Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

в грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, мотивуючи тим, 23.10.2011 року Відповідач для проведення робіт з виготовлення Декларація про готовність об'єкта до експлуатації та Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку позивача отримала від нього документи та грошову суму в розмірі 2 200 грн. в якості авансу, про що написала. Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 27.12.2011 № 7/26-9831/5/08 в зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам чинного законодавства, подані документи повернуто для усунення недоліків. Після отримання вказаного листа Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про усунення недоліків виконаної ним роботи та виготовлення документів у відповідності до вимог чинного законодавства, на що Відповідач погодився, однак 14.02.2012 року позивачем з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві вдруге отримано листа №7/26-732/10 з негативної відповіддю. На повторну негативну відповідь, Відповідач запевнила позивача, що, оскільки, Інспекція не приймає її роботу, яку на її думку вона виконала з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, вона зробить на цей раз все більш детально і сама зареєструє Декларацію, за що їй необхідно сплатити додатково 3000 дол. США, на що позивач погодився та 21.02.2013 р. отримав від Відповідача відповідну розписку. Однак, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві втретє відмовила позивачу у реєстрації Декларації та Звіту, про що повідомила позивача листом від 28.04.2012 року №7/26- 5575/10. В червні 2013 р. позивач отримав від відповідача свої документи без належного виконання. При цьому, відповідач запевнила позивач, поверне всі отримані ним кошти в повному обсязі, однак, в подальшому кошти не повернув, на телеграми, телефонні дзвінки не відповідає. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути в примусовому порядку з відповідача на його користь 42253,66 грн. збитків, завданих неналежним виконанням умов договору відповідачем. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 4500 грн. та суму судового збору. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та третіх осіб і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру атестованих осіб атестаційно-будівельною комісією, відповідач має сертифікат [NUMBER] інженера технічного нагляду та внесена до вказаного реєстру під №40212230 (а.с. 10-13). З метою підготовки необхідного пакету документів для прийняття в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] Позивач звернувся до Відповідача, як до фахівця в даній галузі, для виготовлення та реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж вказаного житлового будинку. Для виконання вищевказаних робіт 23.10.2011 року Відповідач отримала від позивача документи та грошову суму в розмірі 2 200 грн. в якості авансу, про що написала розписку (а.с. 5). В подальшому 21.02.2013 р. Відповідач отримав від Позивача ще 3000 дол. США на виконання робіт з оформлення документів щодо введення будинку в експлуатацію, про що написано відповідну розписку (а.с. 6). Листами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 27.12.2011 р. № 7/26-9831/5/08, від 14.02.2012 р. №7/26-732/10, від 28.04.2012 року №7/26- 5575/10 через невідповідність поданих позивачем для реєстрації Декларації та Звіту вимогам чинного законодавства, а саме Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, подані документи повернуто позивачу для усунення недоліків. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Отже, відносини, що виникли між сторонами є зобов'язальними з приводу надання послуг. При цьому, суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Як визначено у п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Оскільки, позивач придбав у відповідача послуги для особистих потреб, на дані правовідносини поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки судом достовірно встановлено, що Позивач через неналежне виконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань з виготовлення та реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку [ADDRESS] поніс матеріальних збитків, позовні вимоги щодо стягнення 42253,66 грн. завданих збитків, які складають з 4400 грн. та 3000 дол. США, що станом на 11.04.2014 р. за курсом НБУ становить 37853,69 грн., підлягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що позивач намагався в досудовому порядку врегулювати спір з відповідачем (а.с. 7). Проте такі його намагання відповідачем залишені без належного реагування. Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. В обґрунтування витрат на правову допомогу в сумі 4500 грн. позивачем надано Договір про надання юридичних послуг від 07.11.2013 р. № 07/11-13-1 (а.с. 37-38), з актами надання послуг від 15.11.2013 р., 16.01.2014 р., 04.02.2014 р., та з відповідними квитанціями про сплату юридичних послуг та підготовку процесуальних документів на загальну суму 4500 грн. (а.с. 39, 40, 41, 42). В даному випадку інтереси позивача представляли співробітники Юридичної фірми «Товариство з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга справедливості» - [PERSON] та [PERSON] Між тим, позивачем не надано суду погодинного розрахунку фактично наданих та отриманих послуг, а також не підтверджено те, що надання юридичних послуг передбачено статутом Юридичної фірми «Товариство з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга справедливості», а його працівники [PERSON] та [PERSON] мають відповідний фаховий рівень на надання правової допомоги. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн. задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 422,53 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial