Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. Представник позивача Кожухар В.В., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду прави, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не надав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 01.09.2012 року [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було завдано шкоди здоров'ю [PERSON], що призвело до тимчасової втрати працездатності. Згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] на момент вчинення злочину займався підприємницькою діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №693689 від 02.02.2006 року. [PERSON] на момент вчинення злочину був страхувальником Хмільницької міжрайонної виконавчої дирекції ФССзТВП, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А №0884994 від 25.12.2012 року. Згідно листка непрацездатності серії АВШ № 982259 виданого Вінницькою міською клінічною лікарнею [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 01.09.2012 року по 20.10.2012 року. Згідно листка непрацездатності серії АВЯ № 039981 виданого Вінницькою міською клінічною лікарнею [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 22.10.2012 року по 30.11.2012 року. Згідно листка непрацездатності серії АВЯ № 147910 виданого Вінницькою міською клінічною лікарнею [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 22.10.2012 року по 30.11.2012 року. Відповідно до наказу №57-ОД від 13.12.2012 року «Про призначення тимчасової непрацездатності» [PERSON] призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності №982259 за період з 01.12.2012 року по 12.12.2012 року. Відповідно до наказу №10-ОД від 14.01.2013 року «Про призначення тимчасової непрацездатності» [PERSON] призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності №0399981 за період з 22.10.2012 року по 30.11.2012 року та згідно листка непрацездатності №147910 за період з 01.12.2012 року по 12.12.2012 року. Згідно платіжного доручення №1627 від 09.01.2013 року [PERSON] отримав допомогу по наказу №57-ОД від 13.12.2012 року в сумі 1639 грн. 90 коп. Згідно платіжного доручення №2432 від 22.01.2013 року [PERSON] отримав допомогу по наказу №10-ОД від 14.01.2013 року в сумі 1853 грн. 80 коп. Згідно довідки №04/107 від 06.02.2014 року виданої виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] в зв'язку з невиробничою травмою, яка отримана внаслідок ДТП була виплачена допомога по тимчасовій втраті працездатності в сумі 3493 грн. 70 коп. за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно листків непрацездатності. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застрахованим особам, зазначеним у частинах другій та третій статті 6 цього Закону (особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо…), призначення та виплата матеріального забезпечення, а також надання соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, здійснюються виконавчою дирекцією відділення Фонду за місцем здійснення їх обліку як страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191, 1195 ЦК України,

Outcome: approved