка Особі-1 в користування оскільки у Відділі Держгеокадастру в Тетіївському районі він працює недавно. Представник Відповідача-1 та Особа-1. в судове засідання не прибули, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. В клопотаннях на адресу суду просять закрити провадження по справі, вважаючи, що даний спір вирішується в порядку адміністративного судочинства. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача-2, письмові заперечення Відповідача-1 та Особи-1 та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 28.07.2014 року Позивач через Відповідача-2 звернувся до Відповідача-1 з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Тетіївської міської ради і яку орендував Позивач до змін в земельному законодавстві. Зазначене клопотання зареєстроване Відповідачем-1 12.08.2014 року. Разом з клопотанням Позивач надав копії: паспорту, ідентифікаційного коду, диплому та викопіювання місця розташування земельної ділянки. У вересні 2014 року Позивач отримав лист, датований 10.09.2014 року, в якому Відповідач-1 запропонував Позивачу повторно звернутися з клопотанням та надати крім поданих документів обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Позивач 27.09.2014 року через Відповідача-2 надіслав Відповідачу-1 всі зазначені в листі документи. З вересня 2014 року по день засідання сесії Тетіївської районної ради, яка відбулася 15.09.2015 року Позивачу не було відомо як розглянуто Відповідачем-1 його клопотання про оренду, його клопотання не розглядалось, а земельна ділянка на яку претендував Позивач, надана в оренду Особі-1. Також в судовому засіданні встановлено, що Особа-1 10.10.2014 року звернувся до Відповідача-1 з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Тетіївської міської ради. До клопотання Особа-1 додав копію паспорту, копію диплому та викопіювання земельної ділянки. Відповідач-1 08.11.2014 року, не розглядаючи клопотання Позивача, яке зареєстровано 12.08.2014 року в порядку передбаченому законодавством та власним Положенням, видає наказ про надання Особі-1 дозволу на розроблення документації із землеустрою. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями представника Позивача, копією клопотання від 28.07.2014 року, зареєстрованого Відповідачем 12.08.2014 року (а.с.6), копіями паспорту та посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.4-5), копією відповіді Відповідача від 10.09.2014 року (а.с.7), довідкою №1-30-3/83від 08.12.2014 року Відділу Держземагенства в Тетіївському районі(а.с.8) копією наказу від 08.11.2014 року про надання дозволу Особі-1 на розробку проекту землеустрою (а.с.9), копією листа Позивачу від Відповідача-1 від.27.12.2014 року (а.с.10), копією викопіювання земельної ділянки виданого Позивачу (а.с.48), копією диплома Позивача (а.с.49), копіями паспорта, диплома, викопіювання земельної ділянки, клопотання Особи-1(а.с.50-55). Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Згідно ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України (далі Кодексу ), Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб. В частині 2 ст.123 Кодексу зазначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно положень ст.122 цього Кодексу, передають у власність такі земельні ділянки. У клопотанні зазначається орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально( у разі вилучення земельної ділянки). [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. А в ч. 3 вищезазначеної статті вказано, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-економічних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених в установленому законом порядку. Як встановлено в судовому засіданні, Позивач відповідно вимог Кодексу, 28.07.2014 року звернувся до Відповідача-1 з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Тетіївської міської ради, яке було зареєстровано Відповідачем-1 12.08.2014 року. До клопотання Позивач додав копію диплому, викопіювання місця розташування земельної ділянки та паспортні дані. Виходячи з вимог ст.122,ст.123 Кодексу, Відповідач-1 зобовязаний був розглянути клопотання Позивача та прийняти відповідно закону рішення, або задовольнити клопотання або вмотивовано відмовити в його задоволенні, видавши наказ організаційно-розпорядчого характеру. Проте, Відповідач впротиріч вимогам вищезазначених статей Кодексу, п.9 Положення про Головне управління Держземавгенства в Київській області, який був чинним в 2014 році, не розглянув клопотання та зобовязав Позивача надати не передбачені законом матеріали та документи. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні Особа-1, значно пізніше 10.10.2014 року подав клопотання до Відповідача-1 з метою отримання земельної ділянки в оренду. До клопотання додав копію диплома, викопіювання місця розташування земельної ділянки та паспортні дані. Незважаючи на те, що як Позивач так і Особа-1 подали до Відповідача-1 однакові за змістом документи з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду, яка знаходиться на території Тетіївської міської ради, Відповідач-1 фактично клопотання Позивача не розглядав та не приймав відповідне рішення та задовольнив клопотання Особи-1 від 10.10.2014 року. Суд вважає, що встановлені обставини свідчать, що Відповідач-1, розглядаючи клопотання Позивача та Особи-1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду та задовольняючи його поступив не законно та упереджено, порушив принципи визначені ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ст.21 Конституції України, чим допустив порушення фундаментальних конституційних прав Позивача. При таких обставинах суд вважає, що наказ Відповідача-1 від 08.11.2014 року про надання дозволу Особі-1 на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду є не законним, порушує права Позивача та підлягає скасуванню. Також суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги представника Позивача, який в судовому засіданні заявив клопотання про повторний розгляд заяви Позивача Відповідачем-1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду, оскільки зазначене клопотання фактично Відповідачем-1 не розглядалось та по ньому не приймалось в передбаченому порядку рішення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved