Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В грудні 2015 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що 17.02.2015 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]посвідчила договір дарування часток квартири,за змістом якого [PERSON]подарувала [PERSON]/25 часток квартири [ADDRESS],до складу яких входять кімната № 4 площею 12,4 кв.м.,балкон площею 0,9 кв.м.,комора № 3 площею 2,1 кв.м.,а також підсобні приміщення спільного користування :коридор № 1 площею 6,5 кв.м.,кухня № 5 площею 6,1 кв.м.,ванна № 6 площею 2,4 кв.м.,туалет № 7 площею 0,9 кв.м. Фактично це майно позивач придбав у [PERSON]за договором купівлі-продажу за сім тисяч доларів США,що в еквіваленті на той час складало суму 138\~666 гр.72 коп.,оскільки відповідач є сторонньою особою і не мала наміру безоплатно передавати зазначене майно [PERSON],незадовго до того придбавши спірну частину квартири за таку ж грошову суму,а договір дарування є удаваним та між сторонами не відбувся. Просив з підстав,передбачених ст.235 ЦК України,визнати удаваним правочином договір дарування 12/15 часток квартири [ADDRESS] від 17.02.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], встановивши, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу цього нерухомого майна,стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON]позов підтримав та пояснив,що на початку 2015 р.у мережі «Інтернет» [PERSON]розмістила об*яву про продаж ізольованої кімнати у двокімнатній квартирі [ADDRESS],а 09.02.2015 р.в офісі нотаріуса при обговоренні всіх істотних умов,нею із позивачем був укладений письмовий попередній договір із визначенням ціни продажу цього нерухомого майна сім тисяч доларів США. Для укладання надалі основного договору купівлі-продажу була потрібна згода від Запорізької міської ради як власника іншої частини цієї квартири,що за часом оформлення становило не менше місяця,а [PERSON]наполягала як найскоріше оформити правочин,тому продаж нею часток квартири відбувся через договір дарування,хоча насправді позивач купив спірну частку квартири за сім тисяч доларів США.Просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON]П.в судове засідання не з*явилась з невідомих причин,викликалась шляхом вручення судової повістки,яку отримала особисто під розписку, і згідно ст.77 ЦПК України відповідач повідомлена про час та місце проведення судового засідання. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України в зв*язку з неявкою без поважних причин в судове засідання відповідача,належним чином повідомленого і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд за згодою предствника позивача розглядає справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]М.в судове засідання не з*явилась,надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача,допитавши свідків,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного. Судом встановлено та перевірено доказами,що 17.02.2015 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]за реєстровим номером 395 посвідчила договір дарування часток квартири ,за змістом якого [PERSON]подарувала [PERSON]/25 часток квартири [ADDRESS],до складу яких входять кімната № 4 площею 12,4 кв.м.,балкон площею 0,9 кв.м.,комора № 3 площею 2,1 кв.м.,а також підсобні приміщення спільного користування :коридор № 1 площею 6,5 кв.м.,кухня № 5 площею 6,1 кв.м.,ванна № 6 площею 2,4 кв.м.,туалет № 7 площею 0,9 кв.м.,про що надана копія договору. Раніше,05.02.2015 р.у мережі «Інтернет» на сайті OLX.UA було розміщено оголошення від автора «Любов» про терміновий продаж недорого кімнати у 2-кімнатній квартирі з євроремонтом та балконом,на яке позивач посилається як на пропозицію від відповідача [PERSON]щодо продажу саме спірного нерухомого майна,ці обставини відповідач не спростувала. 09.02.2015 р.[PERSON]як продавець та [PERSON]І.(мати позивача)як покупець уклали попередній договір,предметом якого є укладання основного договору купівлі-продажу об*єкта нерухомості,розташованого за адресою [ADDRESS](12/25 часток),у строк не пізніше 01.03.2015 р.,за суму 7000 доларів США,із внесенням покупцем продавцю попередньої часткової передплати у сумі 500 доларів США,про що надана копія попереднього договору. Свідки [PERSON],[PERSON]І.в судовому засіданні показали,що 17.02.2015 р.між [PERSON]та [PERSON]був укладений договір дарування кімнати у квартирі [ADDRESS],хоча насправді між сторонами відбувся договір купівлі-продажу цього майна за 7000 доларів США,оформлення якого було можливим у більш короткі строки,а дарувати майно значної вартості сторонній особі [PERSON]підстав не мала. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Враховуючи, що при укладенні удаваного правочину волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі, суд приймає до уваги юридичні факти, з якими закон пов'язує певні правові наслідки, а саме: укладення [PERSON]та [PERSON]попередного договору з метою купівлі спірного нерухомого майна; передача 500 доларів США [PERSON]як покупцем власниці спірного майна [PERSON]П.у момент укладення попереднього договору як часткової оплати за спірну частку квартири і визнання цього факту продавцем; відсутність будь-яких підстав у [PERSON]на вчинення саме договору дарування майна,яке має значну вартість,на користь сторонньої особи;визнання [PERSON]факту укладення договору купівлі-продажу й відсутності у неї волі на укладення договору дарування нерухомого майна. Оскільки на відміну від договору купівлі-продажу,договір дарування є безоплатним, встановлення судом вищенаведених фактів дає підстави для висновку про те,що між сторонами договору дарування не відбулося,а воля сторін в угоді була спрямована оплату передачу майна від продавця покупцю,тобто на укладення договору купівлі-продажу. Встановлені судом обставини є підставами ,що передбачені ст.235 ЦК України, для визнання удаваним правочином договору дарування 12/15 часток квартири [ADDRESS] від 17.02.2015 р.,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],та встановлення, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу цього нерухомого майна. Висновки суду повністю узгоджуються з роз'ясненнями Верховного Суду України про порядок застосування зазначеної норми матеріального права у постанові від 14.11.2012 року по справі № 6-133цс12,\~правовий висновок якого в силу ст. 360-7\~\~ЦПК України є обов'язковим для застосування у подібних правовідносинах. Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, оскільки між сторонами фактично виникла домовленість саме про купівлю-продаж нерухомого майна,яка була оформлена договором дарування, цей договір є відповідно до 235 ЦК України удаваним. Встановлені судом обставини приводять суд до висновку про те,що позов грунтується на законі, підтверджений доказами та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України,при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору 487 гр.20 коп.,що підтверджено квитанцією. На підставі ст.ст.16,235 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,ст.3,4,10-11,15,57,60,88,212-215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved