Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

В грудні 2018 р. [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з 12.09.2012 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON],шлюб розірвано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2018 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.12.2017 р.з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.09.2017 року, та до 18.02.2030 року. Позивач сплачує аліменти на утримання сина, у визначеному судом розмірі. Проте, у Республіці Білорусь у позивача є друга дитина, від обов*язку утримання якої, позивач не звільнений. Так відповідно до виконавчого листа № 2-4476/2010 виданого Судом Бобруйського району Могилевської області Республіки Білорусь, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2010 року , з відповідача стягуються аліменти на утримання в розмірі 25 % від його заробітку. Посилаючись на те,що крім неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],позивач має ще одну дитину,на користь якої сплачує аліменти, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання [PERSON], 18.02.2012 року, з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку,але не менше,ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно,починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.02.2019 року. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач,[PERSON]відзиву на позов, клопотання про розгляд справи з викликом осіб не подала. Клопотань від учасників справи не надходило. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.09.2012 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON],шлюб розірвано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.02.2018 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.12.2017 р.з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.09.2017 року, та до 18.02.2030 року. Відповідно до виконавчого листа № 2-4476/2010 виданого Судом Бобруйського району Могилевської області Республіки Білорусь, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2010 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання в розмірі 25 % від його заробітку. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно положень ч. 1\~ст.182 СК України,обставинами,які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, являються: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді справи судом було встановлено, що позивачем в обґрунтування своїх вимог долучено до матеріалів справи копію виконавчого листа № 2-4476/2010 виданого Судом Бобруйського району Могилевської області Республіки Білорусь, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2010 року. З наведених доказів наданих [PERSON] не встановлено обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони не є належними та допустимими в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України. Як визначено ст. 470 ЦПК України, на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який предявляється для виконання в порядку, встановленому законом. Виконавчий лист вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих документів. Відповідно до ст. 398 ЦПК України( в редакції на 05.06.2010 р. та чинній на 17.05.2013 року) на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом. Як визначено ст.. 24 Закону України «Про виконавче провадження» \~виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. З матеріалів справи видно, що зареєстрованим місцем проживання відповідача з 17.05.2013 року є с. Привільне, Вільнянського району, Запорізької області, вул. Молодіжна 17. Проте, позивачем в обґрунтування свого позову не надано доказів які б підтверджували перебування виконавчих проваджень на підставі яких з нього стягуються аліменти в порядку, встановленому законом на території України. Позивач за віком та станом здоров*я є працездатним без обмежень, не позбавлений у можливості підшукати додатковий заробіток або більш оплачувану роботу,не перекладаючи тягар утримання дитини від шлюбу на відповідача. Визначений рішенням\~Шевченківського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~15.12.2017\~р. розмір аліментів - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що,з урахуванням коштів від матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. За таких обставин не порушуючи принцип рівності прав та обов*язків батьків щодо їх дітей,встановлений ст.141 СК України,згідно якої мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З цих підстав суд дійшов до висновку про те,що розмір аліментів,які стягуються з позивача на утримання неповнолітнього сина від шлюбу з відповідачкою в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходів) зменшенню не підлягає.

Outcome: dismissed