Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В жовтні 2016 року керівник Сторожинецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що за результатами перевірки було встановлено, що 09 лютого 2016 року [PERSON] сільська рада Новоселицького району незаконно уклала договір оренди землі № 7, відповідно до якого передала в орендне користування [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,0 га, яка відноситься до земель державної форми власності, розпорядником яких виступає Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області. Зважаючи на те, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної форми власності, просив визнати незаконним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування, визнати договір оренди землі недійсним та зобовязати відповідачку [PERSON] повернути вказану земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення ІУ сесії УІІ скликання [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 49 від 05 лютого 2016 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки з земель запасу сільської ради орієнтованою площею 15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту в межах [PERSON] сільської ради. Також вказаним рішенням було надано повноваження сільському голові [PERSON] на укладання з [PERSON] договору оренди вказаної земельної ділянки. 09 лютого 2016 року між Солобідською сільською радою Новоселицького району в особі [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, відповідно до п.п. 1, 2 якого, орендодавець згідно рішення ІУ сесії УІІ скликання [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 49 від 05 лютого 2016 року надає, а орендар приймає у платне користування земельну ділянку з земель запасу сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,0 га за межами населеного пункту в межах [PERSON] сільської ради Новоселицького району. Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки від 09 лютого 2016 року [PERSON] сільська рада Новоселицького району в особі [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в платне користування земельну ділянку загальною площею 15,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту в межах [PERSON] сільської ради Новоселицького району. Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно із вимогами\~ст. 14 Конституції України\~земля, є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до п. «в» ст. 12, ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Пунктами 1, 7 положення «Про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року визначено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане, до повноважень якого відповідно до п.12 підпункту 4 вказаного положення, входить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. У відповідності до п. 3-4 розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій, всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. Відповідно до наявної у справі довідки відділу Держгеокадастру в Новоселицькому районі, земельна ділянка надана [PERSON] сільською радою в оренду [PERSON], знаходиться за межами населеного пункту, отже відноситься до земель державної форми власності, розпорядником яких виступає Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області. Згідно вимог ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Статтею 1 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької га інших видів діяльності. У відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. У відповідності до положень\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а згідно ч. 1\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна сторона зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З розяснень викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 15 га знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної власності, [PERSON] сільська рада Новоселицького району не мала повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою та передачі її в оренду [PERSON], у звязку із чим, суд вважає обґрунтованим позов та звернення прокурора до суду за захистом порушеного права держави у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вказане повністю співпадає з положеннями ст.ст. 21, 393 ЦК України, відповідного до яких суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури Чернівецької області слід пропорційно стягнути понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 21, 203, 204, 215, 216, 236, 373, 393 ЦК України, ст.ст. 122, 123, 124 ЗК України, ст.ст. 1, 6 Закону України «Про оренду землі», суд

Outcome: approved