Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кравчук В.М., пред`явив позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 23 грудня 2002 року він на підставі договору купівлі-продажу придбав у [PERSON] , яка діяла від свого імені та як законний представник від імені, на той час, неповнолітнього сина [PERSON] вищевказану квартиру. На даний час він планує відчужити дану квартиру, однак нотаріус відмовила в укладенні договору дарування через помилку в попередньому договорі купівлі-продажу при зазначенні його прізвища як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Дана помилка пояснюється тим, що на момент посвідчення вищевказаного договору купівлі продажу згідно паспорту його прізвище дійсно було « [PERSON] », проте при зміні паспорта його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Така розбіжність в написанні його прізвища є перешкодою для реалізації права власності, тому нотаріусом йому роз`яснено про необхідність в судовому порядку визнати право власності на зазначена нерухоме майно. Тому він просить в порядку ст.392\~ЦК України визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. Представник позивача адвокат Кравчук В.М. в судовому засіданні підтримав позов за обставин на його обґрунтування, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечив проти розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Співвідповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали. Протокольною ухвалою суду від 25 березня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Заслухавши сторону позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є., зареєстрованого в реєстрі за №2762, укладеного між [PERSON] , яка діяла від свого імені та як законний представник свого неповнолітнього сина [PERSON] , та [PERSON] , останній купив жилу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру зареєстровано в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації Хмельницької області 02 січня 2003 року в реєстровій книзі під реєстровим № 3776. 11 жовтня 2018 року позивачу видано новий паспорт громадянина України, де його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Листом приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. від 14 вересня 2020 року за № 250/01-16 позивачу відмовлено в посвідченні договору дарування через непідтвердження його права власності на квартиру через різне написання його прізвища в правовстановлюючому документі та його паспорті громадянина України. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а також даними інвентарної справи на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже, досліджені судом письмові докази достовірно вказують на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі вищезазначеного договору купівлі - продажу від 23 грудня 2002 року. Відповідно до положень ст.392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру - договорі купівлі-продажу від 23 грудня 2002 року містяться неточності у написанні прізвища покупця, яким є позивач, тому за ним в судовому порядку слід визнати право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved