Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за позикою в розмірі 102 654,58 гривень, 1 000 гривень - 3% річних від суми боргу, 6 774,73 гривень - суми процентів за користування грошовими коштами. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2019 року він надав відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США, що підтверджується доданою до позовної заяви складеною відповідачем власноруч розпискою від 07.06.2019, згідно якої відповідач зобов`язувалася повернути позивачу позику до 21.06.2019 року. Позивач зазначає, що станом на 21.06.2019 року відповідач борг не повернула, на вимоги повернути суму позики, відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання про повернення боргу. Ухвалою судді від 07 листопада 2019 року (а.с.13) відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В ході розгляду цивільної справи представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.42-44) та просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою в розмірі 106 800 гривень, 3% річних від суми боргу в розмірі 3 200 гривень, сума процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12 000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.55). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 07.06.2019 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які вона зобов`язалася повернути в строк до 21 червня 2019 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або на інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 цього ж Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 цього ж Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 цього ж Кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона повернула позику в обумовлений строк та сплатила проценти за користування позикою. Тому у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 106 800 гривень, борг по сплаті процентів за користування грошовими коштами в розмірі 3 200 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 12 000 гривень. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При цьому в мотивувальній частині рішення слід навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення суду 1 долару США були еквівалентні 27 гривень 46 копійок. Ця обставина свідчить про те, що розмір боргу по поверненню позики становить 109 840 гривень (4000?27,46), 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 353,96 гривень (4000?3?372?365?100) ?27,46 ) та борг по сплаті процентів за користування грошовими коштами в розмірі 14 778,69 гривень. Проте, згідно з ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути борг по поверненню позики в розмірі 106 800 гривень, борг по сплаті процентів за користування грошовими коштами в розмірі 3 200 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 12 000 гривень. За змістом вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Вимога про стягнення суми понесених витрат на правову допомогу в розмірі 15000 гривень задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не надані докази щодо понесених судових витрат на правничу допомогу. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1220,2 гривень (а.с.1,47). Позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 1220,2 гривень На підставі викладеного та

Outcome: approved