Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Вищий навчальний заклад «Приватне акціонерне товариство «Волинський інститут економіки та менеджменту» (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 159 про підготовку бакалавра у Волинському інституті економіки та менеджменту, відповідно до умов якого, відповідач зобовязувалась сплачувати за навчання [PERSON] по 3845 грн. за семестр або по 769 грн. до 05 числа кожного місяця, крім липня-серпня кожного навчального року, починаючи з другого семестру, тобто з лютого 2013 року, в разі, якщо йому не буде надану передбачену Договором знижку. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за договором. Крім того, 21.01.2015 року [PERSON] відраховано згідно наказу №002-С за порушення умов договору. Отже, борг відповідача складається з боргу за навчання на першому та другому курсах на суму 15380 грн. та боргу за навчання на третьому курсі на суму 3076 грн. і становить 18456 грн. разом. Просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача 18456 грн. боргу та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі. Представник позивача до судового засідання подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач до початку підготовчого засідання також надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно ст.903 ЦК України - якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 14.08.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 159 про підготовку бакалавра у Волинському інституті економіки та менеджменту (далі Договір) (а.с. 6-7). Згідно п.п. 1 п. 1 Договору, виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника/Студента здійснити підготовку студента [PERSON] за програмою підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» (а.с. 6). Відповідно до ч. 2, 3 п.п. 4.1 Договору, за згодою сторін, замовник зобовязується здійснювати оплату за навчання, починаючи з другого семестру першого курсу, посеместрово до початку кожного семестру в розмірі 3845 грн. або помісячно по 769 грн. до 5 (пятого) числа кожного місяця з вересня по червень включно кожного навчального року. В оплаті за навчання встановлюються знижки у % від розміру плати за весь строк надання Освітньої послуги (а.с. 6). Факт надання освітніх послуг на першому, другому та першому семестрі третього курсу студента [INFO], підтверджується витягами з наказів Волинського інституту економіки та менеджменту від 23.08.2012 № 41-С, 30.08.2013 №060-С, 27.08.2014 №048-С та журналами обліку роботи академічної групи (а.с. 8-10, 15-79). Із витягу з наказу від 21.01.2015 №002-С вбачається, що [PERSON] відрахована із складу студентів 3 курсу, напрямку підготовки 6.020303 «Філологія» групи Ф31-12 денної форми навчання за порушення умов договору (а.с. 11). Судом встановлено, що за весь час надання освітньої послуги, [PERSON] не сплачувала кошти за навчання, відповідно до умов Договору, що підтверджується карткою рахунку: 36.3: Студентки: [PERSON] за 01.01.12-31.03.18 (а.с. 80). Із матеріалів справи вбачається, що борг відповідача складається з боргу за навчання на першому та другому курсах на суму 15380 грн. та боргу за навчання на третьому курсі на суму 3076 грн., що разом становить 18456 грн. (а.с. 80). Отже, [PERSON] істотно порушила умови договору, ст. 526, 901, 903 ЦК України не сплатила грошові кошти за надання освітньої послуги, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, відповідач визнала позовні вимоги повністю, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 881 грн. на користь позивача, а позивачу повернути судовий збір в розмірі 881 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача грошові кошти в сумі 18456 грн. та судові витрати в розмірі 881 грн.

Outcome: approved