overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні згідно договору довічного утримання недієздатною, посилаючись на те, що остання страждає на стійке хронічне психічне захворювання і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2011 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити її опікуном [PERSON] В судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Чорноострівської селищної ради Хмельницького району подав заяву про слухання справи у його відсутності та проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2011 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 761 від 17 грудня 2015 року [PERSON] страждає стійким, хронічним, психічним розладом у вигляді деменції не уточненого генезу, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що останній страждає на стійке хронічне психічне захворювання і є інвалідом першої групи та перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2000 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити її опікуном сина. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над її сином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2000 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням та є інвалідом першої групи, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 45 від 25 січня 2016 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її сина [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати його сина [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що останній страждає на стійке хронічне психічне захворювання і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2003 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити його опікуном сина. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Малиницької сільської ради Хмельницького району проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над його сином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2003 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням та є інвалідом першої групи дитинства довічно, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 43 від 25 січня 2016 року [PERSON] страждає стійким, хронічним, психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості від народження, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та його характеристика дають підстави вважати можливим виконувати ним опікунські обов'язки щодо його сина [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання сина [PERSON] безвісно відсутнім. На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що її син постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. [PERSON] в 1995 році виїхав на заробітки до Росії та з 1997 року його місце перебування не відоме, вжиті заходи розшуку позитивних результатів не дали. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявнику для зняття його з реєстрації, оскільки він не несе витрат по утриманню квартири. В судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, оскільки [PERSON] дійсно близько 20 років не проживає в квартирі та місце його перебування не відоме. Заслухавши учасника процесу, дослідивши надані докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є сином заявниці [PERSON] та зареєстрований в [INFO]. В 1995 році [PERSON] залишив місце свого проживання та виїхав до Росії на заробітки, і з того часу місце його перебування не відоме. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON]; актом будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький від 23 листопада 2015 року, яким встановлено відсутність [PERSON] в місці постійного проживання з 1995 року; довідкою будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький від 23 листопада 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]; довідкою Хмельницького відділу поліції № 822 від 30 листопада 2015 року з якої слідує, що місце знаходження [PERSON] не відоме; витягом з інтернету про звернення родичів [PERSON] до програми «Жди меня» про його розшук. Відповідно до ст.43 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що по місцю постійного проживання в [INFO] відсутні відомості про місце перебування [PERSON] з 1997 року, тобто більш, ніж протягом року, а тому останнього слід визнати безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], яка померла 09 липня 2012 року в с.Велика Мочулка Теплицького району Вінницької області. Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великомочульської сільської ради, яку вона не має можливості оформити через розбіжність в написанні імені матері в свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що її мати [PERSON] померла в липні 2012 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великомочульської сільської ради. Оскільки, в свідоцтві про народження імя матері вказано як [PERSON], а в інших докментах як [PERSON], просить встановити факт родинних відносин в судовому порядку з метою оформлення спадщини, яка залишилась після смерті матері. Представник заінтересованої особи Великомочульської сільської ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила суду, що знає заявника [PERSON] більше тридцяти років. Разом працювали в колгоспі в с.Велика Мочулка. [PERSON] працювала дояркою, також дояркою працювала її мати [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та показання свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно свідоцтва про народження матірю [PERSON] вказано [PERSON](свідоцтво ІУ-УР №1005052, видане 15 травня 1963 року). [PERSON] 23 грудня 1984 року уклала шлюб з [PERSON] у Великомочульській сільській раді Теплицького району, що підтверджується відповідним свідоцтвом(ІІ-АМ №271716). Відповідно записів в погосподарській книзі за 1961-1963 роки по Великомочульській сільській раді в одному погосподарському номері проживали [PERSON] та її донька [PERSON], що підтверджується довідкою Великомочульської сільської ради №1382 від 30 вересня 2015 року. . [PERSON] померла 09 липня 2012 року в с.Велика Мочулка Теплицького району, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] також підтвердила у своїх показаннях свідок [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, вказавши, що вона бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], проте на даний час не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву. Пояснила, що вона та [PERSON] люблять один одного, бажають зареєструвати шлюб, вона вагітна, просить суд надати їй право на шлюб, що відповідає її інтересам. Мати заявниці [PERSON] не заперечує проти реєстрації шлюбу між її неповнолітньою донькою та [PERSON], вважає, що такий шлюб відповідатиме інтересам [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] пояснив, що кохає [PERSON] і вони мають намір утворити сімю. Від заінтересованої особи виконавчого комітету Соболівської сільської ради надійшла заяв про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON], яка народилась 01 лютого 1999 року, та [PERSON], [INFO], вирішили укласти шлюб. Відповідно довідки за №78 від 12 жовтня 2015 року, виданої Теплицькою лікарнею планового лікування, [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності 7-8 тижнів. Частиною першою статті 22 СК України встановлено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам Заслухавши заявника, заінтересованих осіб, суд вважає, що шлюб заявника з [PERSON] відповідатиме її інтересам, і підстав, які б перешкоджали суду надати право на шлюб, судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, вказавши, що вона бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], проте на даний час не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву. Пояснила, що вона та [PERSON] люблять один одного, бажають зареєструвати шлюб, вона вагітна, просить суд надати їй право на шлюб, що відповідає її інтересам. Мати заявниці [PERSON] не заперечує проти реєстрації шлюбу між її неповнолітньою донькою та [PERSON], вважає, що такий шлюб відповідатиме інтересам її дочки [PERSON], оскільки вона вагітна. Заінтересована особа [PERSON] просив надати дозвіл на одруження, оскільки вони кохають один одного і [PERSON] вагітна від нього. Заінтересовані особи сільського голови Товкачівської сільської ради Бобик В.М.та представник органу опіки та піклування Прилуцької райдержадміністрації Чернігівської області Оляновська Н.Г. проти надання дозволу на шлюб не заперечували. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], народилась [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.3,5) та [PERSON], [INFO], зареєстрований [ADDRESS], вирішили укласти шлюб. Відповідно довідки від 28 вересня 2015 року, виданої лікарем [PERSON], [PERSON], [INFO] с. Товкачівка перебуває на обліку в Прилуцькій ЦРЛ з приводу вагітності 7-8 тижнів ( а.с.6). Частиною першою статті 22 СК України встановлено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ст.23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Заслухавши заявника, заінтересованих осіб, суд вважає, що шлюб заявника з [PERSON] відповідатиме її інтересам, і підстав, які б перешкоджали суду надати право на шлюб, судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що з 31 грудня 2011 року перебуває у шлюбі з громадянином [PERSON] Арабської Республіки [PERSON] Рамі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] Ясмін Шам,[INFO]. В серпні 2014 року [PERSON] виїхав до себе на батьківщину, де іде громадянська війна, і до теперішнього часу місцезнаходження його не відоме. Вважає, що чоловік зник безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, оскільки в м. Алеппо Сірійської Арабської Республіки іде громадянська війна. Визнання [PERSON] померлим заявниці необхідно для розірвання шлюбу, оформлення та отримання соціальних виплат на доньку. Заінтересована особа Ізюмська міська рада надала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять вирішити справу згідно чинного законодавства. Судовим розглядом встановлено, що заявник перебуває у шлюбі з громадянином [PERSON] Арабської Республіки [PERSON] Рамі, [INFO], уродженця [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.7). [PERSON] тимчасово до 06.08.2014 року значився зареєстрованим в будинку батька заявниці по провулку Перемоги,1 А в м. Ізюмі Харківської області ( а.с.9,43). Департамент інформаційної підтримки та координації поліції, повідомив, що станом на 25 листопада 2015 року інформація щодо перебування у розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] Рамі,[INFO] відсутня ( а.с.78). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відсутність [PERSON] не є умисною, від правоохоронних органів не ухиляється, в розшуку не знаходиться. Особа оголошується померлою тільки в судовому порядку ( ст. 46 ЦК України, глава 35 ЦПК України). Частиною 1 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Часом смерті особи, оголошеної померлою, вважається день набуття законної сили рішенням суду, про оголошення особи померлою. Оголошення особи померлою, засноване на презумпції її смерті, є юридичним фактом, що дає підставу для припущення про припинення цивільної правоздатності цієї особи. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] В,С. про усунення перешкод в користуванні власністю - квартирою № 37 по вул. Добровольського, 22 в м. Комсомольську Полтавської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2013 року за договором купівлі-продажу набула у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На початку січня 2014 року в якості тимчасового мешканця у згаданому приміщенні зареєструвала відповідача, який на даний час к вартирі не проживає, зберігаючи за собою формальну реєстрацію, чим перешкоджає їй користуватися власністю та зобовязує нести додаткові витрати по утриманню належного їй нерухомого майна До суду позивач не зявилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні заявлених вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Відповідач до суду не зявився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності згідно із договором купівлі-продажу (а.с. 3). Відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні в якості тимчасового мешканця (а.с. 6). На даний час, за посиланням позивача,що підтверджене в матеріалах справи також відповідним актом (а.с. 4) відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає, але і не знімається з реєстрації в установленому порядку, порушуючи тим самим її права, як власника, на розпорядження належним їй майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Доводячи суду обгрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист порушеного права шляхом зняття відповідача з реєстрації, тобто припинити дію, яка порушує право. Отже, приймаючи до уваги, що формальна реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, а спосіб захисту її порушеного права цілком відповідає вимозі ст.. 16 ЦК України, вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні нею права користування власністю підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 07 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Маломочульської сільської ради Теплицького району, актовий запис за №07. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що сімейне життя не склалось, оскільки чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, вони мають різні погляди на життя, з квітня 2014 року проживають окремо і поновлювати подружні стосунки вона не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що їх сімю зберегти неможливо, так як з квітня 2014 року вони проживають окремо. За таких обставин вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, просить шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2012 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Маломочульської сільської ради Теплицького району, актовий запис за № 07. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Маломочульської сільської ради Теплицького району за №1108 від 12 жовтня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вказує, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що сімейне життя не склалось через поведінку відповідача, відповідач проти позову не заперечує, сторони проживають окремо з квітня 2014 року, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 487 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved