Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Відповідач у попереднє судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивачка на попередній розгляд справи не зявилась, в матеріалах справи є заява, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 209419 від 21.06.2014 р., прізвище дружини після укладення шлюбу «Буценко»; копія свідоцтва про народження [PERSON], 27.03.2016 р., батько [PERSON], мати [PERSON]; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 30.03.2017 р. № 1834 про склад родини [PERSON]; довідка Ренійської філії ДП «АМПУ» про заробітну плату [PERSON]; довідка про місце реєстрації [PERSON]; копія ідентифікаційного номеру [PERSON]. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 21.06.2014 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 64. Після укладання шлюбу прізвище позивачки залишилось «Буценко». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачкою. У позовній заяві позивачка вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2016 р. подружжя спільно не мешкає, ведення спільного господарства остаточно припинено. На даний час сімя існує лише формально, втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Спір про майно, яке є сумісною власністю, відсутній. За спільною домовленістю між сторонами, дитина залишається проживати разом із позивачкою. Окрім розірвання шлюбу, позивачка висуває вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 27.03.2016 р., у 1/3 частини заробітку до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 27.03.2034 р., оскільки, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Також судом встановлено, що відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина надається частково, домовленість про способи надання утримання на дитини між сторонами не досягнута, тому суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітнього, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: approved