Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 06.03.2001 року її мати - [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір № 1205 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 186а/2 по вулиці Торговій в м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Біржі нерухомості «Эдвайс Консульт», та 03.04.2001 року був зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4832. Дана угода була виконана сторонами повністю. 02 травня 2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок. Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою Першої державної нотаріальної контори від 25.12.2012 року вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що договір купівлі продажу спірного будинку не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, він не був посвідчений нотаріально. На підставі вищевикладеного позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання по справі не зявилася, була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, у тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті «Рідне Прибужжя». Третя особа Біржа нерухомості «Эдвайс Консульт» була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані стороною письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 06 березня 2001 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали на Біржі нерухомості «Эдвайс Консульт» договір № 1205 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 186а/2 по вулиці Торгова в м. Миколаєві. Сторони за цим договором досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали угоду повністю, набули прав відповідно покупця і продавця, право власності зареєстроване за покупцем у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4832 від 06.03.2001 року. 02 травня 2010 року [PERSON] померла. Позивачка є її дочкою, та спадкоємцем першої черги за законом. Постановою Першої державної нотаріальної контори від 25.12.2012 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - [PERSON], оскільки договір купівлі продажу спірного будинку не відповідає вимогам чинного законодавства щодо його нотаріального посвідчення. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved