Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

в грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу. В квартирі зареєстрований її повнолітній син [PERSON] , який більше чотирьох років у спірній квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивачку додаткові фінансові витрати з утримання квартири. Вільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Окрім того, факт реєстрації в квартирі інших осіб заважає позивачці вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи викладене просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в відкрите судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК\~України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. за № 1309 від 15 квітня 2005 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру номер [ADDRESS] (а.с.13-14). Також, що вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності, підтверджується долученими до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.15), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17) та копією технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] (а.с [ADDRESS] 10-12). З копії домової книги вбачається, що за вказаною адресою в квартирі крім позивача зареєстрований її повнолітній син, [PERSON] , 2001 року народження (а.с.18-22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля 06 вересня 2001 року, актовий запис № 88, позивач [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] , 2001 року народження, з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом директора приватного підприємства «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» № 467 від 17 грудня 2019 року (а.с.47). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, та відповідно бабусею відповідача в своїх письмових поясненнях від 17 січня 2020 року, зазначила, що її [PERSON] [PERSON] з 2014 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає (а.с.48). Довідки про сплату комунальних послуг (вивіз сміття, плата за електроенергію, квартплата, плата за централізоване опалення, плата за водопостачання) підтверджують той факт, що саме позивач [PERSON] здійснює оплату за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-27). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивача та був зареєстрований і проживав в спірній квартирі з дозволу позивача, яка є власницею квартири, але більше одного року без поважних причин в спірній квартирі не проживає, витрати, пов`язані з утриманням квартири та оплатою комунальних послуг не несе, іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved