Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 16 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] яка складається із трьох кімнат загальною площею 89,8 кв.м. Так позивач зазначає, що п.2 Попереднього договору було передбачено, що до підписання основного договору в рахунок майбутніх платежів за договором на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець сплачує загальну вартість квартири в розмірі 766 355,89 грн., що є еквівалент 93 686,54 доларів США за комерційним станом на 16 листопада 2013 року, наступним чином: до підписання попереднього договору покупець передав, а продавець отримав гроші у сумі 208 418,22 грн., що є еквівалент 25 479,00 доларів США за комерційним курсом станом 16 листопада 2013 року. Відповідно до п.2.3. Попереднього договору, залишкову вартість квартири у сумі 557 937,67 грн., що є еквівалент 68 208,00 доларів США за комерційним курсом станом на 16 листопада 2013 р., покупець зобов'язується сплачувати рівними частинами щоквартально до 16 числа останнього місяця починаючи з 16 листопада 2014 р. рівними частинами по 69 742,21 грн., що є еквівалент 8 525,94 долара США за комерційним курсом на 16 листопада 2013 р. Пунктом 2.3 Попереднього договору визначено, що у випадку зміни курсу долара США по відношенню до гривні на момент остаточного розрахунку, пропорційно зміниться вартість продажу квартири у гривнях за не проплачену частину. Позивач вказує, що сторони досягли домовленостей, що вартість квартири у національній валюті по суті буде змінюватись, в залежності від коливання курсу іноземної валюти: долару США по відношенню до гривні. Однак, у зв'язку із різким та значним знеціненням національної валюти (майже втричі), вартість квартири, яка була визначена договором по відношенню до ринкових цін на подібне житло, також зросла майже втричі. Наголошує, що у зв'язку з підвищенням курсу валют, замість щоквартального платежу у розмірі 69 742,21 грн., відповідач вимагав сплачувати щоквартальний платіж більш ніж 200 000,00 грн., оскільки квартальний платіж, у відповідності до умов договору повинен бути еквівалентний 8 525,94 долара США за комерційним курсом на момент оплати такого платежу. Так позивач зазначає, що ним постійно ініціювались усні переговори із відповідачем щодо можливості зміни вартості квартири, однак, вказані перемовини не досягли порозуміння з обох сторін. У зв'язку з втратою основного місця доходу, позивачем сплачувались посильні для нього суми коштів, а саме: згідно акту прийому - передачі грошових коштів від 19.05.2014 р., що додаються, в якості оплати для придбання в подальшому квартири, позивачем було сплачено суму коштів у розмірі 10 00,00 грн., що за комерційним курсом, на день передачі таких коштів, є еквівалент у розмірі 869,56 доларів США; згідно акту прийому - передачі грошових коштів від 28.05.2015 р., що додаються, в якості оплати для придбання в подальшому квартири, позивачем сплачено суму коштів у розмірі 13 500,00 грн., що за комерційним курсом, на день передачі таких коштів, є еквівалент у розмірі 675,00 доларів США; згідно акту прийому - передачі грошових коштів від 03.06.2015 р., що додаються, в якості оплати для придбання в подальшому квартири, позивачем було сплачено суму коштів у розмірі 15 000,00 грн., що за комерційним курсом, на день передачі таких коштів, є еквівалент у розмірі 750,00 грн. Таким чином, із фіксованої договором вартості квартири у розмірі 93 686,54 доларів США загальна сума, що була сплачена, в рахунок оплати для придбання в подальшому квартири, становить 27 773,56 доларів США. У відповідності до п.3.3. Попереднього договору за домовленістю сторін, укладання та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься не пізніше 16 грудня 2015 р. Однак, зважаючи на те, що позивачем не була внесена повністю вся сума грошових коштів, визначена п.2. Попереднього договору, Основний договір у визначений сторонами строк підписаний не був. Сума, що підлягає поверненню становить 24 996,20 дол. США (27 56 - 10% = 24 996,20). Так, на виконання вимог п.5.6. Попереднього договору, позивачем 26.01.2016 р. на адресу Житлового комплексу «Європейське місто» було направлено заяву про повернення коштів, що були сплачені в рахунок оплати квартири. Також, 12.04.2016 р. позивачем повторно направлена вказана заява на зазначену вище адресу, а також на адресу [PERSON], місце реєстрації проживання якого було зазначено в Попередньому договорі. Так позивач зазначає, що в тридцяти денний строк на повернення коштів, що були ним сплачені в рахунок оплати сплинув 12.06.2016 р., а кошти так і не були повернуті [PERSON] Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд: стягнути з [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] суму коштів, що були сплачені в рахунок оплати квартири, у розмірі 24 996,20 США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 03.08.2016 р. (1 дол. США - 24,83 грн.) становить 620 655,65 грн. Стягнути з [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2 602,00 грн. Судові витрати у розмірі 6 232,58 грн. покласти на відповідача. Протягом розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, де остаточно просив суд стягнути з [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] суму коштів, що були сплачені в рахунок оплати квартири, у розмірі 16 844,20 США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 13.01.2017 р. (1 дол. США - 27,26 грн.) становить 459 167,44 грн. Стягнути з [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2 602,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У відповідності до ч.3 ст. 203 ЦК України правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у - письмовій формі. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В судовому засіданні встановлено, що 16.11.2013 року між [PERSON] від імені якого діяв [PERSON], що діє на підставі довіреності посвідченої Ступаченко Н.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області від 24.10.2012 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 465 та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тріфоновою Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1186. Відповідно до п.1.2. предметом вказаного договору було укладення в майбутньому договору-купівлі продажу квартири [ADDRESS] та складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 89,8 кв. м. (з урахуванням лоджії). Відповідно до п.п. 2.1.-2.3. попереднього договору сторони домовились, що ціна вимірної одиниці квартири в Попередньому договорі складає 8534,03 грн. (еквівалент 1043 долари США та 28 центівза комерційним курсом - станом на «16» листпада 2013 року - 8,18 грн. за 1 долар США) за 1 (один) кв.м. Ціна лоджії у Попередньому договорі здійснюється за коефіцієнтом 1.0 незалежно від. Обмірів та даних БТІ. Ціна пройому для сходинок у двоповерховій квартирі здійснюється за коефіцієнтом 1.0 належно від обмірів та даних БТІ. Загальна вартість квартири становить: 766355,89 грн., що є еквівалент 93 686,54 доларів США та 54 цента за комерційним курсом станом на «16» листопада 2013 року. До підписання Основного договору, в рахунок майбутніх за Основним договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець сплачує загальну вартість квартири 766355,89 грн., що є еквівалент 93 686,54 доларів США за комерційним курсом станом «16» листопада 2013 року наступним чином: до підписання цього попереднього договору покупець передав, а продавець отримав гроші у сумі 208 418,22 грн. що є еквівалент 25 479,00 доларів США за комерційним курсом станом на 16 листопада 2013 року. Залишкову вартість квартири у сумі 557 937,67 грн., що є еквівалент 68 208,00 доларів США за комерційним курсом станом на 16 листопада 2013 р., покупець зобов'язується сплачувати рівними частинами щоквартально до 16 числа останнього місяця починаючи з 16 листопада 2014 р.по 16 листопада 2015 року рівними частинами по 69 742,21 грн., що є еквівалент 8 525,94 долара США за комерційним курсом на 16 листопада 2013 р. Відповідно до п.3.3 попереднього договору купівлі- продажу квартири за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюється не пізніше 16 грудня 2015 року, додатково обумовленому сторонами місці та в обумовлений час. Відповідно до п.5.1. попереднього договору, в рахунок майбутніх за Основним договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платоспроможності, покупець передав, а продавець отримав гроші у сумі 208 418,22 грн., що є еквівалент 25 479,00 доларів США та 00 центів за комерційним курсом станом на 16 листопада 2013 року. Проте, договір купівлі-продажу квартири між сторонами по справі так укладений і не був. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України). Так відповідно до п.5.6. Попереднього договору, у разі односторонньої відмови покупця від укладення Основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких Основний договір не був укладений з вини покупця, продавець повертає покупцю зазначені ним грошові кошти в рахунок оплати квартири за винятком 10% від суми одержаних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної письмової заяви покупця. Як вказував представник позивача в судовому засіданні та про що не заперечував представник відповідача, [PERSON] сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 27 773,56 доларів США, таким чином частково виконавши свої грошові зобов'язання за попереднім договором та не погасив повну вартість квартири, визначену договором. В судовому засіданні представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів не укладення основного договору саме через вину відповідача, а сам по собі факт лише часткового виконання своїх грошових зобов'язань за попереднім договором зі сторони позивача не може бути підтвердженням вини відповідача, та лише вказує на те, що і позивач і відповідач не в повному обсязі виконали умови договору, однак визначити хто із сторін має відшкодувати іншій стороні і які збитки визначити неможливо в силу взаємовідносин, які склались між сторонами, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо повернення коштів, сплачених в рахунок вартості квартири у розмірі 16 844,20 США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 13.01.2017 р. (1 дол. США - 27,26 грн.) становить 459 167,44 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2 602,00 грн. не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed