Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

В грудні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2, 3) до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 74620,63 грн.; судовий збір у розмірі 746,22 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 травня 2017р. на вул. Білоруській, 28 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобілів: [NUMBER], під керуванням відповідача, «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] та «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача, що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017р. по справі № 761/17061/17. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження. Згідно Звіту № 66/08/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 28 серпня 2017р. вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 74620,63 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Судом до участі у справі, в якості третіх осіб без самостійних вимог було притягнуто ПрАТ «Європейський страховий союз», Моторне (транспортне) страхове бюро України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017р. відкрито провадження по справі. 06 липня 2018р. стороною відповідача було подано відзив на позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що на момент пригоди його цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», про що було відразу повідомлено позивача, а також страхову компанію. Відповідачу відомо, що позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яким було прийнято рішення про відшкодування збитків, які були спричиненні особами, цивільна відповідальність яких була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», а тому на думку сторони відповідача заявлені позовні вимоги є безпідставними, оскільки повністю покриваються лімітами відповідальності за відповідним полісом страхування. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, наголошуючи, що Моторне (транспортне) страхове бюро України ще не виплатило йому визначений розмір збитків. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечили, з підстав, зазначених у відзиві на позов. Відповідач зазначив, що дійсно ДТП мала місце з його вини, проте на час ДТП його цивільна відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», яка на теперішній час не перебуває в стані припинення та не ліквідована, а тому з вказаними вимогами позивач повинен звертатись до вказаної страхової компанії. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України суду пояснив, що дійсно бюро було прийнято рішення про виплату потерпілим, яким була заподіяна шкода особами цивільна відповідальність яких була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» суми в розмірі 6000,0 грн. Представнику відомо, що позивач звернувся до бюро з заявою про компенсацію йому зазначеної суми, проте останнім не надано всіх необхідних документів, після їх надання бюро буде виплачено позивачу 6000,0 грн. Також, представник звертав увагу суду, що ПрАТ «Європейський страховий союз» не перебуває в стані припинення чи ліквідації, і страховою компанією здійснюється діяльність. Третя особа ПрАТ «Європейський страховий союз», про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, поважності причин неявки не повідомила, пояснення на позов не подавались. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалось сторонами, 20 березня 2017р. між відповідачем [PERSON] та третьою особою ПрАТ «Європейський страховий союз» було укладено договір обов'язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс АК/3947588, строк дії з 20 березня 2017р. по 19 березня 2018р., у відповідності до якого відповідач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані із експлуатацією автомобіля [NUMBER]. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017р. по справі № 761/17061/17, 11 травня 2017р. о 10:45 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Білоруській, 28 в м. Києві, порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху, при виїзді з двору не надав перевагу в русі, автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з вказаним автомобілем, який в свою чергу здійснив зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем [NUMBER]. Зазначеною постановою суду відповідача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні відповідач визнав, що зазначена ДТП відбулась з його вини. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що відповідач повідомив третю особу ПрАТ «Європейський страховий союз» про настання страхового випадку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок зазначеної вище ДТП, йому була спричинена шкода у вигляді пошкодження його автомобіля «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER], та вартість відновлювального ремонту, згідно Звіту № 66/08/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 28 серпня 2017р., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 74620,63 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки ВП Верховного Суду, яка в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed