Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 08.09.2015р.; копія свідоцтва № 68 про право власності на житло від 08.04.1999р.; копія технічного паспорту на квартиру № 83 у житловому будинку № 235 по вул. 28 Червня в м. Рені; копія довідки КП «РБТІ» від 12.04.2017р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є братом [PERSON], померлого 08.09.2015р. За життя йому належала ? частина квартири № 83 у житловому будинку № 235 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва № 68 про право власності на житло від 08.04.1999р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги є його батько відповідач по справі [PERSON] Але, він у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будь яких інших дій які б свідчили про прийняття спадщини не вчиняв. Так, позивач як спадкоємець другої черги також не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент смерті [PERSON] позивач мешкав разом із ним, після його смерті залишився проживати у квартирі, а отже прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач [PERSON] на спадщину після смерті сина не претендує, не заперечує, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на його імя. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на обєкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого барат і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, відповідач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина - [PERSON] Відповідач [PERSON] не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини після смерті сина та не заперечує, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на його імя. Так, позивач у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак на момент смерті [PERSON] мешкав разом із ним, отже вважається таким, що прийняв її фактично. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, він не мав змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктами набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved