Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконвчий напис від 23.11.2015 року реєстровий № 6902, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. В обґрунтування вимог посилається на те, що 28.05.2012 року між ним і АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір без номеру. 23.11.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис, реєстрований в реєстрі за № 6902 про стягнення з нього на користь відповідача підлягає грошова сума в розмірі 71 028,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 39 000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 24 915,85 грн., комісія - 2 111,47 грн., штраф - 3 301,37 грн. 27.01.2016 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49922629. Виконавче провадження не закінчено.Про наявність виконавчого напису та виконавчого провадження позивачу стало відомо в серпні 2019 року, т.я. з 2013 року по 2019 рік позивач постійно мешкав за межами України.Позивач письмову вимоги відповідача про усунення порушень не отримував.Дата, на яку творилася заборгованість позивача перед відповідачем не відома. Отже, виходячи зі змісту вказаних нормативно-правових актів, а саме ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджено документами, перелік яких затверджено вказаною постановою КМУ. Але заборгованість Позивача не є безспірною, в зв`язку з чим просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню вищезазначений виконавчий напис. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав. Третя особа надала суду пояснення, в яких просила суд розглядати справу у її відсутність та зазначила, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що вона діяла у повній відповідності до ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі ст. 34 ч.1 п.19, ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 71028 грн. 69 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 24 915,85 грн., комісія - 2111,47 грн., штраф - 3301,37 грн., і витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн., які є його боргом за кредитним договором №б/н від 28.05.2012 р., укладеним між ним та ПАТ «КБ «Приватбанк». Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 27.01.2016 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Відповідно дост.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Як вбачається із наявного у матеріалах справи виконавчого напису, такий здійснено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Згідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у зазначеного ст.89 Закону. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі N 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» застосуванню не підлягала, оскільки була визнана незаконною та нечинною. В той же час, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18). Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Відповідно до наданої Банком виписки з рахунку боржника, взагалі відсутня графа та відомості щодо погашення заборгованості саме за кредитом. Крім того, матеріали справи не містять відомості щодо суми отримання кредиту позивачем, і взагалі отримання кредитної картки, отже неможливо визначити та перевірити правильність нарахування Банком відсотків та інших нарахувань на суму отримманого кредиту позивачем. За такого неможливо визнати вказану заборгованість такою, що є безспірною. Крім того, від моменту, коли у банку виникло право вимоги пройшов трьохрічний строк, встановлений ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» у межах якого нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі документів, які містять розбіжності як щодо строку та розміру заборгованості позивача так і взагалі щодо підстав виникнення такої заборгованості - адже відповідачем не представлено суду жодних доказів укладення між сторонами кредитного договору, на підставі чого вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки незрозуміло яка саме позивачу видавалася картка. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved