Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона з 31 липня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Між батьками в позасудовому порядку не було досягнуто згоди, що порядку надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач працездатний, має житло. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 10 грудня 2020 року, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, з огляду на наступне. На теперішній час син мешкає разом з матір`ю, яка не має можливості самостійно матеріально забезпечувати всі потреби дитини, зокрема сплачувати за додаткові заняття іноземною мовою, гуртки, придбати одяг, взуття, шкільне приладдя, підручники. Позивач зазначила, що дитина мешкає з нею з 18 жовтня 2020 року, до цього часу мешкала в родині батька, бо вона вимушена була їхати до Польщі на заробітки. Під час перебування в Польщі мати підтримувала зв`язок з матір`ю відповідача, яка і займалася дитиною за відсутності матері. [PERSON] зазначає, що вона надсилала дитині одяг, взуття, подарунки, з`ясовувала, які потреби у дитини, батько відповідав, що нічого не потрібно. Позивач пояснила, що відповідач не міг забезпечити родину, тому вона взяла кредит, у зв`язку з відсутністю коштів та наявністю значної заборгованості вимушена була їхати на заробітки, а дитину залишити на чоловіка. Позивач повернулася додому, оскільки чоловік погрожував позбавити її батьківських прав. Після повернення мати забрала сина та перевела його до школи в м. Люботин, оскільки відсутня можливість відвідувати школу в м. Харкові, де раніше навчався син сторін. Зі слів позивача, що відповідачем не оспорювалося, дитина відвідує додаткові заняття англійської мови, що потребує додаткових коштів. [PERSON] не змогла надати розрахунку витрат на дитину, лише усно пояснила, що син дуже швидко росте, тому значні витрати на одяг, взуття, також потрібно придбати шкільне приладдя, зазначені витрати перевищують прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Відповідач позов визнав частково, зазначив, що може сплачувати аліменти в розмірі 1000 -1200 грн., оскільки він сплачує заборгованість за кредитом 2-2,5 тис. щомісяця при заробітній платі 6200 грн. в місяць. [PERSON] пояснив, що позивачка поставила його перед фактом, що взяла кредит, їй не вистачало коштів, які він заробляв, потім сказала йому, що їде до Польщі на заробітки, дитина залишилися з ним. Відповідач не заперечує надавати допомогу на утримання дитини розмірі не більше ніж 1000 -1200 грн та додатково придбавати дитині необхідні речі, коли в нього буде така можливість. [PERSON] також пояснив, що певний час він був без роботи, зараз він працевлаштувався, але його заробітна плата становить 6000 грн., тому після сплати платежів за кредитами, аліментів у нього не залишатиметься коштів утримувати себе. Сторонами не оспорювалося, що відповідач має травму руки, але інвалідність йому не встановлена. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 липня 2010 року, надати суду свідоцтво про шлюб сторони не змогли, оскільки позивачем подано позов про розірвання шлюбу, до якого долучено оригінал свідоцтва та його копії. Однак сторони не оспорювали, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.7) Відповідно до акту квартального комітету [PERSON] мешкає разом з [PERSON] . Вказана обставина сторонами не оспорюються. В судовому засіданні сторони визнали, що певний проміжок часу дитина мешкала з батьком. Мотиви суду, норми права, які застосовував суд. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1,2ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Якщо вони ухиляються від цих зобов`язань, аліменти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стосовно заявленого позивачем розміру стягнення аліментів суд зауважує на таке. Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховується стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування , а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг , необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020рік» прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривні. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, отримує регулярний стабільний дохід, проте має травму руки, але інвалідність не встановлена. Отже, суд встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку про стягнення аліментів у меншому розмірі, ані ж того просила позивач, адже стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3000 грн. фактично призведе до неможливості забезпечувати його мінімальні життєві потреби, з урахуванням наявності травми руки, що призводить до труднощів у працевлаштуванні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено розмір аліментів, які вона просить стягнути - 3000 грн., самі лише посилання на необхідність придбання продуктів харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя не дають підстав для стягнення аліментів саме в заявленому розмірі. [PERSON] не надала доказів, що саме ця сума є необхідною та достатньою для належного забезпечення дитини, не надано розрахунку витрат на утримання дитини, яі несе позивач. Посилання відповідача на наявність заборгованості за кредитним договором, перебування у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей, яким він також допомагає, жодним чином не впливають на обов`язок батька по утриманню своєї дитини. Проте, суд роз`яснює,що відповідно ст.192СК України розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд звертає увагу, що батьки зобов`язані в рівних частках приймати участь у вихованні та утриманні дитини, тому наявність у нього з батьків більшого доходу не може бути беззаперечною підставою покладення на нього більших обов`язків, щодо утримання дитини. Праву дитини на утримання відповідає обов`язок батьків надавати таке утримання. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 723/3193/19-ц, провадження № 61-11454св20. Отже, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись або за домовленістю між батьками, або за рішенням суду. На підставі положень статей 181, 182 СК України, враховуючи матеріальне становище відповідача, який має дохід та не заперечує проти утримання сина, відсутність у нього інших утриманців, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дітей, рівності обов`язку батьків щодо їх утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн., що фактично становить 1/3 частку від його заробітку. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд стягує з відповідача по справі . на підставі ст. 140 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,8 грн. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: partial