Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 135 по вул. Калініна в м. Вознесенську Миколаївської області. Проте, відповідач перешкоджає йому в користуванні вищевказаним житловим будинком, змінив замки на\~ воротах та не допускає його до житла.\~ \~Посилаючись на викладені обставини, позивач просив вселити його до будинку, зобов'язати відповідача не перешкоджати йому в користуванні належної йому часткою будинку, а також стягнути моральну (немайнову) шкоду, компенсацію якої позивач\~ оцінив у 200\~ 000 грн. 00 коп. Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги неодноразово уточняли, остаточно просили вселити позивача у житловий будинок №135 по вул. Калініна в м. Вознесенську, зобов'язати відповідача надати позивачу ключі від воріт житлового будинку, зобов'язати відповідача зробити ті переобладнання, та провести розмежування земельної ділянки, відповідно до рішення апеляційного суду від 13 липня 2009 року, зобов'язати відповідача, не чинити будь які перешкоди позивачу зробити ті переобладнання, за рішенням апеляційного суду від 13 липня 2009 року, та провести розмежування земельної ділянки, відповідно і в порядку до вищевикладеного рішення, зобов'язати відповідача не чинити жодних перешкод у користуванні належними позивачу 33/100 житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Калініна, 135, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.. Моральну (немайнову) шкоду обґрунтовували тим, що порушення законних прав позивача щодо користування належним йому майном призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що в свою чергу негативно відобразилося на його здоровї\~ та потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість. Зокрема, вказував на те, що часткова власність припинена внаслідок поділу житлового будинку в м.Вознесенськ, вул.Калініна, 135, а тому, відсутній об'єкт нерухомості куди бажає вселитись позивач, є докази, що в позивача с ключі від воріт, а також відсутні докази, що він поміняв замок на нових воротах, відсутні докази того, що позивач мав наміри зробити переобладнання, а саме: відсутні договори з будівельними організаціями, які мають дозвіл на переобладнання будинку по вул.Калініна, 135, окрім того, проведення будівельних робіт та споруд, а саме сарай Г-1 так як за технічним паспортом це не прибудова, а сарай Г-1, при цьому дана прибудова в технічному паспорті не відображена і свідчить про його самочинне будівництво, в житловому будинку А-1 металопластикове вікно в сінях А-1 на сьогоднішній день демонтовано. Вважає, що його вини в завданні моральної шкоди позивачу немає, а також немає причин наслідків зв'язку між його діями та шкодою яку начебто поніс позивач внаслідок невиконання ним необхідних робіт по переобладнанню житлового будинку, в тому числі по облаштуванню окремого входу. Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні\~ посилання позивача щодо погіршення стану здоровя внаслідок протиправних дій відповідача, що виключає можливість задоволення\~ вимог позивача щодо стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди. Ухвалою суду від 13 квітня 2017 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання відповідача зробити переобладнання, та провести розмежування земельної ділянки було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Заслухавши показання свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали у спадок житловий будинок № 135 по вул. Калініна в м. Вознесенську Миколаївської області. Розмір ідеальної долі позивача становив 1/3, відповідача 2/3. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2009 року позивачу виділено у власність 33/100 частки спірного будинку, відповідачу 67/100 часток. Зокрема, у власність [PERSON] виділено кімнату 3 площею 10, м-2 (з переобладнанням на кухню 3' площею 8,61 м-2 та коридор 3'' площею 1,2 м-2), житлову кімнату 2'' площею 11,1 м-2, сіни 1'' площею 4,0 м-2, сарай Г-1 та інші будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці. Інша частина житлового будинку та частина будівель та споруд виділена відповідачу [PERSON] При цьому на [PERSON] покладено обов'язок за власний кошт провести наступні переобладнання: в житловій кімнаті №2 встановити перегородку; в сінях а-1'' з віконного отвору обладнати вхідний дверний отвір; між сіньми а-1'' та житловою кімнатою № 2 обладнати дверний отвір та інше. [PERSON] мав здійснити інші переобладнання в суміжних приміщеннях. Крім того, рішенням суду визначено порядок користування земельної ділянкою, загальною площею 500 м-2. Розмежування земельних ділянок необхідно було провести за схемою та описом до неї, відповідно до судової додаткової будівельно технічної експертизи. Вказане рішення набрало законної сили та в силу ст. 14 ЦПК України обов'язкове до виконання. В судовому засіданні також встановлено, що між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] існує спір щодо користування належною останньому часткою житлового будинку. Зазначене підтверджується поясненнями сторін, показами свідків свідків\~ [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами, а саме актом від 23.08.2015 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Власник житлового будинку має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК України). При цьому кожна особа має право\~ на повагу\~ до її житла, приватного життя, що регламентовано ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду. У силу ст.ст. 386, 391 ЦК України\~ власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що окремий вхід до частки будинку позивача відсутній. Між тим, враховуючи рівність прав співвласників, при\~ здійсненні права спільної часткової власності, мають бути враховані інтереси всіх її учасників\~ (ст. 358 ЦК України),\~ тобто реалізація права одним із співвласників\~ не повинна утискати інтереси інших співвласників, що передбачає заборону обмеження прав одних учасників\~ за рахунок других. Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що позовні вимоги [PERSON]\~ про вселення не можуть бути задоволені.\~ Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що після проведення реального поділу спірного будинку та набуття\~ ними права власності на конкретну виділену їм у власність частку, позивачем необхідне переобладнання, покладене\~ на нього рішенням суду, не було виконано.\~ Зокрема, не було обладнано окремий вхід до будинку. Відповідач перешкоджає позивачу здійснити вказані переобладання, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також вказані обставини підтверджуються постановами правоохоронних органів, прийнятими за результатами\~ розгляду скарг [PERSON], [PERSON] (постанови\~ від 17.06.2013 року, 25.07.2013 року). Вказані обставини не заперечувалися самим відповідачем, який пояснив, що його не влаштовують ті працівники, яких позивач наймав для виконання зазначених робіт, а також він взагалі заперечує проти таких переобладнань, оскільки вважає, що при здійсненні поділу житлового будинку на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2009 року експертом невірно був визначений порядок поділу, що призвело до порушення його прав. Зокрема, не було обладнано окремий вхід до будинку.\~ Проте,\~ іншого, ніж той, що розташований у належній відповідачу частці житлового будинку,\~ останній не містить. Також з цих же підстав відповідач не згоден здійснювати ті переобладнання, які покладені на нього рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2009 року. Таким чином, оскільки позивачем доведено факт перешкоджання йому з боку відповідача у здійсненні переобладнання у будинку та господарській споруді, то права позивача підлягають поновленню шляхом покладення на відповідача обовязку не чинити перешкоди в проведенні переобладнань у належній йому частці житлового будинку, господарській споруді. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що у позивача відсутній ключ від нових воріт, які були встановлені відповідачем в 2012 році, що не дає йому можливості вільно потрапляти до своєї власності. Так, як зазначалося вище,\~ відповідач чинив позивачу перешкоди у користуванні належним йому майном, чим порушив його право власності та спричинив йому моральну шкоду, яка полягає в порушенні його узвичаєного\~ \~ способу життя та перенесених нервових, душевних переживаннях. \~ \~ \~ \~ \~ \~В зв'язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення права власності, підлягають частковому задоволенню на підставі\~ ст. 23 ЦК\~ у поєднанні з ч.3\~ ст. 386 ЦК України. \~ \~ \~ \~Оскільки, визначення розміру відшкодування моральної шкоди є елементом цивільно правового спору, що також вирішується судом, то, враховуючи положення, передбачені ст. 60 ЦПК України,\~ право позивача на звернення до суду супроводжується обовязком останнього довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, вирішуючи питання\~ стосовно розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує вимоги закону та роз'яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», фактичні обставини цієї справи, обсяг та ступінь заподіяних позивачу моральних, психічних страждань, ступінь їх доведеності, вимоги розумності та справедливості, тривалість порушень прав позивача, тому вважає за необхідне\~ \~ визначити розмір моральної шкоди у грошовому виразі в сумі 1000 грн. 00 коп. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем на виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року була відшкодована позивачу моральна шкода в розмірі 500 гривень, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 50684550 від 18 травня 2016 року у зв'язку з здійсненням фактичного повного виконання. \~ \~ \~ \~Згідно\~ ст. ст. 10,60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ \~ \~ \~Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. \~ \~ \~ \~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~При цьому, у ч.2 ст. 59 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~В силу\~ ст. 88 ЦПК України\~ з врахуванням розміру задоволених вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1280 гривень. (виходячи з двох вимог немайнового характеру).\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial