Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В жовтні 2018 року Виконавчий комітет Хмельницької міської ради (орган опіки та піклування) звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO]., з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дитячий будинок Хмельницької обласної ради,про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до державної реєстрації акта цивільного стану про народження №135 від 19.01.2010року складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області на [PERSON], [INFO], державну реєстрацію її народження проведено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання малолітньої доньки - [PERSON], у зв'язку з чим неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178, ч.1 ст.173, ч.1, ч.2 ст. 184 КУпАП. Так, 14.01.2016 року, за попереднім повідомленням Хмельницького дошкільного навчального закладу №40 «Сонечко», про насильство в сім'ї стосовно малолітньої [PERSON], працівниками служби у справах дітей, Хмельницького міського Центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді, поліції малолітня була направлена до Хмельницької міської дитячої лікарні, у зв'язку з відсутністю матері за адресою перебування дитини та необхідністю обстеження її стану здоров'я. Відповідно до листа Хмельницької міської дитячої лікарні від 26.01.2016 року [PERSON] поступила в лікарню з діагнозом: гострий бронхіт, функціональна кардіопатія, функціональні зміни жовчного міхура, забійний синець обличчя, садина поперекової ділянки, гостра респіраторна вірусна інфекція. Під час перебування дівчинки в лікарні мати її не відвідувала. У зв'язку з цим малолітня [PERSON] з 28.01.2016 року перебуває на обліку в службі як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (проживання у сім'ї у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків). 27.01.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Хмельницької міської ради прийнято рішення про повернення [PERSON] в сім'ю матері. Не виконання батьківських обов'язків [PERSON] підтверджується характеристиками Хмельницького дошкільного навчального закладу №40 «Сонечко» від 26.01.2016 р., Хмельницької загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів №2 від 05.10.2016 року, Хмельницької спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 ім. Д.Іваха від 06.11.2017 р., 16.05.2018р., 20.09.2018 р. [PERSON] перебуває на профілактичному обліку в Хмельницькому облнаркодиспансері з діагнозом «Епізодичне вживання алкоголю». В зв'язку з цим, та складними життєвими обставинами [PERSON] 16.06.2017р. влаштувала доньку в дитячий будинок Хмельницької обласної ради терміном на 1 рік. За період перебування доньки в державному закладі [PERSON] не вживала заходів щодо подолання складних життєвих обставин, не надавала матеріальної допомоги на утримання доньки, не купувала їй необхідного одягу, взуття, канцтоварів, іграшок, солодощів, ліків. Згідно інформації Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сім'ї надавались соціальні послуги щодо підвищення рівня батьківського потенціалу для можливості повернення дитини у біологічну сім'ю, проте на співпрацю [PERSON] не йшла. Також фахівцем Центру надавалася допомога матері з працевлаштуванням, але вона не бажала влаштуватися на роботу. Під час перебування під соціальним супроводом поводилася пасивно та систематично ігнорувала рекомендації. 25.05.2018 р. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Хмельницької міської ради з заявою про повернення малолітньої [PERSON] в сім'ю із дитячого будинку в сім'ю матері. 27.06.2018 року члени комісії ухвалили погодити повернення [PERSON] з дитячого будинку Хмельницької обласної ради в сім'ю матері, та попередити [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, рекомендували надати в службу у справах дітей Хмельницької міської ради документи, що підтверджують її офіційне працевлаштування та взяття її під соціальний супровід Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Проте [PERSON] дитину в сім'ю не забрала, необхідних документів у службу не надала. На засіданні комісії 27.08.2018 року гр. [PERSON] наголошено на обов'язку догляду за дитиною, доведено до відома необхідність забрати доньку з дитячого будинку Хмельницької обласної ради до 30.08.2018 р. Свої зобов'язання [PERSON] підтвердила письмово відповідним зверненням від 27.08.2018р. Незважаючи на вищевикладене, відповідно до інформації викладеної у листі дитячого будинку від 10.09.2018 року №311 [PERSON] продовжує перебувати в дитячому закладі. Оскільки, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не вживала жодних заходів щодо повернення дитини у сім'ю з дитячого будинку, без поважних причин не забирає дочку з державного закладу, враховуючи висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 28.09.2018 р. №01-34/2089/18 позивач з врахуванням заяви про зміну позовних вимоги просить: відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на рахунковий рахунок [NUMBER] в ПАТ «Державний ощадний банк України», філія Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк»; передати малолітню [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Представник позивачав судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила його задовольнити в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, зобов'язувалась забрати дитину з дитячого будинку до кінця серпня 2018 року, однак не забрала. Дитину в дитячому будинку мати відвідує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що раніше вживала алкоголь, на даний час не вживає, працює на радіозаводі та бажає забрати дитину, але їй необхідно завершити ремонт в квартирі. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає позов обґрунтованим, суду пояснила, що мати не створила умов для того щоб забрати дитину додому. На протязі одного року відвідувала дитину рідко, але після пред'явлення позову відвідує частіше. Дитина перебуває у дитячому будинку і не має для цього відповідного статусу. Заслухавши думку представників позивача, третьої особи, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю малолітньої - [PERSON], [INFO], з 19.09.2018 року вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується: копією паспорту громадянина України [NUMBER] ; свідоцтвом про народження дитини [NUMBER]; довідкою відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 19.09.2018 року. Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 97/02-04-25 від 22.01.2016р. державна реєстрація акту цивільного стану про народження №135, складеного 19.01.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на [PERSON], [INFO]., проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 14.01.2016 року дитина [PERSON], [INFO], проживала за адресою: [ADDRESS], разом із матір'ю [PERSON] і в ході перевірки виявлено, що умови проживання задовільні, на час відвідування [PERSON] не було, місце її перебування не відоме, засоби зв'язку відсутні. Прийнято рішення про направлення дитини до лікарні з метою медичного обстеження, у зв'язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування. Відповідно до листа Хмельницької міської дитячої лікарні та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Хмельницької міської дитячої лікарні від 26.01.2016 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 14.01. по 26.01.2016р. з діагнозом: гострий бронхіт, функціональна кардіопатія, функціональні зміни жовчного міхура, забійний синець обличчя, садина поперекової ділянки, гостра респіраторна вірусна інфекція. Під час перебування дівчинки в лікарні мати її не відвідувала. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2016 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.184 ч.1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Згідно вказаної постанови [PERSON] не виконує своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], 2009р.н., з 13.01.2016 року по 15.01.2016р. залишила без нагляду доньку. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 68грн. Згідно вказаної постанови 30.04.2016 року о 13год. в м.Хмельницькому по вул.Тернопільській, 30, [PERSON] внаслідок перебування в стані алкогольного сп'яніння залишила дитину [PERSON], 2009р.н., без нагляду, чим ухилилась від виконання обов'язків щодо виховання дитини. Згідно наказу начальника служби у справах дітей №23 від 28.01.2016 року малолітню [PERSON], [INFO], взято на профілактичних облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (проживання у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків). [PERSON] перебуває на профілактичному обліку в Хмельницькому ОНД з діагнозом епізодичне вживання алкоголю, притягувалась до адміністративної відповідальності 13.01.2016р. за ст.173-2 ч.1 КУпАП, 30.04.2016р. за ч.1,2 ст.184 КУпАП, 07.10.2016р. за ст.178 ч.1 КУпАП, з 14.12.2016р. по 20.12.2016р. перебувала у ізоляторі тимчасового тримання за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. За заявою матері [PERSON] малолітню [PERSON], [INFO] було влаштовано до дитячого будинку Хмельницької обласної ради з 16.06.2017 р., тимчасово на 1 рік. За період перебування дитини в закладі мати періодично провідувала дівчинку, а останнім часом щотижня забирає її на вихідні до бабусі. За період перебування у закладі мама не купує їй необхідного одягу, взуття, канцтоварів для навчання у шкоді, іграшок, солодощів, ліків. Усім необхідним дитину забезпечує дитячий будинок. Вказані обставини підтверджуються: довідкою наркологічного диспансеру Хмельницької ОДА від 08.05.2018 року №1040; характеристикою дільничого офіцера поліції ПЗВП ХВП ГУНП від 20.12.2016р.; листами дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 16.06.2016 року №376 та від 06.11.2017р. № 678; заявою [PERSON] від 16.06.2017р. Не виконання батьківських обов'язків [PERSON] підтверджується також характеристиками Хмельницького дошкільного навчального закладу №40 «Сонечко» від 26.01.2016 р., Хмельницької загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів №2 від 05.10.2016 року, Хмельницької спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 ім. Д.Іваха від 06.11.2017 р., 16.05.2018р., 20.09.2018 р. 25.05.2018 року [PERSON] звернулась з заявою до Служби у справах дітей про винесення на засідання комісії з питань захисту прав дитини питання повернення доньки [PERSON] з Дитячого будинку Хмельницької обласної ради в сім'ю. Як вбачається із витягу із протоколу №16 від 27.06.2018 р. засідання комісії з питань захисту прав дитини Хмельницького міськвиконкому, комісія ухвалила: погодити передати малолітню [PERSON], [INFO] з дитячого будинку Хмельницької обласної ради в сім'ю [PERSON]; попередити [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини; рекомендувати [PERSON] надати в службу у справах дітей документи, що підтверджують її офіційне працевлаштування та взяття під соціальний супровід Центром соціальних служб для сім'ї, дітей, молоді. Згідно витягу з протоколу №20 від 27.08.2018 р. засідання комісії з питань захисту прав дитини Хмельницького міськвиконкому, на комісії [PERSON] наголошено на обов'язку догляду за дитиною, доведено до відома необхідність забрати доньку з дитячого будинку Хмельницької обласної ради до 30.08.2018 року. Попереджено, що в іншому разі 31.08.2018 року буде підготовлено позов про позбавлення її батьківських прав. 27.08.2018 року [PERSON] подала до Службах у справах дітей заяву, в якій зобов'язалась забрати свою доньку [PERSON] з дитячого будинку до 30.08.2018 року. Дитячий будинок Хмельницької обласної ради листом від 10.09.2018 року повідомив Службу у справах дітей Хмельницької міської ради, що на протязі літнього періоду [PERSON] кілька разів провідувала доньку, але з рішенням про повернення дитини додому до адміністрації закладу не зверталась, рішення комісії з питань захисту прав дитини про повернення доньки на виховання в сім'ю не надавала. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.11.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді попередження. Згідно вказаної постанови [PERSON] ухилилась від виконання передбачених законодавством (ст.150 СК України) обов'язків щодо виховання своєї малолітньої донька [PERSON], [INFO]., оскільки остання на даний час знаходиться у дитячому будинку Хмельницької обласної ради, при цьому [PERSON] не цікавиться про фізичний, духовний та моральний розвиток доньки, а також відмовляється забрати її додому за місцем проживання. Згідно висновку від 26.09.2018 року вих. 01-34/2089/18, орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст.170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.165 СК (2947-14) з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, відповідач бажає забрати дитину в сім'ю, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини, тому залишення дитини у матері є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, що згідно ст.ст. 170, 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про відібрання дитини у відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 170 СК України, аналізу п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, згідно яких у разі відібрання дитини, дитина передається органам опіки та піклування, якщо цього потребують її інтереси, при цьому суд не повинен визначати конкретний заклад, куди передавати дитину. Оскільки позов пред'явлено про відібрання дитини в матері, інших родичів, які б виявили бажання передати їм дитину не має, тому малолітню [PERSON], в її ж інтересах, суд знаходить необхідним передати органу опіки та піклування виконавчому комітету Хмельницької міської ради. Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 Сімейного Кодексу України дитини у відповідача [PERSON] та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати її інтересам і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір'ю та дитиною, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 193 Сімейного Кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки відповідач [PERSON] матеріально не утримує малолітню доньку [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення із неї аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а саме те, що вона є здоровою, працездатною жінкою, яка працює, що на утриманні в неї перебуває лише одна дитина, а тому вважає за необхідне визначити їх в заявленому позивачем розмірі, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 150, 164, 170, 184, 191, 193 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved