Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

В грудні 2018 року заявник звернувся до суду із вказаною вище заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2018 року заявник звернувся до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про призначення пенсії по інвалідності. Однак 18.12.2018 року йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що в наданих документах, а саме в трудовій книжці [NUMBER] та військовому квитоку [NUMBER], встановлена невідповідність в графі по-батькові. У паспорті громадянина України зазначено «[PERSON]», у трудовій книжці - «[PERSON]», у військовому квитку - «[PERSON]». Таким чином, у зв'язку з викладеним заявником у заяві ставиться питання про встановлення факту належності саме йому трудової книжки [NUMBER] та військового квитка [NUMBER]. В судове засідання заявник не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні вимог. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України, копію якого було оглянуто в судовому засіданні, прізвище, ім'я, по-батькові заявника по справі зазначено [PERSON]. Однак, як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER], прізвище, ім'я, по-батькові заявника по справі зазначено (російською мовою) «[PERSON]». З військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що прізвище, ім'я, по-батькові заявника по справі зазначено (російською мовою) «[PERSON]». З огляду на викладене суд зазначає наступне: Відповідно до ч.1ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Частина 1 ст.201 ЦК України передбачає, що ім'я є особистим немайновим благом яке охороняється цивільним законодавством. Крім того, органи державної влади в межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, як зазначено в ч. 1ст. 273 ЦК України. Окрім того, відповідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже, аналізуючи наведені вище норми, суд доходить висновку про належність заявнику [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON] (прізвище, ім'я, та по-батькові зазначено російською мовою), а також військового квитка серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON] (прізвище, ім'я, та по-батькові зазначено російською мовою), які містять в собі неточності в графі по-батькові. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER], а також військового квитка серії [NUMBER]. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved