Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження [PERSON], 17.11.1998 р. н.; копія паспорту та ікпп відповідача; довідка з місця навчання. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на її користь в розмірі ? частини заробітку (з усіх доходів) щомісячно на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 17.11.1998 р. н., що продовжує навчання з відповідача [PERSON], з яким вони проживали однією сім`єю і який є батьком дитини, пояснивши, що сімейне життя із відповідачем не склалося, сторони розійшлися і мешкають окремо. З 01.09.2015 р. донька [PERSON] навчається в Національному Університеті «Одеська юридична академія» м. Одеси на денній формі навчання, знаходиться на державному утриманні (бюджетна форма навчання), ніде не працює, оскільки ще не отримала спеціальність, таким чином потребує коштів для свого забезпечення в період навчання, а тому їй необхідна матеріальна допомога. Позивачка є само зайнятою особою, яка здійснює адвокатську діяльність. Відповідач працює машиністом в локомотивному депо станції «Рені» Одеської залізниці, таким чином має реальну можливість надавати доньці матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням останньої. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України прирозгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою. Сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з матеріалів справи, наданих доказів, у відповідача є можливість утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] ю, яка на даний момент продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки від батька. Позивачка є самозайнятою особою, яка здійснює професійну адвокатську діяльність, однак вона не може самостійно у достатній мірі забезпечити матеріально доньку на період її навчання, сплатити додаткові витрати повязані з її утриманням у м. Одеса тощо. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідач достатньо матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу доньці, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved