Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В грудні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною позовною заявою, в якій просило стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 74436 грн. 54 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 13 липня 2016 року в м. Дніпрі, з вини відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди він не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, і який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, на підставі чого, позивачем було сплачено на її користь 73136 грн. 54 коп., а також позивачем було сплачено 1300 грн. 00 коп. за послуги судового експерта. У зв`язку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди - була передана на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю. В судове засідання представник позивача Галатенко Є. Є. не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача і просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Також зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (оскільки невідоме його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи), про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 13 липня 2016 року о 21 год. 00 хв. на пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі, в районі електроопори № 21, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Mazda», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , і «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 201/10744/16-п [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 22 серпня 2016 року (а.с.9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказуванню, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно звіту № 5538/4 від 09.08.2016 року про визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , сума спричиненої шкоди власнику автомобіля внаслідок його пошкодження складає 73136 грн. 54 коп. (а.с.14-28). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. В свою чергу, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», на підтвердження чого йому був виданий Поліс № АЕ/7876357 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Полісу № АЕ/7876357, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 1000 грн. (а.с.11). Тому, власник пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно же з п. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, хоча позивач повідомляв його відповідним листом від 05.09.2018 року (а.с.33). В зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу від 13.10.2016 року за № 7979 (а.с.29), здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 73136 грн. 54 коп., в межах обов`язкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжним дорученням від 18.10.2016 року за № 7979рв (а.с.31). Крім того, позивачем були понесені витрати на судового експерта для складання вищевказаного висновку щодо заподіяної шкоди, які склали 1300 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 73136 грн. 54 коп. та витрат за послуги судового експерта в розмірі 1300 грн. 00 коп. При цьому, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як випливає з матеріалів справи, позивачем 18 жовтня 2016 року за платіжним дорученням за № 7979рв було відшкодовано власнику пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , страхове відшкодування з фонду захисту потерпілих в розмірі 73136 грн. 54 коп., тобто строк позовної давності по цим вимогам на момент звернення до суду пропущений не був, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 06.12.2018 року. Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 74436 грн. 54 коп. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved