Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), Єрнаміо консалтинг ЛТД (Yernamio Consalting LTD) (далі по тексту - відповідач 3), відповідно до якого просив солідарно стягнути з відповідача 2 та відповідача 3 на свою користь 3 802 021, 02 грн. за порушення відповідачем 1 зобов'язань за Договорами банківських вкладів №263L/2203/673905 від 11.01.2014, №263L/2203/675882 від 17.01.2014, № 263/2203/680660 від 04.02.2014, № 2630/2203/690023 від 28.02.2014 та стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору у розмірі 6890 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2014 між позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір банківського вкладу №263L/2203/673905, за умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] депозитний вклад у гривні у сумі 81 466, 88 грн. з правом поповнення на строк з 11.01.2014 по 11.04.2015. Крім того, 17.01.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір банківського вкладу № 263L/2203/675882, за умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті у сумі 2619 євро з правом поповнення на строк з 17.01.2014 по 21.07.2014. Також, 04.02.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір банківського вкладу № 263/2203/680660. За умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] вклад у гривні у сумі 40 000 грн. на строк з 04.02.2014 по 04.05.2014. Між позивачем та відповідачем 1 28.02.2014 був укладений Договір банківського вкладу № 2630/2203/690023, за умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] вклад в іноземній валюті без права поповнення в сумі 147331 долари США на строк з 28.02.2014 по 30.03.2014. Разом з тим позивач проживав та проживає в зоні проведення антитерористичної операції, яка почалась 14.04.2014, через що позивач не встиг своєчасно зняти кошти з рахунків відповідача 1. Постановою Правління НБУ 13.06.2014 відкликано банківську ліцензію у відповідача 1 та розпочато процедуру ліквідації останнього. 26.06.2014 позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплату в розмірі 200000 грн. Відповідач 3 є власниками істотної участі в Банку (98, 68 %). Відповідач 2 є єдиним власником відповідача 3 - Єрнаміо консалтинг ЛТД (Yernamio Consalting LTD), тобто є особою, яка опосередковано володіє істотною часткою Банку (відповідача 1). Позивач вважає, що відповідачем 2 та відповідачем 3 всупереч вимогам ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не вжито своєчасних заходів для запобігання неплатоспроможності Банку, вони несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями Банку та саме з їх вини позивачу заподіяні збитки в розмірі 3 802 021, 02 грн. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 1 - ПАТ «Банк Форум» заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що вони є незаконними та необґрунтованими. Строки дії Договорів, укладеними між позивачем та відповідачем 1 закінчились вже після того, як в Банку було введено тимчасову адміністрацію. В частині, що перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму виплати за вкладами позивача, позивач став кредитором Банку. Вимоги позивача щодо виплати вкладу, не охоплені гарантованою сумою, підлягають поверненню останньому в межах процедури ліквідації Банку. Крім того, позивачем не доведено тієї обставини, що Банком було завдано останньому збитків та не надано відповідних доказів, які підтверджували вину Банку в завданні таких збитків. Позивача визнано кредитором Банком та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Представник відповідача 2 [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивачем не враховано, що з 14.03.2014 спеціальним законом, який регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідацію є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З моменту введення тимчасової адміністрації в Банку діяли певні обмеження щодо виконання ним своїх зобов'язань. Позивач отримав гарантовану суму та у відповідності до вимог чинного законодавства був включений до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Позивачем не надано доказів, які підтверджують вину відповідача 2 в завданні збитків позивачу. Відповідач 3 в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір банківського вкладу №2630/2203/690023, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] вклад в іноземній валюті без права поповнення в сумі 147331 долари США на строк з 28.02.2014 по 30.03.2014, процентна ставка 10,2 відсотків річних (а.с. 6, 7). Сторонами також не заперечується та обставина, що між 11.01.2014 позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір банківського вкладу №263L/2203/673905, за умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] депозитний вклад у гривні у сумі 81 466, 88 грн. з правом поповнення на строк з 11.01.2014 по 11.04.2015. Крім того, 17.01.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір банківського вкладу № 263L/2203/675882, за умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті у сумі 2619 євро з правом поповнення на строк з 17.01.2014 по 21.07.2014. Також, 04.02.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір банківського вкладу № 263/2203/680660. За умовами якого позивач розмістив на депозитному рахунку № [NUMBER] вклад у гривні у сумі 40 000 грн. на строк з 04.02.2014 по 04.05.2014. Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Постановою Правління Національного банку України від 13.03.2014 № 135 ПАТ «БАНК ФОРУМ» віднесено до категорії неплатоспроможних. 14.03.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про початок виведення ПАТ «БАНК ФОРУМ» (код за ЄДРПОУ 21574573; МФО 322948) з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці - з 14.03.2014 по 13.06.2014. Спеціальним законом, який регулює діяльність банку в період здійснення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації, а також врегульовує інші питання, пов'язані із здійсненням вказаних процедур, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судом встановлено, що в період дії договорів банківського вкладу, укладених між позивачем та відповідачем 1, в ПАТ «Банк Форум» було введено тимчасову адміністрацію. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Положеннями ч. 5 ст. 35 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як вбачається з матеріалів справи, Фонд, діючи від імені Банку та в межах повноважень, наданих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», здійснив виплату гарантованої суми відшкодування позивачу в розмірі 200 000 грн., що підтверджується Заявою на видачу готівки № 49 від 26.06.2014 (а.с. 8). Вказану виплату Фондом здійснено вже в період запровадження процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум», оскільки відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку з 16.06.2014 по 16.06.2015 включно. Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Порядок здійснення ліквідаційної процедури врегульований положеннями глави 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділу 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до положень ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав (ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Положеннями ч. 5 ст. 45 Закону визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. З дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку (ч. 1 ст. 50 Закону). Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з положень якої вбачається, що вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються в четверту чергу. Як вбачається з матеріалів справи, на рахунках позивача з врахуванням гарантованої виплати залишись грошові кошти, а саме: відповідно до Виписки по угоді 263L/2203/673905 з 11.04.2014 по 15.05.2015, валюта - гривня, залишок по нарахованим відсоткам становить 961, 20 грн. (а.с. 9); відповідно до Виписки по угоді 263L/2203/675882 з 17.01.2014 по 15.05.2015, валюта - євро, залишок становить 2 619 євро, нараховані відсотки - 89, 27 євро (а.с. 10); відповідно до Виписки по угоді 263/2203/680660 з 04.02.2014 по 15.05.2015, валюта - гривня, залишок по нарахованим відсоткам 1 216, 44 грн. (а.с. 11); відповідно до Виписки по угоді 2630/2203/690023 з 28.02.2014 по 15.05.2015, валюта - долар США, залишок становить 139 344, 80 доларів США, залишок по нарахованим відсоткам - 1 193, 99 доларів США. (а.с. 12). Отже, з врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що в ПАТ «Банк Форум» запроваджено процедуру ліквідації, беручи до уваги рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 840 щодо продовження строків здійснення процедури ліквідації відповідача 1 до 15.06.2018 включно, задоволення вимог кредиторів банку, не покритих гарантованою сумою відшкодування, здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що оскільки кошти позивачу за договорами банківських вкладів повернуті були не в повному обсязі, останній вважає, що Банк не виконав взяті на себе зобов'язання за договорами банківських вкладів, що відповідно до ст. 610 ЦК України, є порушенням зобов'язання. Кошти, що залишись на рахунках позивача та не були виплачені останньому, позивач вважає збитками. Позивач також вказує, що збитки в розмірі 3 802 021, 02 грн. мають бути відшкодовані останньому власниками істотної участі в Банку - солідарно відповідачем 2 та відповідачем 3, оскільки останніми, всупереч вимогам ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», не вжито своєчасних заходів для запобігання неплатоспроможності Банку. Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», істотною участю є пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи. Пов'язаними з банком особами є, зокрема, особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу 3 - Єрнаміо консалтинг ЛТД (Yernamio Consalting LTD) належить 98, 68 % акцій ПАТ «Банк Форум». Відповідач 2 - [PERSON], є єдиним учасником Єрнаміо консалтинг ЛТД, йому належить 100 % акцій вказаної юридичної особи та останній є особою, яка опосередковано володіє істотною участю в Банку (а.с. 13). Отже, з наведеного вбачається, що відповідач 2 та відповідач 3 є власниками істотної участі в Банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку (ч. 3 ст. 58 вказаного Закону). Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду (ч. 6 ст. 58 Закону). Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд звертає увагу на те, що законодавством не передбачена автоматична відповідальність пов'язаних з банком осіб за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним. Доказів на підтвердження тієї обставини, що саме з вини відповідачів Банк було визнано неплатоспроможним позивачем не надано. Умовами укладених між позивачем та відповідачем 1 договорів не передбачено, що пов'язані з Банком особи мають нести відповідальність в разі невиконання банком своїх зобов'язань чи визнання останнього неплатоспроможним. Позивачем також не доведено і тієї обставини, що останньому відповідачами було завдано збитків на суму 3 802 021, 02 грн., оскільки законодавство встановлює, що збитками є певний (конкретний) розмір втрат, який особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою іншої особи. Разом з тим, чинним законодавством України передбачено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку, яка на момент розгляду справи не завершена, як не доведено позивачем і причинно-наслідкового зв'язку між неправомірною поведінкою відповідачів та заподіяними збитками. Додатково суд роз'яснює, що згідно ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд або уповноважена особа Фонду у разі, якщо оціночна вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом, є меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом, Фонд звертається з такими вимогами до суду. Враховуючи вище викладене, вищевказана норма закону надає право на звернення до суду лише Фонду або уповноваженій особі Фонду в разі отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмови пов'язаної з банком особи ( в т.ч. власника істотної участі) у добровільному задоволенні відповідної вимоги або невиконання такої вимоги у встановлений строк. В даному випадку з позовними вимогами звернувся клієнт Банку, право якого на звернення до суду з такими вимогами не передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed