Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Відповідачі в судове засідання не з'явився, позов не визнали повністю. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживача. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 13 грудня 2014 року в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину з продажу метало пластикових вікон, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] [PERSON] під впливом обману та нав'язування послуги уклала договір побутового підряду за індивідуальним номером АG -1246 L з співвідповідачем ФОП [PERSON], відповідно до якого замовила виготовлення металопластикових вікон на суму 17682 гривні. Одночасно [PERSON] уклала договір споживчого кредиту з співвідповідачем ПАТ «Акцент-Банк» на вказану суму, згідно якого банк повинен був перерахувати на рахунок [PERSON] суму коштів для оплати товару за договором підряду. Вдома вже більш детально ознайомившись з умовами вищевказаних договорів, позивач вирішила відмовитись від замовлення вищевказаних товарів та послуг. 17 грудня 2014 року вона зателефонувала до [PERSON] з вимогою про відмову від договору, та їй було повідомлено про неможливість відмовитись від договору. 25 грудня 2014 року позивач поїхала в м. Дніпропетровськ до співвідповідача ФОП [PERSON] з метою скасування замовлення, але їй знову було повідомлено про те, що замовлення виконано та вона вже немає можливості відмовитись від договору. 27 грудня 2014 року позивачу зателефонували з магазину та повідомили, що заказ готовий та 29 грудня вона зобов'язана його прийняти. В той же день 27 грудня 2014 року позивач направила на адресу співвідповідача ФОП [PERSON] письмову заяву про відмову від договору. Та письмову заяву до співвідповідача ПАТ «Акцент-Банк» про відкликання згоди на укладання споживчого кредиту. 31 грудня 2014 року банк повідомив позивача, що для перерахунку кредитного договору необхідно письмове підтвердження від магазину, що товар не був доставлений. 8 січня 2014 року, 24 січня 2014 року та 26 січня 2014 року співвідповідач [PERSON] повідомляв позивача про необхідність отримання заказу та неможливість розірвати договір. Позивач вважає незаконними відмови від розірвання договорів відповідачів та просить визнати розірваним договір № АG -1246 L від 13 грудня 2014 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] та визнати розірваним кредитний договір №401561022 від 13 грудня 2014 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк», зобов'язати ФОП [PERSON] повернути ПАТ «Акцент-Банк» отримані за договором кошти в сумі 17681 гривня. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник співвідповідача ФОП [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала повністю, надала письмові заперечення проти позову /а.с. 27-29/, згідно яких вказує, що вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними, оскільки обману при укладанні договору не було, доказів позивачем ніяких не надано, на момент звернення позивача щодо розірвання договору заказ був виконаний повністю, тому розірвати договір не було вже можливості, крім того згідно постанови КМУ№172 від 19 березня 1994 року вищезазначений товар поверненню не підлягає. Оскільки [PERSON] виконав всі зобов'язання порушень зі свого боку не вбачає, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. Представник співвідповідача ПАТ «Акцент-Банк» - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав повністю, вважає вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Виходячи з об'єму наданих до суду матеріалів, згідно яких можна встановити правовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України.. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - договір № АG -1246 L від 13 грудня 2014 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] /а.с. 3/, згідно якого підтверджуються умови договору укладеному між сторонами; - заява позичальника, довідка про умови кредитування та суку купну вартість послуг, графік погашення кредиту /а.с. 4-5/, згідно якого підтверджується укладання договору споживчого кредиту, та його умови; - заяви про відмову від договорів та квитанції, лист «Укрпошти» /а.с. 6, 7, 8, 9/, згідно яких підтверджується надіслання позивачем відмов від договорів та отримання їх відповідачами; - повторні заяви про відмову від договорів та квитанції /а.с. 10, 11, 12, 13/, згідно яких підтверджується надіслання позивачем відмов від договорів та отримання їх відповідачами повторно; - лист банку позивачу /а.с. 14/, згідно якого підтверджується що банк може перерахувати кредитний договір після письмового підтвердження від магазину про те, що товар не був доставлений; - листи ФОП [PERSON] позивачу /а.с. 15, 16, 17/, згідно якого підтверджується відповідь відповідача позивачу щодо неможливості розірвання договору; - акт /а.с. 29 оберт/, згідно якого підтверджується, відмова позивача від отримання заказу; Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 865 ЦК України За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ч.2 ст. 867 ЦК України Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Відповідно до ст. 11 п. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 р. № 3161-IV cпоживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Право відкликання згоди не застосовується щодо: 1) споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; 2) споживчих кредитів на придбання житла; 3) споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ст. 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору. Зокрема, ч.3 ст. 651 ЦК України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 13 грудня 2014 року в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину з продажу метало пластикових вікон, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] [PERSON] уклала договір побутового підряду за індивідуальним номером АG -1246 L з співвідповідачем ФОП [PERSON], відповідно до якого замовила виготовлення металопластикових вікон на суму 17682 гривні. Одночасно [PERSON] уклала договір споживчого кредиту з співвідповідачем ПАТ «Акцент-Банк» на вказану суму, згідно якого банк повинен був перерахувати суму коштів для оплати товару за договором підряду. Вдома вже більш детально ознайомившись з умовами вищевказаних договорів, позивач вирішила відмовитись від замовлення вищевказаних товарів та послуг. 27 грудня 2014 року позивачу зателефонували з магазину та повідомили, що заказ готовий та 29 грудня 2014 року вона зобов'язана його прийняти. В той же день 27 грудня 2014 року позивач направила на адресу співвідповідача ФОП [PERSON] письмову заяву про відмову від договору. Та письмову заяву до співвідповідача ПАТ «Акцент-Банк» про відкликання згоди на укладання споживчого кредиту, які відповідачі отримали. 31 грудня 2014 року банк повідомив позивача, що для перерахунку кредитного договору необхідно письмове підтвердження від магазину, що товар не був доставлений. 8 січня 2014 року, 24 січня 2014 року та 26 січня 2014 року співвідповідач [PERSON] повідомляв позивача про необхідність отримання заказу та неможливість розірвати договір. 20 січня 2015 року позивач відмовилася отримати доставлені їй вироби від співвідповідача ФОП [PERSON], про, що було складено відповідний акт. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Суд не приймає посилання позивача на те, що договір було укладено під впливом обману, оскільки доказів цього позивачем не надано та суду не доведено. Але, суд погоджується з доводами позивача щодо її дії по розірванню договору споживчого кредиту та договору про організацію виготовлення і передачі у власність ПВХ конструкцій ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного, як встановлено судом, та не заперечується сторонами спірний договір за участю фізичної особи - споживача [PERSON] укладений 13 грудня 2014 року, а протягом 14 календарних днів, а саме 27 грудня 2014 року вона відкликала свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту з поясненнями причин, подавши відповідну заяву, та заяву ФОП [PERSON], про розірвання по виготовленню та передачі вікон. При цьому суд зазначає, що продукцію, визначену договором, [PERSON] не одержала, поставка товару не здійснена. Згідно п. 3.9 Договору зобов'язання виконавця вважаються виконаними у повному обсязі після підписання замовником акта прийому-передачі виробу. Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобов'язань (п.3.12 Договору). Таким чином, договір, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] про організацію виготовлення і передачі у власність ПВХ конструкцій був розірваний згідно вимог закону, а саме ч.2 ст. 867 ЦК України. Суд не приймає заперечення відповідача ФОП [PERSON], що укладений договір не підлягає розірванню оскільки конструкції вже були виготовлені, так як вже зазначалося вище, згідно ч.2 ст. 867 ЦК України Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, робота як встановлено судом та не заперечувалося сторонами здана позивачу не була. Також суд не приймає посилань відповідача ФОП [PERSON] на вимоги Постанови КМУ №172 від 19 березня 1994 року щодо того, що товар замовлений позивачем поверненню не підлягає, оскільки дані норми стосуються товару який був переданий замовнику, в даному випадку як вже зазначалося судом товар позивачу переданий не був, тому остання його не повертає а відмовляється від його прийняття у встановлені законом строки. Таким чином вимоги позивача стосовно визнання договорів розірваними є законними та обґрунтованими. Щодо понесених ФОП [PERSON] витрат на виготовлення конструкцій та інших витрат пов'язаних з роботою то вони можуть бути відшкодовані відповідно до ч.2 ст. 867 ЦК України, згідно якої замовник повинен сплатити підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті, що мжо бути відшкодовано позивачем як добровільно так і в судовому порядку за позовом ФОП [PERSON]. В частині позовних вимоги позивача про зобов'язання ФОП [PERSON] повернути ПАТ «Акцент-Банк» отримані за договором кошти в сумі 17681 гривня, суд вважає не підлягаючими задоволенню оскільки останні не ґрунтуються на законі, крім того згідно договору споживчого кредиту /а.с. 4/ грошові кошти повинні були бути перераховані ФОП Живица, а не ФОП [PERSON]. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 627, 865, 867 ЦК України, ст. 4, 6, 8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial