Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В вересні 2014р. позивач ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32339,23 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 грудня 2010р. між позивачем та відповідачкою було укладено Кредитний договір №56605-79-10-2 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачці був наданий кредит в сумі 15000,0 грн. строком з 28 грудня 2010р. по 28 грудня 2012р.зі сплатою 33% річних за встановленим графіком погашення. Однак, відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, погашення кредиту не здійснюються, заборгованості не повертається. Станом на 28 серпня 2014р. заборгованість відповідачки за договором становить 32339,23 грн. та складається з: 14275,38 грн. - основної заборгованості; 8340,92 грн. - заборгованості по процентам; 3750,0 грн. - пені за прострочення погашення основної заборгованості згідно з п. 7.1 кредитного договору; 3568,85 грн. - пені за прострочення погашення основної заборгованості згідно з п. 7.4 кредитного договору; 2404,08 грн. - пені за прострочення погашення процентів. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014р. позов ПАТ «Банк «Київська Русь» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, 08 грудня 2014р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва вищевказане рішення суду було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. В процесі розгляду, в порядку ст. 123 ЦПК України, стороною відповідача було подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015р. дану зустрічну заяву було залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 169, п. 3) ч. 1 ст. 207 ЦПК України. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, при цьому, до судового засідання на адресу суду було подано заяву про застосування строку позовної давності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 грудня 2010р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого, відповідачці був наданий кредит в сумі 15000,0 грн. строком з 28 грудня 2010р. по 28 грудня 2012р. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник (відповідачка) зобов'язувалась погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах цього договору. Відсоткова ставка по кредиту встановлювалась у розмірі 33,0 % річних (п. 1.2 кредитного договору). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 кредитного договору відповідачка зобов'язувалась погашати кредит рівними частинами, починаючи з січня 2011р. по листопад 2012р. в сумі 626,0 грн. з 01 числа по 10 число кожного календарного місяця; остаточне погашення кредиту, відсотків за його користування та можливих штрафних санкцій здійснити не пізніше 28 грудня 2012р. Згідно п. 7.1 кредитного договору сторони погодили, що у випадку порушення позичальником (відповідачкою) строків повернення кредиту, передбачених п.п. 2.1, 2.2 цього договору, позичальник (відповідачка) зобов'язаний сплатити кредитодавцю (позивачу) штраф у розмірі 25% від суми простроченого платежу за кожен випадок прострочення. У випадку порушення позичальником (відповідачкою) строків сплати відсотків за користування кредитом, зазначених в п. 2.3 цього договору, позичальник (відповідачка) зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 25% від суми прострочених відсотків за кожен випадок прострочення (п. 7.2 кредитного договору). У випадку порушення позичальником (відповідачкою) строку повернення кредиту відповідно до п. 2.5 цього договору, позичальник (відповідачка) зобов'язаний сплатити кредитодавцю (позивачу) штраф у розмірі 25% від суми фактичної заборгованості по кредиту (п. 7.4 кредитного договору). Судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки за кредитним договором, натомість відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, погашення кредиту не здійснюються, заборгованості не повертається. При цьому, ні під час перегляду заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014р., ні під час судового розгляду, стороною відповідача не надано жодного належного і допустимого доказу, в порушення вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, щодо підтвердження належного виконання відповідачкою умов кредитного договору чи щодо неправильного розрахунку заборгованості за ним. Так, згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 28 серпня 2014р. заборгованість відповідачки за договором становить 32339,23 грн. та складається з: 14275,38 грн. - основної заборгованості; 8340,92 грн. - заборгованості по процентам; 3750,0 грн. - пені за прострочення погашення основної заборгованості згідно з п. 7.1 кредитного договору; 3568,85 грн. - пені за прострочення погашення основної заборгованості згідно з п. 7.4 кредитного договору; 2404,08 грн. - пені за прострочення погашення процентів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує. При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідачки про пропуск позивачем встановленого строку позовної давності щодо вимог про повернення заборгованості по кредиту, а саме три роки з дати останнього погашення заборгованості за кредитним договором (23 лютого 2011р.), оскільки відповідно до п.п 1.1 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається строком по 28 грудня 2012р., а тому строк загальної позовної давності (три роки) на момент подачі позову не сплив. Однак, відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлюється спеціальна позовна давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми пені за прострочення погашення основної заборгованості та процентів є такими, що заявлені поза межами встановленого строку позовної давності, а тому на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України не підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 22616,3 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial