Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вони з відповідачем проживають окремо один від одного, дитина проживає разом із нею, вона сама утримує сина та здійснює догляд за ним, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що з травня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо один від одного, в жовтні 2014 року шлюб між ними розірвано, дитина проживає з нею, вона сама утримує сина, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження дитини. Сторони проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з позивачкою в с. Ясенівка Ярмолинецького району Хмельницької області та перебуває на її утриманні, а відповідач, який має регулярний дохід, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані обставини підтверджуються довідкою виконкому Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №457 від 09.10.2014 р. про склад сім'ї [PERSON], довідкою Управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації № 1022 від 05.11.2014 року про доходи [PERSON], а також визнані сторонами в ході судового розгляду справи. Згідно ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний її утримувати та спроможний сплачувати аліменти, а тому з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, починаючи з 10 жовтня 2014 року і до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved