Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

в грудні 2012 р. Державний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Київський міський центр зайнятості, про відшкодування матеріальної шкоди, при цьому пояснив наступне. В період з 26.02.1997р. по 15.03.2011р. відповідач працював на посаді директора Київського міського центру зайнятості. Разом з цим Контрольно-ревізійним управлінням в м. Києві згідно Плану контрольно-ревізійної роботи на IV квартал 2011 року було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Київського міського центру зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.10.2011р., за наслідками якого складено Акт ревізії від 21.12.2011р. за № 06-30/2054. При цьому посилаючись на положення Акту ревізії від 21.12.2011р. за № 06-30/2054, представник позивача зазначив, що при списанні (відчуженні) необоротних активів та запасів за період 0 01.10.2009р по 01.04.2009р., з 01.01.2010р. по 10.04.2010р., з 01.04.2011р. по 01.07.2011р. з порушенням чинного законодавства Київським міським центром зайнятості було протиправно без дозволу Державного центру зайнятості списано матеріальні цінності вартість яких перевищує 5000,0 грн. на загальну суму на суму 236501,00 грн., в розмірі якої було завдано збитки. Крім того, позивач зазначив, що згідно Акту ревізії від 21.12.2011р. за № 06-30/2054 було встановлено завищення в 2010р. асигнувань за КЕКВ 1134 на оренду і обслуговування автомобілів марки «Фольцваген Туарег» та «Фольцваген Пассат», чим було завдано збитки на суму 384954,7. В свою чергу, відповідач на посаді директора Київського міського центру зайнятості відповідав за його діяльність, за виконання покладених на центр завдань і функцій, раціональне і ефективне використання коштів місцевої частини державного фонду сприяння зайнятості населення, належне використання виділеного у його розпорядження майна і обладнання. У судовому представник позивача засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача у судовому засіданні надала усні та письмові пояснення, якими позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні повністю, оскільки відповідач не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за діяння пов'язані із незаконним розпорядженням з державним майном. При цьому, щодо положень Акт від 21.12.2011р. за № 06-30/2054 про незаконне списання матеріальних цінностей на суму 236501,00 грн. Київського міського центру зайнятості було надано Заперечення від 06.01.2012р. за № 08-143, яким спростовуються наявність зазначених збитків на суму 236501,00 грн. Крім того, асигнування на оренду та обслуговування в 2010р. автомобілів марки «Фольцваген Туарег» та «Фольцваген Пассат» було здійснено за наслідками проведеного Київським міським центром зайнятості тендеру. Разом з цим, представник відповідача зазначив, що із відповідачем за посадою директора Київського міського центру зайнятості не укладався договір про повну або часткову матеріальну відповідальність, у зв'язку з чим, не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування збитків у сумі 384954,7 грн. Представник третьої особи Київського міського центру зайнятості у судовому засіданні проти позову не заперечив, просив задовольнити позовні вимоги. Врахувавши надані сторонами пояснення, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд робить висновок про необхідність відмовити у задоволені позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства праці України від 26.02.1997р. за № 50 було призначено відповідача на посаду директора Київського міського центру зайнятості. Відповідно до наказу Міністерства правці та соціальної політики України від 15.03.2011р. за № 124к відповідача було звільнено з посади директора Київського міського центру зайнятості за переведенням до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, п. 5 ст. 36 КЗпП України. В свою чергу, Контрольно-ревізійним управлінням в м. Києві за наслідками проведеної ревізії було складено 21.12.2011р. Акт ревізії фінансово-господарської діяльності Київського міського центру зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.10.2011р. за № 06-30/2054. При цьому згідно Акту ревізії № 06-30/2054 (а.с. 82-83) при списанні (відчуженні) необоротних активів та запасів за період 0 01.10.2009р по 01.04.2009р., з 01.01.2010р. по 10.04.2010р., з 01.04.2011р. по 01.07.2011р. було порушено п. 11 Типової інструкції про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженої наказом державного казначейства України та Міністерства економіки України від 10.08.2001р. за № 142/181. За відсутності дозволу Державного центру зайнятості Київським міським центром зайнятості було списано матеріальні цінності балансова вартість яких перевищує 5000,0 грн. на загальну суму 23650 грн., а саме: принтери, цифровий модем, комп'ютер, сервери, установка безперебійного живлення, маршрутизатор, кондиціонер. Згідно Акту ревізії № 06-30/2054 наведене порушення було допущене колишніми директором [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON], в наслідок якого завдано збитки на суму 236501,0 грн. В свою чергу, відповідно до п. 42 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. за № 550, у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об'єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення контролюючому органу акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то контролюючий орган має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії. Разом з цим, Київським міським центром зайнятості до Акту ревізії № 06-30/2054 надано Заперечення від 06.01.2012р.за № 08-143 (а.с. 153-155) якими спростовується незаконність списання матеріальних цінностей балансова вартість яких перевищує 5000,0 грн. на загальну суму 23650 грн. та наведеним завдання Київському міському центру зайнятості збитків у сумі 23650 грн. При цьому відповідно до Заперечення на момент списання матеріальних цінностей їх балансова вартість не перевищувала 5000,0 грн. та загальна сума складала 12117 грн., а тому не потрібно було отримувати згоду Державного центру зайнятості та достатньо було наказу директора Київському міському центру зайнятості, згідно п. 11, 15 Типової інструкції про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ При цьому, відповідно до п. 43 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, контролюючий орган аналізує правильність обґрунтувань, викладених у запереченнях (зауваженнях), і в строк не пізніше ніж 15 робочих днів після отримання заперечень (зауважень) дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником контролюючого органу або його заступником. В свою чергу, стосовно наведеного вище Заперечення було надано Контрольно-ревізійним управлінням в м. Києві Висновки від 2012р., якими відхилено зазначену в графі «заперечення до акту» частину заперечень Київського міського центру зайнятості на Акт ревізії № 06-30/2054. Разом з цим вбачається, що зазначеними Висновками не було відхилено заперечення Київського міського центру зайнятості в частині відсутності порушень щодо списання матеріальних цінностей та відсутності матеріального збитку у сумі 23650 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані заперечення Київського міського центру зайнятості до Акт ревізії № 06-30/2054 було прийнято частково. Стосовно вимог про позивача щодо відшкодування збитків від оренди і обслуговування автомобілів марки «Фольцваген Туарег» та «Фольцваген Пассат» на суму 384954,7 грн. за розрахунками потреби у 2010р. за КЕКВ 1134, суд зазначає наступне. Положеннями п. 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами унормовано, що акт ревізії містить констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб. В свою чергу, розділ 9 «ревізія використання коштів на оплату транспортних послуг та утримання транспортних засобів» Акта ревізії № 06-30/2054 (а.с. 84-85) не містить визначеного в установленому законодавством порядку розміру збитків від оренди і обслуговування автомобілів марки «Фольцваген Туарег» та «Фольцваген Пассат» за розрахунками потреби у 2010р. за КЕКВ 1134. До того ж суд зазначає, що прикінцеві положення Акту ревізії № 06-30/2054 (а.с.104) щодо видатків КЕКВ 1134 стосуються недостовірності внесених до фінансової звітності даних що порушують порядок ведення зазначеної звітності, а не визначення в установленому законодавством порядку розміру збитків, для їх відшкодування. В свою чергу згідно ч. 2 ст. 130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. При цьому відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Разом з цим, позивачем на надано суду докази на обґрунтування та підтвердження завдання прямої дійсної шкоди у сумі 384954 грн., яку заявлено до стягнення із відповідача. Згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України, керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей. В свою чергу Положенням про Київський міський центр зайнятості, не визначено що відповідач за посадою директора Київського міського центру зайнятості несе повну матеріальну відповідальність. До того ж, Переліком таких посад і робіт, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 р. N 447/24, не визначено посаду директора Київського міського центру зайнятості такою, за якою настає повна матеріальні відповідальність відповідача як працівника. При цьому, позивачем не надано суду докази вчинення відповідачем діянь, визначених ст. 134 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо стягнення із відповідача на відшкодування збитків коштів у сумі 384954,7 грн., а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118, 119, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed