Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

В вересні 2020 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, де просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 4 278,51 грн. за період з 01.08.2018 року по 01.12.2018 року. На даний час заборгованість не сплачена та завдає Товариству збитків, у зв`язку з чим ним здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 344,75 грн. та 3% річних у розмірі 185,80 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості передані за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. В поданому до суду клопотанні проти заочного рішення не заперечив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до матеріалів справи, а саме Довідки про реєстрацію місця проживання особи №13102534 від 15.09.2020 року та Довідки про реєстрацію місця проживання особи №13102522 від 15.09.2020 року відповідачі - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Сторона відповідача не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Крім того, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження Київського міського голови В.Кличко № 125/1 від 19.02.2016 року, [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS] . [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 12.09.2011 року, виданий Головним управлінням житлового забезпечення/наказ № 1052-С/КІ від 07.09.2011 року, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 12.09.2011 року, виданий Головним управлінням житлового забезпечення/наказ № 1052-С/КІ від 07.09.2011 року, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та Відповідач 1 та Відповідач 2 уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 27.09.2011 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до вищезазначеного договору Споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим договором строк. Отже, як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Пунктом 3 п.п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15.08.2012 року №29 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». Позивач, відповідно до Акту приймання-передачі будинку від 01.10.2012 року є виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку по [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). З серпня 2018 року по грудень 2021 року відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, не відмовлялися від їх отримання, отримують рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також, від відповідачів не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживачів у житлових приміщеннях в спірний період. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачами не заявлялось. Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії договору №107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 року, договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 року, договору №47 від 01.10.2012 року. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦПК україни боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved