Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ «ПРИВАТБАНК») звернулось в суд із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 19 січня 2006 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір №K3S0AU22784044, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 26997,21 доларів США на придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 18 січня 2013 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль марки «Chevrolet», модель «Tacuma», 2005р.в., тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Відповідачем порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання. Станом на 23 жовтня 2014 року прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить за вищезазначеним договором 30880,05 доларів США, з яких:7712,68 доларів США - заборгованість по основній сумі; 7213,53 доларів США - заборгованість за нарахованими відсотками, 979,48 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14974,36 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Просить суд з урахуванням уточнень позовних вимог ухвалити рішення, яким: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; - надати право ПАТ «ПРИВАТБАНК» підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем; - вилучити у відповідача зазначений автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, номерні знаки та передати у володіння ПАТ «ПРИВАТБАНК»; - надати ПАТ «ПРИВАТБАНК» право вчиняти від імені відповідача всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.55) Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.30, 31, 36, 37, 41, 51) Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19 січня 2006 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №K3S0AU22784044 (далі - Договір), згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 17703,00 доларів США на придбання автомобіля та 9294,21 доларів США на сплату страхових платежів, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 18 січня 2013 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12 % річних та комісію (а.с.13) З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідачем станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на 23 жовтня 2014 року прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування вищезазначеним кредитом та комісії становить відповідно 7712,68 доларів США, 7213,53 доларів США та 979,48 доларів США (а.с.5-8) Щодо розміру пені, то суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до положень якої суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Отже, враховуючи, що розмір пені є значно вищим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом, а також ненадання позивачем доказів завдання негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання та ту обставину, що відповідач не звільняється від плати у вигляді відсотків за користування коштами, суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 7712,68 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і виключно в межах заявлених ними вимог. Таким чином, незважаючи на те, що пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року передбачена можливість в разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, зазначати суду в резолютивній частині рішення про таке стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України і правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-145цс14, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів України, позивач наводить гривнений еквівалент заборгованості з прив`язкою до курсу гривні станом на 23 жовтня 2014 року (12,95 гривень за 1 долар США), що враховується судом при постановленні рішення. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль марки «Chevrolet», модель «Tacuma», 2005р.в., тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с.15) Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», ст.589 ЦК України за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості забезпечувального обтяження, опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст. 26 цього закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Позивач також просить суд надати ПАТ «ПРИВАТБАНК» право вчиняти від імені відповідача всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення. Зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України не передбачено надання права вчиняти від імені особи дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial