Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В жовтні 2019 заявник [PERSON] , в особі свого заявника, звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж самою особою. Подану заяву обґрунтовує тим, що в серпні 2019 [PERSON] звернулася із заявою до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з метою призначення належних їй за віком пенсійних виплат. Однак, у жовтні 2019 Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві, [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки у поданих нею документах, було виявлено розбіжності в написанні її імені, а саме: « [PERSON] » та «[PERSON]». Вказані обставини позбавляють її можливості реалізовувати свої права, а тому, з метою призначення їй пенсії за віком, заявник змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 18.08.2000 Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області, було видано паспорт громадянина України серія [NUMBER] , в якому вказано прізвище, ім`я та по-батькові заявника: [PERSON] . [PERSON] звернулася до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 02.10.2019 № 215168/03, [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки в наданих до заяви документах, виявлено розбіжності в написанні імені, а саме: в наданих документах зазначено ім`я « [PERSON] », а в копії паспорту зазначено « [PERSON] ». Згідно експертного висновку Інституту української мови № 307/355 від 26.07.2019, з лінгвістичного погляду, записані в офіційних документах особові жіночі імена (укр.) [PERSON], (рос.) [PERSON] та (рос.) [PERSON] абсолютно ідентичні, тобто становлять одне особове жіноче ім`я. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, виданих на ім`я « [PERSON] », є документами, виданими на ім`я « [PERSON] », оскільки [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж самою особою, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial