Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 14.07.2004 року нею було придбано 48/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS]. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці №109/9 від 28.09.2005 року, погоджено технічне заключення щодо можливості переобладнання з добудовою належної позивачу квартири [ADDRESS], а 06.11.2007 року позивачем отримано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0317 га за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Внаслідок будівельних робіт, які проводились в період з 2006 по 2009 роки зведено квартиру з добудовою загальною площею 212,50 кв.м., в тому числі житловою площею - 90,80 кв.м. З метою узаконення проведеного будівництва, позивач звернулась з відповідною заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, проте листом від 09.11.2017 року Інспекція відмовила в прийняті в експлуатацію здійсненого будівництва. Підставою для такої відмови стало те, що будівельні роботи з переобладнання квартири №1 та прибудови літ. А2 з підвалом та мансардою по [ADDRESS] завершені в 2009 році з відхиленням від розробленої та затвердженої проектної документації, а саме: загальна площа квартири відповідно до проекту складає 154,70 кв.м., а згідно технічного паспорту - 212,50 кв.м. Вказувала на те, що реконструйована квартира з добудовою відповідає санітарним та протипожежним вимогам, нормам ДБН, безпечна та надійна в експлуатації, не порушує прав третіх осіб, проте у зв'язку з тим, що на даний час порядок введення в експлуатацію реконструйованих та переобладнаних квартир з відхиленням від погодженого проекту не передбачений в позасудовому порядку, вона позбавлена можливості підтвердити своє право власності на переплановану квартиру, а тому звернулась до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, зокрема ст. 376 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 48/100 частин двоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS], до складу яких входить реконструйована квартира №1 житлового будинку літ. А з переплануванням і надбудовою другого поверху загальною площею 212, 50 кв.м. в т.ч. житлова 90, 80 кв.м., яка складається з 5 кімнат в тому числі 1-ша кімната 18,00 кв.м., 2-га кімната - 10,90 кв.м., 3-тя кімната - 27.80 кв.м., 4-та кімната -23,40 кв.м., 5-та кімната - 10, 70 кв.м., кухня площею 9,30 кв.м., вбиральнею площею 1,50 кв.м., ванною площею 3,80 кв. м , санвузлом площею 2,90 кв. м , коридором площею 3,20 кв.м, коридором площею 24,80 кв.м., коридором площею 5,30 кв.м., коридором площею 13, 90 кв.м, коридором 13,30 кв.м., коморою площею 1,10 кв.м., гардеробом площею 2,40 кв.м.,гардеробом площею 19,10 кв.м, підвалу площею 4,80 кв.м., входом в підвал 3,80кв.м., веранди 12,50 кв.м. В судове засідання позивач не з'явилась, в її інтересах діяла представник [PERSON], яка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяви, просила також врахувати визнання позову третьою особою [PERSON], яка є власницею іншої частини будинку [ADDRESS], а також позицію відповідача, який не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, 17.01.2018 року на адресу суду від неї надійшла нотаріально посвідчена заява про те, що здійснена позивачем реконструкція з добудовою не порушує її прав та інтересів, а тому не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2004 року належить на праві власності 48/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами по [ADDRESS] в м.Чернівці (а/с 7-10, 101). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 52/100 частини вказаного будинку, що становлять квартиру №2, належать на праві приватної власності [PERSON] (а/с 101). Крім того, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку позивачу на праві власності належить 0,0317 га по [ADDRESS] в м.Чернівці, цільове призначення якої будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а/с 11). Відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці від 28.09.2005 року №109/9, позивачу дозволено поліпшити житлові умови та 16.02.2009 року [PERSON] отримала дозвіл на виконання будівельних робіт згідно з затвердженою проектною документацією (а/с 12,13). З метою прийняття в експлуатацію квартири [ADDRESS] після виконання будівельних робіт позивач зверталась з відповідною заявою в Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до листа від 09.11.2017 року Інспекцією встановлено, що з характеристики будинку, господарських будівель та споруд, а також технічного паспорта, виготовленого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 19.05.2016 року вбачається, що будівельні роботи з переобладнання квартири №1 та прибудови літ. А2 з підвалом та мансардою на [ADDRESS] завершені в 2009 році з відхиленням від розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, а саме: загальна площа зазначеної вище квартири відповідно до проекту складає 154,70 кв. м, а по технічному паспорту - 212,50 кв. м, у зв'язку з чим позивачу відмовлено в прийняті вказаного об'єкту нерухомості в експлуатацію (а/с 14). Отже, позивач зверталась до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації. Крім того, з наявного в матеріалах справи технічного паспорту вбачається, що після реконструкції з добудовою квартира позивача має загальну площу загальною площею 212, 50 кв.м. в т.ч. житлова 90, 80 кв.м. та складається з 5 кімнат в тому числі 1-ша кімната 18,00 кв.м., 2-га кімната - 10,90 кв.м., 3-тя кімната - 27.80 кв.м., 4-та кімната -23,40 кв.м., 5-та кімната - 10, 70 кв.м., кухня площею 9,30 кв.м., вбиральнею площею 1,50 кв.м., ванною площею 3,80 кв. м , санвузлом площею 2,90 кв. м , коридором площею 3,20 кв.м, коридором площею 24,80 кв.м., коридором площею 5,30 кв.м., коридором площею 13, 90 кв.м, коридором 13,30 кв.м., коморою площею 1,10 кв.м., гардеробом площею 2,40 кв.м.,гардеробом площею 19,10 кв.м, підвалу площею 4,80 кв.м., входом в підвал 3,80кв.м., веранди 12,50 кв.м., хоча відповідно до рішення виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці від 28.09.2005 року №109/9 після проведення будівельних робіт квартира мала складатись з загальної кімнати площею 22,8 кв.м., дитячої кімнати - 18,3 кв.м., трьох спалень - 11,3 кв.м., 16,7 кв.м. і 21,5 кв.м., кабінету - 10,8 кв.м., кухні - 9,2 кв.м., ванної - 3,7 кв.м. , санвузла - 1,4 кв.м, трьох коридорів - 8,4 кв.м., 5,8 кв.м. і 5,5 кв.м., комори - 0,9 кв.м., гардеробу - 2,0 кв.м., передпокою - 13,5 кв.м. та тамбура - 2,9 кв.м. (а/с 12, 58-67). Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У розумінні ч.1, 2 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Так. в матеріалах справи міститься звіт про проведення технічного обстеження реконструйованої квартири [ADDRESS] з добудовою, відповідно до якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного об'єкту нерухомості (а/с 73). Крім того, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2018 року в рамках судового розгляду даної справи судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання чи відповідає вимогам державних будівельних норм та придатна для надійної та безпечної експлуатації самочинно реконструйована квартира №1 житлового будинку літ. А з переплануванням і надбудовою другого поверху загальною площею 212,50 кв.м. в тому числі житловою 90,80 кв.м., що входить до складу 48/100 частин двоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта №18044 від 07.05.2018 року, вказана квартира відповідає державним будівельним нормам, вимогам санітарно-епідеміологічних та протипожежних правил, а також придатна для надійної та безпечної експлуатації. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач здійснила реконструкцію належної їй квартири, земельна ділянка за вказаною адресою, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку належить [PERSON] на праві власності, здійснена нею реконструкція не порушує прав інших осіб і відповідає діючим архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, позивач зверталась до компетентних органів з завою про прийняття реконструйованої квартири в експлуатацію, проте отримала відмову. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved