Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись із вказаним позовом до суду, позивач посилалась на те, що вона є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачка ж, будучи матір`ю дитини, покинула її ще у 2009 році і з цього часу своїх обов`язків щодо виховання дитини та піклування про неї не виконує. За таких обставин позивач висунула вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , стягнувши аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2020 року і до повноліття дитини. Процесуальні дії у справі Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2020 року. Ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2020 року та від 07 травня 2020 року витребувано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідачки. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року до участі у справі залучено Орган опіки та піклування Новоархангельської РДА Кіровоградської області, якому доручено складання висновку про доцільність /недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Аналогічне доручення було надано й треті особі без самостійних вимог щодо предмета спору - Орану опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області. В ході підготовчого провадження також прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2020 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою до суду викликано свідків, заявлених позивачем. Позиція учасників справи та їхнє вступне слово В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, та пояснила, що вона має сина [PERSON] , [INFO] . Коли він познайомився з відповідачкою, то вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу у її будинку. Однак, відповідачка прожила спільно з її сином близько двох тижнів, а потім кудись поїхала з невідомими людьми. Через деякий час [PERSON] зателефонувала та повідомила, що вона проживає десь в Дніпропетровській області і народила від її сина дитину. В кінці грудня 2008 року син поїхав за відповідачкою та привіз її разом з дитиною до неї додому, де вони проживали спільно до березня 2009 року. Тоді відповідачка, залишивши дитину, поїхала в Кіровоградську область аби зробити паспорт, однак, з того часу не повернулась. Спочатку [PERSON] телефонувала їй, говорила, що оформляє паспорт, проте, через деякий час дзвінки припинились. Наразі дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідачка жодного разу не приїздила, життям дитини не цікавилась, допомоги на її утримання не надавала та наміру проживати разом з нею чи забрати її не виказувала. Де зараз проживає відповідачка позивач не знає. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області в судовому засіданні позов підтримала, вважала доцільним його задоволення та пояснила суду, що з березня 2009 року дитина [PERSON] залишилась без батьківського піклування, оскільки матір залишила її у сім`ї позивачки. Орган опіки та піклування допоміг зареєструвати дитину та в подальшому прийняв рішення про передачу її під опіку позивачці, яка наразі й здійснює за нею догляд. При цьому, як пояснила представник уповноваженого органу опіки, позивачка належно піклується про дитину, здійснює за нею догляд, забезпечує її одягом та харчуванням, займається вихованням та навчанням. Відповідачка жодного разу до Служби у справах дітей Арбузинської РДА не телефонувала, життям дитини не цікавилась, наміру забрати її не демонструвала, що свідчить про її злісне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. А тому згідно висновку Органу опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області [PERSON] , за таких обставин, доцільно позбавити батьківських прав. Представник додала, що така поведінка матері може завадити у подальшому в отриманні дитиною паспорту. Крім цього, Органом опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області подано письмові пояснення, суть яких зводиться до того, що [PERSON] у 2009 році покинула свою дитину і з цього часу нею не цікавилась, про повернення дитини не зверталась. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Новоархангельської РДА Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття не вказав, будь - яких заяв чи то клопотань до суду не направляв. Однак, суд, згідно із положеннями ст. 223 ЦПК України не вбачав перешкод у розгляді справи за відсутності представника третьої особи, ураховуючи той факт, що він кожного разу належно повідомлявся про розгляд справи і мав змогу реалізувати свої права, проте, такою можливістю не скористався. Відповідачка ж в судове засідання також не прибула, викликалась у нього неодноразово за наявними у матеріалах справи адресами, у тому числі й за адресою місця реєстрації, шляхом направлення судових повісток та публікації оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дати судового засідання, а тому в силу положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань відповідачка до суду не направляла, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки [PERSON] двічі належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явилась, причин своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Зокрема, щодо питання поінформованості відповідачки про розгляд справи, учасником якої вона є, суд вважає за доцільне вказати наступне. Після надходження справи до суду відповідачка про неодноразові судові засіданні повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою указаною у позовній заяві. Забезпечити її СМС інформування суд змоги не мав через відсутність у нього відомостей про номери засобів її зв`язку. Інформацію про дату, час та місце самого провадження розміщувалася на сайті Судової влади. Разом з цим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні відповідачки, хоча останні прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що вона мала б бути у силу вжитих заходів поінформована про цей процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області. Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (...)». Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції», [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII). При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У цій справі дії відповідачки, на переконання суду, прямо указують, на те, що вона добросовісно не користується належними їй процесуальними правами і прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки, тим самим створює недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним і вимагає від нього єфективної протидії. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі. Відповідно суд у цій справі забезпечивши право відповідачки приймати особисту участь в судовому засіданні, уживши усіх доступних йому заходів для поінформованості її про даний процес та ураховуючи її поведінку, вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так як така дія прямо запобігатиме безладному руху у судовому процесі в цій справі та буде ефективною протидією недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи. Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість відповідачки про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у неї з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, вважає таку поведінку останньої її особистим вільним користуванням її власними правами на свій розсуд. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово присутніх учасників справи, дослідивши надані йому докази, у тому числі, допитавши заявлених свідків, оцінивши їх (докази) з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення спору,

Outcome: approved