Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання неправомірною бездіяльності, визнання недійсними рішень, скасування реєстрації та стягнення моральної шкоди, який 16 квітня 2014 року уточнила та просила постановити рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність Кіровської селищної ради щодо невжиття заходів з усунення порушення її, [PERSON], права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,1667 гектарів; визнати недійсним з моменту прийняття рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.12.2012 року № 325-16/VI в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,1500 га по [ADDRESS]; визнати недійсним з моменту прийняття рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.12.2012 року № 325-16/VI в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,1500 га по [ADDRESS]; визнати недійсним з моменту прийняття рішення Кіровської селищної ради від 03.09.2013 року № 428-20/VI в наступній частині: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою [ADDRESS]; передання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер 1221455400:02:006:0084) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою [ADDRESS]; затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою [ADDRESS]; передання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер 1221455400:02:006:0082) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою [ADDRESS]; виконання обов'язків власника земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 відповідно до вимог статті 91 Земельного кодексу України; здійснення Державної реєстрації прав власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 у встановленому чинним законодавством порядку; усунути перешкоди у здійсненні нею, [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1667 га за адресою [ADDRESS] шляхом звільнення земельної ділянки від майна та техніки інших осіб; скасувати реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 в Державному земельному кадастрі; скасувати рішення Державної реєстраційної службі Дніпропетровського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6064221 від 20.09.2013 року 12:07:32 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0084; скасувати рішення Державної реєстраційної службі Дніпропетровського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6062417 від 20.09.2013 року 11:46:08 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0082; визнати недійсним свідоцтво про право власності № 9711183 від 20.09.2013 року і припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0084; визнати недійсними свідоцтво про право власності № 9708306 від 20.09.2013 року і припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0082; стягнути з Кіровської селищної ради на її, [PERSON] користь на відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень. В обґрунтування позову позивачка вказала, що відповідно до рішення Кіровської селищної ради народних депутатів № 47 від 18.12.1996 року їй була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка розміром 1500 кв.м. для догляду за будинком по [ADDRESS], для ведення особистого підсобного господарства 167 кв.м. На підставі вищевказаного рішення Дніпропетровським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук була виготовлена справа по передачі вищезгаданої земельної ділянки у її приватну власність. Справа містить акт встановлення меж земельної ділянки від 24.11.1997 року, підписаний в тому числі суміжними землекористувачами. Крім того наявний складений інженером-землевпорядником план земельної ділянки, що передається у приватну власність, що містить інформацію про розміри (46,7 х 37,2 х 47 х 34 метри), а також загальну площу ділянки - 0,1667 га. На підставі рішення № 47 від 18.12.1996 року та зазначеної землевпорядної справи на її ім'я був виготовлений, зареєстрований та виданий державний акт на право приватної власності на землю від 28 листопада 1997 року серія ДП Дн № 024944. Рішенням виконавчого комітету Кіровської селищної ради № 184 від 15.11.2006 року, за результатами розгляду листа головного архітектора земельній ділянці присвоєно адресу: [ADDRESS]. 23 жовтня 2013 року нею був виявлений факт проведення будівельних робіт на належній їй земельній ділянці: зрізані дерева, працював транспорт, було в значній мірі пошкоджений родючий шар ґрунту на ділянці, знищені зелені насадження. Звернувшись із заявою до голови селищної ради Вілько В.Л., її було повідомлено про надання земельної ділянки іншій особі. Голова ради без жодних посилань на нормативно-правові акти пояснив відібрання земельної ділянки у неї тим, що земельна ділянка не має кадастрового номеру і відомості про неї не занесені до Державного реєстру земель, а вона не здійснила право реєстрації земельної ділянки згідно «сучасних вимог». Додатковою підставою відібрання землі голова ради пояснив тим, що була відсутня огорожа на земельній ділянці. На її запит про надання інформації про те, кому та на підставі чого була передана належна їй земельна ділянка, відповідач листом № 738 від 09.12.2013 року повідомив, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була передана за рішенням селищної ради від 03.09.2013 року № 428-20/VI на користь [PERSON], цим же рішенням був затверджений проект відведення земельної ділянки; площа переданої ділянки 0,1500 га, кадастровий номер 1221455400:02:006:0084. Після пошуку зазначеного кадастрового номера в публічній кадастровій карті було з'ясовано, що дійсно зазначена земельна ділянка з кадастровим номером 1221455400:02:006:0082 перекриває більшу частину земельної ділянки, належної їй, [PERSON] Водночас іншу частину належної позивачці земельної ділянки перекриває інша ділянка з іншим кадастровим номером 1221455400:02:006:0084, з аналогічною площею 0,1500 га. Факт накладки вищезазначених земельних ділянок на її земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності суміжного користувача - [PERSON], де на плані зазначено межі ділянки позивачки від літери «Г» до літери «А». Таким чином, належна їй земельна ділянка без жодних законних підстав була самочинно вилучена із її власності та віддана іншим особам шляхом надання їм земельних ділянок із кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 площею по 0,1500 га кожна, із цільовим призначенням обох ділянок - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Грубим порушенням з боку відповідача права власності на земельну ділянку їй, [PERSON] було спричинено значну моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 грн., та вона вимушена звертатись до суду за відновленням своїх порушених прав. 25 березня 2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], в порядку ст. 125 ЦПК України, звернулася до суду з позовом до [PERSON], Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, третя особа: [PERSON],[PERSON] про визнання недійсним рішення та визнання недійсним державного акту, в якому просила постановити рішення, яким визнати недійсним з моменту прийняття рішення Виконкому Кіровської селищної ради № 47 від 18 грудня 1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування [PERSON]»; визнати недійсним державний акт серії ДН № 024944 від 24 листопада 1997 року на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позову вказала, що 07 грудня 2012 року вона звернулася до Кіровської селищної ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою [ADDRESS]. До Заяви про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,1500 га були додані графічні матеріали розташування земельної ділянки, [ADDRESS], а саме викопіювання з генерального плану смт. Кіровське Дніпропетровського району з зазначенням місця розташування земельної ділянки, виданого КП «Архітектурне бюро» та довідка про присвоєння поштової адреси: [ADDRESS], відповідно до чого селищною радою було видане рішення «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок» від 27 грудня 2012 року № 3252-16/VІ. 07 грудня 2012 року з такою ж самою заявою звернулась до Кіровської селищної ради і [PERSON], про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництва обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, їй, [PERSON] було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано заяву до селищної ради від 30.07.2013 року про його затвердження. У 2013 році TOB «Унзембуд» був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) їй, [PERSON] Вказаний проект був погоджений у порядку встановленому земельним законодавством, а саме був погоджено управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської містобудування та архітектури Дніпропетровської районної державної адміністрації (12.02.2013 № 87-11/13). Рішенням Кіровської селищної ради № 428-20/УІ від 03 вересня 2013 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність їй [PERSON] Землевпорядні документи на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельної ділянки та видавався їй [PERSON] державний акт на право приватної власності на ім'я [PERSON] містять різні кадастрові плани земельних ділянок та інформацію щодо суміжних землекористувачів. Вважає, що передача земельної ділянки у власність їй була вчинена відповідно до чинного земельного законодавства. [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, заявлені вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі. Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за довіреністю Кольченко А.В. позовні вимоги [PERSON] не визнала, заявлені позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції за довіреністю Хабло К.О. позовні вимоги [PERSON] не визнав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації в особі сектора містобудування та архітектури у судове засідання не з'явився. Представник Управління Держземагентства в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області за довіреністю Каюк Д.Г. просив суд розглянути справу на свій розсуд. [PERSON] та її адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, повно і всебічно дослідивши докази по справі, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 17 ЗК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, на підставі відповідного рішення Ради народних депутатів. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (статті 22, 23 ЗК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 125, 126 3К України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 47 від 18 грудня 1996 року [ADDRESS], згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92, була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка розміром 1500 кв.м. для догляду за будинком та 167 кв.м. для ведення особистого підсобного господарства (а.с.12). [PERSON] було подано заяву про бажання отримати у власність земельну ділянку. Тому, на підставі рішення Кіровської сільської ради № 47 від 18 грудня 1996 року, Дніпропетровським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук була виготовлена справа по передачі вищезгаданої земельної ділянки у приватну власність [PERSON]. Справа містить акт встановлення меж земельної ділянки від 24.11.1997 року, підписаний в тому числі суміжними землекористувачами (а.с.13). Крім того, наявний складений інженером-землевпорядником план земельної ділянки, що передається у приватну власність, який містить інформацію про розміри (46,7х37,2х47х34 м.), а також загальну площу ділянки - 0,1667 га. На підставі вищевказаного рішення Виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 47 від 18 грудня 1996 року та зазначеної землевпорядної справи [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю від 28 листопада 1997 року серія ДП Дн № 024944, на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,1667 гектарів в межах згідно з планом (а.с.15). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1903. При виході спеціаліста КП «Архітектурне бюро» на територію Кіровської селищної ради Дніпропетровського району для присвоєння адреси земельної ділянки, відділ архітектури погодив присвоєння адреси, а саме: Дніпропетровська область Дніпропетровський район [ADDRESS], що підтверджується листом головного архітектора Романова С.М. № 2912/03 від 13 листопада 2006 року до голови Кіровської селищної ради Вілько В.Л. (а.с.16). 15 листопада 2006 року Кіровською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області було ухвалене рішення № 184 «Про присвоєння поштової адреси» (а.с.17). Суміжна зі спірною земельна ділянка [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності серії ДП ДН № 035505 від 26 жовтня 1998 року (а.с.33). На протязі всього періоду володіння земельною ділянкою [PERSON] в повному обсязі сплачувала податок на землю, що підтверджується квитанціями та довідкою Кіровської селищної ради від 19.12.2013 року № 131 про відсутність боргу у позивачки по земельному податку (а.с.22). В жовтні 2013 року [PERSON] виявила факт проведення будівельних робіт на належній їй земельній ділянці. Селищний голова Вілько В.Л. в своєму листі зазначив, що відібрання земельної ділянки у [PERSON] сталася внаслідок відсутності кадастрового номеру і відомості про неї не занесені до Державного реєстру земель, [PERSON] не здійснила право реєстрації земельної ділянки згідно «сучасних вимог»,що підтверджується листом № 657 від 30 жовтня 2013 року (а.с.24). Рішенням Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 03.09.2013 року № 428-20/VІ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою: [ADDRESS]; передано [PERSON] у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер 1221455400:02:006:0084) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою: [ADDRESS]; затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою: [ADDRESS]; передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1500 (кадастровий номер 1221455400:02:006:0082) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель присадибного фонду за адресою: [ADDRESS]; зобов'язано виконувати обов'язки власника земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 відповідно до вимог ст. 91 Земельної кодексу України; та зобов'язано здійснити Державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 (а.с.30, 153). На підставі вищевказаного рішення Кіровської селищної ради від 27 грудня 2012 року № 325-16/VІ «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок» сектором містобудування та архітектури Дніпропетровської районної державної адміністрації були надані погодження проектної документації щодо відведення земельних ділянок у власність по [ADDRESS], [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно за № 88-11/13 від 22 лютого 2013 року (а.с.65) та за № 87-11/13 він 22 лютого 2013 року (а.с.64). Так, на підставі вищевказаних документів 20 вересня 2013 року реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я [PERSON] було проведено державну реєстрацію та видано свідоцтво про право власності серії САК № 076612 (індексний номер 9711183) на земельну ділянку [ADDRESS], загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 1221455400:02:006:0084 (а.с.193). Також, 20 вересня 2013 року реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на ім'я [PERSON] було проведено державну реєстрацію та видано свідоцтво про право власності серії САК № 076611 (індексний номер 9708306) на земельну ділянку [ADDRESS], загальною площею 0,1500, кадастровий номер 1221455400:02:006:0082(а.с.195). Статями 17, 19 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що вся робота щодо організації видачі державного акта на право власності на землю у тому числі і роботи щодо підготовки проектної документації покладається на Ради народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Особа, яка бажає отримати у власність земельну ділянку, повинна подати до Ради народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, лише заяву. Враховуючи те, що при отриманні у власність земельної ділянки та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1667 га, [PERSON] діяла відповідно із діючим на той час законодавством, підстави для визнання недійсним державного акту на право приватної власності та рішення Кіровської селищної ради № 47 від 18 грудня 1996 року - відсутні, а тому позов [PERSON] до [PERSON], Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення та визнання недійсним державного акту - задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Право власності [PERSON] на земельну ділянку припинене всупереч нормам статті 140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання недійсними: свідоцтво про право власності № 9711183 від 20.09.2013 року видане на ім'я [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0084, та свідоцтво про право власності № 9708306 від 20.09.2013 року видане на ім'я [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0082 та припинення права власності за [PERSON] і [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду. Так, відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В зв'язку з цим суд вважає, що вимоги [PERSON] про скасування реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:02:006:0084 і 1221455400:02:006:0082 в Державному земельному кадастрі, зокрема скасувати рішення Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6064221 від 20.09.2013 12:07:32 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0084, та рішення Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6062417 від 20.09.2013 11:46:08 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:02:006:0082 є правомірними, так як залишення реєстрації скасованих свідоцтв в подальшому порушить законні права та інтереси [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А тому, позовні в цій частині також слід задовольнити та визнати недійсним рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.12.2012 року № 325-І6/VІ в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,1500 га по [ADDRESS], та рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.12.2012 року № 325-І6/VІ в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд загальною площею 0,1500 га по [ADDRESS]. Окрім цього, на підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1667 га за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення земельної ділянки від майна та техніки. Стосовно вимог про стягнення з відповідачів на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 20000 грн., суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В поданому позові та в ході судового розгляду справи [PERSON] доводила той факт, що відповідачі завдали їй моральних страждань. Однак, дане твердження не знайшло свого об'єктивного підтвердження в ході розгляду справи, оскільки згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні [PERSON] не доведений належними доказами факт завдання їй моральної шкоди відповідачами, оскільки відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідачів відсутні, а надані позивачкою та досліджені судом докази не є достатніми для висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення на підставі ст. 1167 ЦК України із відповідача 20000 грн. моральної шкоди, а тому відсутні всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача коштів у відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Державної реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції підлягає стягненню на користь [PERSON] 229,40 грн. судового збору, тобто по 114 грн. 70 коп. з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial