overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково, скасовано накази Промислової академії від 15 жовтня 2013 року № 14 «Щодо утримання коштів із заборгованості [PERSON] у зв'язку з безпідставно нарахованими доплатами», від 22 січня 2014 року № 1 «Щодо утримання коштів із заборгованості [PERSON]», стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у загальній сумі 68072,92 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. 20 січня 2015 року від позивача на адресу суду надійшла заява про надання виконавчого листа, в якій [PERSON] у тому числі просить накласти арешт на всі рахунки ДЗ «Промислова академія» та грошові кошти, які знаходяться у касі закладу, та накласти арешт на майно відповідача в порядку забезпечення виконання рішення суду. У відповідності до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Як вбачається з матеріалів, долучених до заяви [PERSON], розгляд справи № 2/756/1983/14 закінчений шляхом ухвалення у справі рішення від 01 грудня 2014 року. Відтак, у суду відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ЦПК України. Крім того, заявник фактично просить вжити заходи забезпечення виконання не судового рішення, а виконавчого листа. Арешт майна боржника на стадії примусового виконання судового рішення має здійснюватися державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин, доходжу висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] в частині накладення арешту на грошові кошти та майно ДЗ «Промислова академія». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2011 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» (п/р 26507002333333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, код ЄДРПОУ 36789421) суму боргу у розмірі 1 193 033, 72 грн., судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1 700, 00 грн. та 120, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з заявою про виправлення описки, вказуючи на те, що в резолютивній частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2011 року не вірно вказано розмір заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідача «1 193 033, 72 грн.» замість вірного «1 193 033, 72 грн. заборгованості за тілом кредиту та відсотками та 535 236, 96 грн. пені» Сторони в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. У відповідності до ст. 219 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 219 ЦПК України суд може за заявою осіб які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просили стягнути з відповідача 1 193 033, 72 грн. заборгованості а також 535 236, 96 грн. штрафних санкцій. В рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2011 року не зазначено про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 535 236, 96 грн. При цьому, вказано, що 13.05.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого сторони домовилися та внесли зміни до кредитного договору на підставі реструктуризації частини боргових зобов'язань за періодами погашення з 27.11.2008 року по 24.07.2009 року. З аналізу ст. 219 ЦПК України вбачається, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Таким чином, відсутність відомостей щодо стягнення з відповідача 535 236, 96 грн. штрафних санкцій не є опискою в рішенні суду і відповідно не може бути усунуто в порядку ст. 219 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З огляду на зазначене, суд позбавлений можливості в порядку визначеному для виправлення описки включити до резолютивної частини рішення нову інформацію, змінивши при цьому зміст рішення суду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість у сумі 24 551, 52 грн. Крім того, стягнуто з [PERSON] 245, 52 грн. судових витрат. 13.02.2014 р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася до суду з заявою, в якій просить виправити описку в рішенні суду, а саме вказавши, що судові витрати у розмірі 245, 52 грн. підлягають стягненню на користь позивача. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути заяву у її відсутності. [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 219 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Таким чином суд вважає за можливе розглянути питання про виправлення описки без участі осіб, які не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, так як в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013 року дійсно міститься описка. Відповідно до ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2021 року вищевказані позовні вимоги задоволено. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу позивачки про стягнення аліментів. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, при подачі позовної заяви [PERSON] була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до п. 35 Пленуму Верховного Суду України від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Відповідно ч.1, ч.2 п. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2019 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задоволено. 12.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення за її заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , вказавши місце народження померлої особи: хутір Большой, Серафимовичського району, Волгоградської області, Російської Федерації, а також, зазначаючи причину її смерті: ниркова недостатність. Пунктом 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд ухвалив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, оскільки в силу норм ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд викликає їх у разі необхідності. Судом встановлено, що [PERSON] у своїй заяві просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] ,уродженки хутора Большой, Серафимовичського району, Волгоградської області, Російської Федерації, яка померла [INFO] . Відповідно до судового рішення від 10.01.2019 року встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, у м. Луганськ, 18.08.2018 [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.03.18 заяву [PERSON], заінтересована особа: Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України було задоволено. Пунктом 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд ухвалив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, оскільки в силу норм ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд викликає їх у разі необхідності. У зв'язку з тим, що [PERSON] у своїй заяві просила встановити факт смерті [PERSON], громадянина України, дата народження - [INFO], місце народження - с. Оленокосогорівка, Кіровоградський район, Кіровоградська область, дата смерті - [INFO]; місце смерті - м. Макіївка, Червоногвардійський район, Донецька область, Україна. Відповідно до судового рішення від 06.03.18 встановлено факт смерті [PERSON], громадянина України, дата народження - [INFO], дата смерті - [INFO]; місце смерті - м. Макіївка, Червоногвардійський район, Донецька область, Україна, однак не зазначено місце народження [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.01.18 у задоволенні заяви директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві Мішиєва В.Д. про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] відмовлено. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд ухвалив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, оскільки в силу норм ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд викликає їх у разі необхідності. Відповідно до ч. 10 ст. 139 ЦПК України якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету. У зв'язку з тим, що питання про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу вирішувалося стосовно іноземця - [PERSON], за ініціативою суду до участі у справі було залучено перекладача з англійської мови [PERSON], який є аспірантом Київського національного університету імені Тараса Шевченка. У судовому рішенні від 24.01.18 питання про судові витрати щодо перекладача вирішено не було, так як не було зазначено їх розмір. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухваленння додаткового рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України. Частиною 3 ст. 139 ЦПК України передбачено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов'язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов'язків. Відповідно до п. 3 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. N 590 за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам у зв'язку з явкою до суду граничний розмір компенсації у цивільних справах обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять. Мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року складає 3723 грн., кількість фактичних годин відриву від звичайних занять, пов'язаних з наданням послуг перекладача у зазначеній справі - 10 годин. Таким чином, сума, яка підлягає виплаті перекладачу складає 222 грн., відшкодування якої відповідно до ч. 10 ст. 139 ЦПК України необхідно здійснити за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.06.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу винесено рішення згідно якого вирішено позов задовольнити. Розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 30 жовтня 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Самбору Самбірського МРУЮ Львівської області за актовим записом № 280 ( свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). 16.02.2015 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить винести додаткове рішення про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне - «[PERSON]». [PERSON] у судовому засіданні підтримала подану заяву та просила її задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення заявниці, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Як вбачається із свідоцтва про одруження дошлюбне прізвище заявника «[PERSON]». Тому за наведених обставин, суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити, присвоївши їй дошлюбне прізвище. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу винесено рішення згідно якого вирішено позов задовольнити. Розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 12.04.1988 року у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області (актовий запис № 61). Витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача [PERSON] 10.12.2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить винести додаткове рішення про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне - [PERSON]. З'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Як вбачається із свідоцтва про одруження дошлюбне прізвище заявника [PERSON]. Тому за наведених обставин, суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити, присвоївши їй дошлюбне прізвище. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Відповідно до рішення суду від 01.10.2014 р. позов задоволено, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частину трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 73,60 кв. м, жилою - 39,90 кв. м, за кожним, після смерті спадкодавця, [PERSON], померлого [INFO] р.. Однак суд, задовольнивши позовні вимоги, в резолютивній частині рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо: … не вирішено питання про судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 2523 грн. 75 коп.. На підставі наведеного, ст. 220 ч. 1 п.4 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Відповідно до рішення суду від 09.03.2016 [PERSON] в задоволенні позову до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови №46431144 від 22.05.2015 про розшук майна боржника відмовлено. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав скаргу в апеляційному порядку. 23.09.2016 апеляційний суд м. Києва повернув цивільну справу до суду першої інстації для усунення недоліків у порядку ст. 297 ЦПК України, оскільки при ухваленні судового рішення не вирішено питання про стягнення судових витрат. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звільнений від сплати судового збору. У зв»язку з тим, виникла необхідність ухвалити додаткове рішення. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилися, відповідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Відповідно ч. 1, ст. 3, п. 2 ч.1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції, чинній на час подання заяви) судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. При поданні позивачем до суду позовної заяви мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні, вcтановлена Закoном України «Про держбюджет на 2015 рік», складала 1218 грн. Суд установив, що при поданні до суду позовної заяви позивач не сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у матеріалах справи відсутні докази звільнення його від сплати судового збору. При ухваленні судового рішення від 09.03.2016 судом не вирішено питання про судові витрати, що відповідно до ст. 220 ЦПК України є підствою для ухвалення додаткового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved