Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просила стягнути з [PERSON] у відшкодування завданої матеріальної шкоди 793,97\~грн., витрати на оплату за проведення експертного дослідження авто-товарознавця в розмірі 1500,00 грн.; витрати на оплату за подання телефонограми у розмірі 1019,91 грн., та моторного (транспортного) страхового бюро України у відшкодування матеріальної шкоди 100000\~грн., покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.05.2016 р. у м. Дніпро в районі перехрестя проїзних частин вулиць Запорізьке шосе та Панікахи сталась ДТП за участі двох транспортних засобів - автомобіля INFINITI QX56, р.н. АЕ 4334 EI, що належить на праві власності [PERSON] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] ДТП сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська по справі №200/9322/16-п від 24.10.2016р., якою відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, матеріальний збиток від яких згідно висновку №ZU240516 від 28.07.2016 року експерта автотоварознавця [PERSON], оцінюється в сумі 100793,97 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, він не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В той же час цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], який керував автомобілем INFINITI QX56, р.н. АЕ 4334 EI, що належить на праві власності позивачу, була застрахована в [PERSON] товариство «Домінанта». Посилаючись на ст.ст.1166,1187,1192,1194, Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, його представник надав письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечував, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, за згоди позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України,\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.16\~Закону України\~«Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст.979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.8\~Закону України\~«Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на моменту скоєння ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.12.2015\~ № 3470, яке набрало чинності 19.02.2016р. і було чинним на момент ДТП, яка відбулась 14.05.2016р. установлено розмір страхових сум за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, позивач є власником автомобіля INFINITI QX56, р.н. АЕ 4334 EI. 14.05.2016 р ДТП сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що підтверджується постановою Бабушкніського районного суду м.\~Дніпропетровська від 24.10.2016р. Вказана постанова суду набрала законної сили. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], не була застрахована, в той час як водій [PERSON], який керував автомобілем INFINITI QX56, р.н. АЕ 4334 EI, мав чинний поліс серії АЕ номер 7727782 [PERSON] «[PERSON] товариство «Домінанта»». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 39 ч. 2.1. Закону). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Позивач звернулась на адресу МТСБУ з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Проте МТСБУ листом від 14.07.2017р. за №31-05/16504 відмовило у виплаті відшкодування через пропущення річного строку з моменту скоєння ДТП. Однак відмова МТСБУ не ґрунтується на законі. Виходячи із системного правового аналізу ст.ст. 36, 37, 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», положення пп. 37.1.4. п. 37.1. ст.\~37\~цього Закону стосується порядку та умов прийняття рішення про здійснення страховиком страхового відшкодування та за змістом п. 36.1. ст.\~36\~цього Закону не позбавляє права на здійснення страхового відшкодування в судовому порядку, при цьому випадки, коли шкода не відшкодовується, визначені переліком, наведеним у ст. 32 вказаного Закону. Строк, встановлений нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, заяви про страхове відшкодування, не є тотожним позовній давності у таких правовідносинах, яка є загальною та становить три роки. Відповідно до ст.\~1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з висновком №ZU240516 від 28.07.2016 року експерта вартість матеріального збитку позивача оцінюється в 100793,97 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення різниці між вартістю матеріального збитку та розміром страхового відшкодування у розмірі 793,97 грн., витрати на оплату за проведення експертного дослідження авто-товарознавця в розмірі 1500,00 грн., пред'явлені до винуватця ДТП [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на нормах закону, а саме відповідно до ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З огляду на зазначене витрати на оплату за подання телефонограми у розмірі 1019,91 грн. не є збитками. Відповідно до ст.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст.141\~ЦПК України суд стягує судові витрати по справі із відповідачів відповідно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial