Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] року помер її вітчим [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок, розташований в [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 0,1499 га та площею 0,25 га, які розташовуються в межах с. Рогозів Бориспільського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право заповів [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встигла, оскільки померла [INFO] року. Заповіт за час свого життя нею складено не було. Тому, після її смерті спадщину прийняла [PERSON], яка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву якою просив, проводити розгляд справи за його відсутності, а також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії [NUMBER] (а.с.11). За час свого життя вона склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право заповіла [PERSON] Вказана обставина підтверджується копією заповіту від 25 липня 2005 року, посвідченого секретарем Рогозівської сільської ради Бориспільського району [PERSON] (а.с.12). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою в межах встановленого законом шестимісячного строку (а.с.64). [INFO] року [PERSON] помер. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії [NUMBER] (а.с.13). За час свого життя [PERSON] зробив таке розпорядження на випадок своєї смерті: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право заповів [PERSON] Вказана обставина підтверджується копією заповіту від 26 травня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.14). [PERSON] також прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заяву в межах встановленого законом шестимісячного строку (а.с.58). [INFO] року [PERSON] померла. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії [NUMBER] (а.с.16). Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження, виданого на ім'я позивача (а.с.8), копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.9), копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого остання змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.10). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи №177/2016, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.93-а). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Про що отримала від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії №2263/02-14 від 03 жовтня 2017 року (а.с.21). Згідно з довідок, виданих Рогозівською сільською радою Бориспільського району №1262, №1313 від 11 вересня 2017 року та від 25 вересня 2017 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], згідно даних книги №15 погосподарського обліку 2011-2015 років, особистий рахунок №1266, рахується за [PERSON] Будинок побудований у 1960 році (а.с.23,24) Встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], в тому числі житловий будинок [ADDRESS], проте не встиг її оформити у встановленому порядку. В подальшому [PERSON] також прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте у зв'язку з смертю не встигла зареєструвати право власності на житловий будинок. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved