Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник третьої особи - Ренійської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області у попереднє судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заперечень та додаткових заяв щодо заявленого позову не має. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області також не з'явилася у попереднє судове засідання, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути цивільну справу у її відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом в попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER] від 13.07.2011 року; - копія паспорту на ім'я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 24.06.1997 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - копія довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номера; - копія паспорту на ім'я відповідача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 24.06.1997 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - копія довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номера; - копія свідоцтва про право на спадщину за законом № 557 від 25.04.2014 р., з якого вбачається, що позивач [PERSON] успадкував після смерті сина - [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці розміром 0,0952 га, державний акт на яку втрачений; - копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37243562 від 25.04.2014 р; - копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20968248 від 25.04.2014 р.; - копія рішення Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області № 331-V від 21.12.2006 р. (разом із додатком до нього № 1), яким було вирішено передати безплатно у власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану у [ADDRESS], розміром 0,0952 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 05.04.1973 року, виданого бюро ЗАГС виконкому Ренійської міської Ради, в якому його батьками записані позивач та відповідач; - копія рішення Ренійського районного суду Одеської області № 2-488/2011 від 27.05.2011 р., що набрало законної сили 06.06.2011 р., про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; - копія витягу з газети «Ренійський вісник» (№ 69-70 (8769-8770) від 31.08.2012 року, із розміщеним у ній оголошенням про втрату державного акта на землю, серії ЯЕ № 117884, зареєстрованого під № 107162700059 та виданого на ім'я [PERSON], який слід вважати недійсним; - копія виданого на ім'я спадкодавця [PERSON] державного акту, серії ЯЕ № 117884 від 27.06.2007 р., на право власності на земельну ділянку площею 0,0952 га, розташовану в [ADDRESS]; - копія витягу № 593 від 05.06.2014 р. з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, згідно якого, вартість земельної ділянки площею 952 кв.м., розташованої в [ADDRESS], складає 20 665,14 грн.; - копія постанови державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 10.06.2014 р., згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина - [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: [INFO] помер син позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований у [ADDRESS], та сама земельна ділянка площею 0,0952 га, на якій розташований цей житловий будинок за вищевказаною адресою. Під час життя спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Дітей у померлого [PERSON] не було. Шлюб з колишньою дружиною [PERSON], зареєстрований 06.04.2005 р. у відділі РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 42, у [PERSON] був розірваний на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області № 2-488/2011 від 27.05.2011 року, що набрало законної сили 06.06.2011 року. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого сина є позивач - батько померлого - [PERSON] та відповідач - мати померлого - [PERSON] У відповідний шестимісячний строк позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Ренійської районної державної нотаріальної контори не зверталася, на час відкриття спадщини разом з сином не проживала, у зв'язку з чим згідно діючого спадкового законодавства спадщину не прийняла. 25.04.2014 року державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами на земельній ділянці площею 0, 0925 га, що знаходиться у [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ (державний акт серії ЯЕ № 117884 від 27.06.2007 року), яким підтверджувалось право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0952 га, розташовану у [ADDRESS], був втрачений. З метою відновлення втраченого документу, позивач розмістив оголошення про втрату оригіналу державного акта на землю у газеті Ренійської районної ради «Ренійський вісник» (№ 69-70 (8769-8770) від 31.08.2012 року). У видачі свідоцтва про право на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0952 га, розташовану у [ADDRESS], постановою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 10.06.2014 р. позивачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Не знайшовши шляху для оформлення права на вищеозначену частину спадщини, позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,0925 га, розташовану у [ADDRESS], що належала його померлому [INFO] сину - [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 117884 від 27.06.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0107162700059. Вивчивши матеріали справи, надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкоємством є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення земельної ділянки (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є громадяни - на землі приватної власності. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття ними спадщини. Частина 1 ст. 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ГК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, те що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого сина і у передбачений законом шестимісячний строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що його права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 0,0925 га, розташованої у [ADDRESS] - невизнані, при тому, що спадщина ним фактично прийнята. Належність спадкового майна померлому [PERSON] підтверджується копією виданого на ім'я [PERSON] державного акту, серії ЯЕ № 117884 від 27.06.2007 р., на право власності на земельну ділянку площею 0,0952 га, розташовану в [ADDRESS]. Оригінал зазначеного правовстановлюючого документу було втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату оригіналу державного акта на землю у газеті Ренійської районної ради Одеської області «Ренійський вісник» (№ 69-70 (8769-8770) від 31.08.2012 року). Згідно п. 3.1. узагальнення судової практики по розгляду цивільних справ про спадкування, викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. У п. 3.5. зазначеного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року звертається увага на практику щодо визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування у випадку втрати, пошкодження державного акта про право власності на земельну ділянку. Зокрема зазначено, що відповідно до п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, новий державний акт (на ім'я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про нотаріат». Однак у зв`язку зі змінами у діючому законодавстві, прийняттям Закону «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України « Про Державний земельний кадастр» та приведення інших нормативно-правових актів у відповідність з новими законами, на час звернення позивача до Ренійської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину вищевказаний наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, яким була затверджена вказана Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, визнаний таким, що втратив чинність, на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року № 537, що набрав чинності 15.10.2013 року, вищевказана Інструкція за допомогою якої можливо було би вирішити питання що до спадкування земельної ділянки була відмінена, видати позивачу взамін втраченого державного акта новий державний акт по запиту нотаріуса вже можливості не було, тому нотаріус обґрунтовано відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на право власності [PERSON] на вищеозначену земельну ділянку. Таким чином, враховуючи вищеозначені обставини, права позивача на спадкування земельної ділянки залишились невизнанеми, тому підлягають судовому захисту. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та їх інтересів є визнання права (ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України). Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України). Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень». Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Одним з документів, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 10 ст. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 року № 703). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину. Відповідач [PERSON] хоча і є спадкоємцем першої черги, однак спадщину не прийняла. Інших спадкоємців немає, спадщина після смерті [PERSON] не визнана відумерлою. Підстав, які не дозволяють перехід права власності від померлого [PERSON] до позивача [PERSON], судом не встановлено. Право власності [PERSON] припинилось у зв'язку зі смертю, а право власності позивача може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, в тому числі у разі спадкування. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 0,0925 га, розташованої у [ADDRESS], яка залишилась після смерті його сина [PERSON], який у встановленому законом порядку був власником цієї земельної ділянки на підставі виданого йому державного акта на землю.

Outcome: approved