Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

В грудні 2009р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1, 2 т. 1, 1. Заява № 1) до відповідача ПП «Ерідан» (далі по тексту - відповідач 1), третя особа: Київська міська рада, в якому просив суд: - визнати заволодіння відповідачем 1 самовільним: 1) проїзної частини дороги від вул. Чороновола до гаражів ГБК «Авіатор»; 2) земельної ділянки площею 0,07 га по адресу: [ADDRESS] і будівництво на ній адмінофісу; 3) недійсною і скасувати адресу по [ADDRESS]; - зобов'язати відповідача: 1) повернути позивачу проїзд до його гаражу шляхом повернення ГБК земельної ділянки 0,07 га; 2) знести самовільну побудовану споруду по адресі: [ADDRESS]; 3) відшкодувати збитки у розмірі 25846,0 грн. і шкоду моральну 40000,0 грн. В процесі розгляду справи в суді, позивачем неодноразово були змінені, доповнені та уточнені позовні вимоги (а.с. 1, 2, а.с. 55, 56, а.с. 127, 128, а.с. 220-223 т. 1; а.с. 23-26 т. 3; а.с. 21 т. 4; а.с. 2, а.с. 4 т.6), а саме: 2. Заява № 2 від 07 липня 2010р. позивач просив суд залучити до подальшого розгляду справи Гаражно-будівельний кооператив «Авіатор» (далі по тексту - відповідач 2) в якості відповідача, а третьою особою - Київську міську раду: Додатково до п. 3 заяви № 1 визнати: - протиправним порушення Київською міською радою укладеного із відповідачем 2 нотаріально посвідченого довгострокового договору оренди земельної ділянки площею 0,4125 га по [ADDRESS] від 11 лютого 2003р. № 91-6-00086 із зміною цільового призначення частки вказаної земельної ділянки площею 0,07 га на користь відповідача 1; - договір оренди від 21 липня 2005р. між Київською міською радою і відповідачем 1 на земельну ділянку площею 0,0688 га для будівництва, експлуатації пункту техобслуговування автомобілів і офісного приміщення, зареєстрований у Київземі 23 серпня 2005р. за № 91-6-00477 недійсним, як таким, що не відповідає вимогам закону, бо: 1) він укладений на земельну ділянку із зміною її цільового призначення по неіснуючій адресі: [ADDRESS], яка в дійсності знаходиться в оренді відповідача 2 по адресі: [ADDRESS]; - спонукати поновити майнові права відповідача 2 і позивача, як члена кооперативу, шляхом: 1) Київській міській раді: припинити для відповідача 1 право користування земельною ділянкою площею 0,07 га, і відновити з відповідачем 2 договір оренди на цю ділянку, який існував до порушення; 2) відповідача 1: повернути відповідачу 2 земельну ділянку ГБК площею 0,07 га перебувавши у його орендному користуванні і незаконно вилучену шляхом самовільного захоплення і зміни її цільового призначення; - право власності за позивачем на гаражний бокс № [NUMBER]. 3. Заява № 3 від 16 вересня 2010р., в якій позивач просив суд: - визнати незаконними: 1.1. підписи від імені Голови правління відповідача 2 [PERSON] у: 1) листі за вих. № 219 від 09 листопада 2004р. на адресу Київської міської ради; 2) платіжних документах про сплату 51,0 грн. за публікацію повідомлення про втрату держреєстрації ГБК і щодо сплати 17,0 грн. за послуги; 3) державній реєстраційній картці ГБК ф. №3 від 04 квітня 2005р.; 1.2. Дії відповідача 2 із наданням для Київської міської ради не відповідаючих чинному законодавству вказаних вище та інших відповідних документів для зміни укладеного 11 лютого 2003р. і нотаріально посвідченого довгострокового № 91-6-00086 оренди земельної ділянки площею 0,4125 га по [ADDRESS] із зміною цільового призначення частки вказаної земельної ділянки площею 0,07 га на користь відповідача 1; 1.3. Самовільне заволодіння відповідачем 1 спірною земельною ділянкою площею 0,07 га по адресі: [ADDRESS] і самочинним будівництво на ній адмінофісу із зміною цільового призначення цієї земельної ділянки; 1.4. Заволодіння відповідачем 1 проїзною частиною побудованої відповідачем 2 під'їзної дороги від вул. Чорновола до своїх гаражів, і самовільне пошкодження цієї дороги із розриттям та проведенням на ній земляних будівельних робіт; 1.5. Адресу у розпорядженні ПП «Ерідан» по [ADDRESS], і її скасувати; 1.6. Вчинений у період з 12 грудня 2004р. по 05 жовтня 2006р договір оренди між Київською міською радою і відповідачем 1 на земельну ділянку площею 0,0688 га для будівництва, експлуатації пункту техобслуговування автомобілів і офісного приміщення, зареєстрований у Київземі 23 серпня 2005р. за № 91-6-00477. 1.7. Дискримінаційним встановлення відповідачем 1 туалету для своїх працівників без дозволу санепідемстанції і відповідача 2 на спірній території перед вікнами і входом до приміщень ГБК; 2. Зобов'язати відповідача 1: 1) відремонтувати та повернути позивачу проїзд до його гаражу по адресі: [ADDRESS] разом із земельною ділянкою площею 0,07 га; 2) знести самовільно побудовану споруду по адресі: [ADDRESS]; 3) відшкодувати збитки в розмірі 25846,0 грн. і шкоду моральну 40000,0 грн. 3. Спонукати Київську міську раду припинити для відповідача 1 право користування земельною ділянкою 0,07 га і відновити з ГБК «Авіатор» договір оренди на цю ділянку, який існував до порушення. 4. Заява № 4 від 06 червня 2011р., в якій позивач просив суд: про заміну третьої особи Київської міської ради на відповідача (далі по тексту - відповідач 3) і доповнення вимог до відповідача 3: - визнати дії відповідача 3 незаконними, як здійсненні: 1) із зловживанням при виконанні ним умов укладеного договору оренди земельної ділянки від 30 січня 2003р. із відповідачем 2; 2) із зловживанням при укладенні ним договору із відповідачем 1 від 21 липня 2005р. оренди на частку земельної ділянки площею 0,0688 га в оперативному користуванні у довгостроковій оренді відповідача 2; 3) із вчиненням Акту перевірки дотримання відповідачем 2 вимог земельного законодавства за № 72/10 від 22 лютого 2011р. та на його підставі визнання, що підземні гаражі відповідача 2 знаходяться на прилеглій земельній ділянці відповідача 1 площею 71 кв.м., що межові знаки, передані в оренду відповідача 2, відсутні, і тому встановити відповідність меж земельної ділянки та її площу до договору оренди між відповідачами 2 і 3 не є можливим. - спонукати відповідача 3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідачем 2 площею 0,4125 га, припинити для відповідача 1 право користування земельною ділянкою площею 0,07 га шляхом скасування всіх вчинених протиправно договорів щодо неї, і відновити з відповідачем 2 договір оренди на цю ділянку, який існував до порушення. Встановити завдану позивачу шкоду і збитки з оку кожного із відповідачів за створення перешкод в не введення гаражного комплексу в експлуатацію, спричинення від цього пошкоджень у гаражу позивача, та необхідну суму на його належне відновлення для здачі гаражу в експлуатацію, відшкодування якої покласти солідарно на відповідачів 1 і 3. 5. Заява № 5 від 25 червня 2012р. позивач просив суд: У заяві № 3 від 16 вересня 2010р. він відкликає вимоги і просить не розглядати: у п.1 вимоги: «Визнати незаконними підписи від імені голови правління ГБК «Авіатор» [PERSON] у підпунктах: 2) платіжних документах про сплату 51,0 грн. за публікацію повідомлення про втрату держреєстрації ГБК і щодо сплати 17.0 грн. за послуги (зазначені вимоги позивач просив виключити і не розглядати заява від 25 червня 2012р.); 3) державній реєстраційній картці ГБК ф.№3 від 04 квітня 2005р. (зазначені вимоги позивач просив виключити і не розглядати заява від 25 червня 2012р.);». Уточнює вимоги п. 1 заяви № 3: Визнати незаконним підписи від імені голови правління ГБК «Авіатор» [PERSON] у підпункті 1.1.) листі за вих. № 219 від 09 серпня 2004р. на адресу КМР», а саме просить викласти його з такою вимогою: «п. 1.1. Визнати незаконними, не чинними і скасувати листи відповідача 2 за підписами Голови правління відповідача 2 [PERSON] на адресу відповідача 3 за вих. № 219 від 09 серпня 2004р. і від 19 серпня 2004р. про припинення права користування часткою земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,07 га, наданою для відповідача 2 в довгострокову оренду земельної ділянки у загальній площі 0,4125 га згідно рішення відповідача 3 від 20 червня 2002р. № 43/43 на користь відповідача 1 для будівництва і експлуатації пункту техобслуговування автомобілів з офісними приміщеннями, як такі, що вказані у рішенні відповідача 3 від 23 грудня 2004р. № 998/2408 незаконно через порушення ними немайнових прав позивача.; Уточнює вимоги підпункту 1.2, 1.3 та 1.6 у заяві № 3 від 16 вересня 2010р., а також підпункт 1.1.2. та 1.2. у заяві № 4 від 06 червня 2011р. позову та просить їх викласти наступним чином: « п. 1.2. Визнати незаконними, не чинними і скасувати вчинені у період з 12 грудня 2004р. по 05 жовтня 2006р. договір оренди від 21 липня 2005р. між відповідачами 1 і 3 на земельну ділянку площею 0,0688 га для будівництва, експлуатації пункту техобслуговування автомобілів з офісними приміщеннями у виконання рішення відповідача 3 від 23 грудня 2004р. № 998/2408, зареєстрований у Київземі 23 серпня 2005р. за № 91-6-00477 та договір оренди від 18 червня 2005р. між відповідачами 2 і 3 на земельну ділянку площею 0,0688 га, зареєстрований у Київземі 23 серпня 2005р. за № 91-6-00478, а також визнати незаконними укладені в подальшому договори відповідача 3 на здійснюване відповідачем 1 самочинне будівництво по рішенням відповідача 3 від 08 лютого 2007р. 108/769 і від 27 листопада 2008р. № 663/663 шляхом також зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0688 га на користь відповідача 1. Вимоги пункту 1.3. та 1.5 заяви № 3 від 16 вересня 2010р. позивач уточнює та просить їх викласти у такій редакції: «п. 1.3 Визнати незаконним дії відповідача 1 для отримання дозволів на володіння земельною ділянкою відповідача 2 площею 0,07 га по адресі: [ADDRESS], для зміни цієї адреси і присвоєння нової адреси по [ADDRESS] для будівництва на ній адмінофісу». Вимогу у підпункті 1.2. заяви № 4 від 06 червня 2011р. просить виключити як неконкретну, при цьому підпункт 1.2 заяви № 4 від 06червня 2011р. викласти у такій редакції: «п. 1.4. Зобов'язати відповідача 1 усунути перешкоди в користуванні позивачу земельною ділянкою ГБК площею 0,4125 га, на якій знаходиться гараж позивача № [NUMBER] та на цій підставі відповідачу 3 припинити для відповідача 1 право користування земельною ділянкою площею 0,07 га і відновити з відповідачем 2 договір оренди на цю ділянку, який існував до порушення. Також позивач в заяві № 5 зазначив, що залишає незмінними вимоги: «Визнати незаконним заволодіння відповідачем 1 проїзною частиною побудованої відповідачем 2 під'їзної дороги від вул. Чорновола до своїх гаражів, самовільне пошкодження цієї дороги із розриттям та проведенням на ній земляних будівельних робіт, та завдані позивачу шкоди і збитки з боку кожного із відповідачів через здійснені заходи для будівництва відповідачем 1 адмінофісу та цим створення перешкод для не введення гаражного комплексу і гаражу позивача № [NUMBER] в експлуатацію, спричинення від цього пошкоджень гаражу № [NUMBER].»; «Встановити необхідну суму на його належне відновлення для здачі гаражу в експлуатацію, відшкодування якої покласти солідарно на відповідачів». 6. Заява № 6 від 18 листопада 2013р., в якій позивач, зазначив, що уточнює уточнений п.1.1. по заяві № 5 та просить його викласти у такій редакції: «п. 1.1. Визнати дії на посаді голови правління відповідача 2 [PERSON] незаконними та порушуючими права позивача члена кооперативу з наміром завдати позивачу майнову шкоду невиконанням умов укладеного з позивачем договору, тому нечинними і скасувати листи відповідача 2 на адресу відповідача 3 за вих. № 219 від 09 серпня 2004р. і від 19 серпня 2004р. про припинення права користування часткою земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,07 га, наданою для відповідача 2 в довгострокову оренду земельної ділянки у загальній площі 0,4125 га згідно рішення відповідача 3 від 20 червня 2002р. № 43/43 на користь відповідача 1 для будівництва і експлуатації пункту техобслуговування автомобілів з офісними приміщеннями, як такі, що вказані у рішенні відповідача 3 від 23 грудня 2004р. № 998/2408 незаконно через порушення ними немайнових прав позивача. 7. Заява № 7 від 08 грудня 2014р. позивач зазначав, що він переуточнює п. 1.1. викладений у заяві № 6 від 18 листопада 2013р. та просить його викласти у такій редакції: «п. 1.1. Визнати незаконними, недійсними і скасувати листи відповідача 2 за підписами Голови правління [PERSON] на адресу відповідача 3 за вих. № 219 від 09 серпня 2004р. і від 19 серпня 2004р. про припинення права користування часткою земельної ділянки площею 0,07 га, із наданої для ГБК «Авіатор» в довгострокову на 10 років оренду земельної ділянки у загальній площі 0,4125 га згідно рішення КМР від 20 червня 2002р. № 43/43 по [ADDRESS], на користь ПП «Ерідан» для будівництва і експлуатації пункту техобслуговування автомобілів з офісними приміщеннями, як такі, що вказані у рішенні КМР від 23 грудня 2004р. № 998/2408 незаконно з порушенням відповідачем 2 немайнових прав позивача. Вимоги до відповідача 3, які викладені в заяві № 4 від 06 червня 2011р. просить викласти у такій редакції: «Визнати при виконанні умов укладеного із відповідачем 2 договору оренди земельної ділянки від 30 січня 2003р. вчинені відповідачем 3 правочини незаконними, недійсними і скасувати: 1) укладений з відповідачем 1 і підписаний від нього неповноважною особою договір оренди від 21 липня 2005р. на частину земельної ділянки площею 0,0688 га, яка перебувала в оперативному користуванні, довгостроковій оренді відповідача 2; 2) укладений договір оренди із відповідачем 2 від 18 серпня 2005р. на частку земельної ділянки площею 0,0688 га, який від відповідача 2 підписано неповноважною особою [PERSON] на перебувавши вже в оперативному користуванні у строковій на один рік оренді відповідача 1. Спонукати відповідача 3 усунути перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою відповідача 2 площею 0,4125 га шляхом припинення для відповідача 1 права користування земельною ділянкою площею 0,07 га і відновлення становища на цю ділянку, яке існувало до порушення. Визнати вчинені відповідачем 3 дії такими, що завдали позивачу матеріальну та моральну шкоду, і стягнути з відповідача 3 матеріальну шкоду в сумі 4563,2 грн. за проведення судово-будівельної експертизи, і 50000,00 грн. моральної шкоди за створення перешкод у отриманні позивачем для експлуатації підземного гаражу по укладеному з відповідачем 2 договору від 28 лютого 1999р.». 8. Заява № 8 від 09 грудня 2014р. в якій позивач збільшив розмір відшкодування збитків та просив суд: «Стягнути з відповідача 1 на його користь грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальних збитків в розмірі 11500,0 дол. США та відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000,0 грн.; стягнути з відповідача 3 на свою користь грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальних збитків в розмірі 11500,0 дол. США.». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є членом гаражного кооперативу - відповідача 2, і ним як членом кооперативу було сплачено паєнакопичення та за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва визнано право власності на гаражний бокс № [NUMBER] у двоповерховому підземному гаражному комплексі відповідача 2, розташований в [ADDRESS]. Однак, внаслідок дій посадових осіб відповідача 2 та за попередньою змовою відповідачів 1-3, позивач не в змозі належним чином здійснювати користування своїм майном - вищезазначеним гаражем, оскільки відповідачем 2 було здійснено на думку сторони позивача будівництво офісного центру на земельній ділянці, яка була відведена саме для відповідача 2, і внаслідок цього будівництва було пошкоджено гараж позивача, та спричинена йому додатково моральна шкода та збитки. Саме будівництво на думку позивача не відбулось, якби відповідачі 1-3 діяли у відповідності з вимогами закону. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, які були зазначені в його заявах №№1-8, просив суд їх задовольнити. В подальшому, судом позивач був видалений із зали судового засідання в порядку ст. ст. 90, 91 ЦПК України. Відповідачі 1-3, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Так, відповідачі 1, 3 надіслали письмові заперечення на позов, при цьому відповідач 1 неодноразово клопотав про застосування судом строків позовної давності. Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначаючи, що відповідач 3 діяв у межах закону і не спричинив позивачу ні матеріальної ні моральної шкоди, вимоги позивача до відповідача 3 є надуманими та безпідставними. Представники відповідачів 1, 2 в судові засідання не з'являлись, поважності причин неявки суду повідомлено не було, і суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 3, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорювалося сторонами, позивач є членом кооперативу - відповідача 2, згідно списку членів відповідача 2, які були прийняті 03 липня 1999р. (а.с. 73 т. 3). 28 лютого 1999р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір про пайову участь у будівництві двоповерхового підземного гаражу за адресою: [ADDRESS], яким визначено строк виконання 30 травня 2002р. (а.с. 4 т. 1). Рішенням Загальник зборів членів відповідача 2 від 02 грудня 2006р. за позивачем закріплений бокс № [NUMBER] у ГБК «Авіатор», видане свідоцтво про закріплення за ним боксу та перепустку (а.с. 196 т. 3). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2013р. по цивільній справі № 2610/24325/2012 (провадження №2/761/2005/2013) за позовом [PERSON] до Гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор» про визнання права власності на гаражний бокс та передачі його у власність - визнано за позивачем право власності на гаражний бокс № [NUMBER] у двоповерховому підземному гаражному комплексі Гаражно-будівельному кооперативі «Авіатор», розташований в [ADDRESS]; зобов'язано Гаражно-будівельний кооператив «Авіатор» передати у власність позивача зазначений гаражний бокс № [NUMBER]. 30 січня 2015р. позивачем було здійснено реєстрацію права власності на зазначений гаражний бокс (а.с. 81 т. 6). Судом встановлено, що рішенням відповідача 3 за № 43/43 від 20 червня 2002р. «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», останній вирішив затвердити проект відведення земельних ділянок відповідачу 2 для будівництва та експлуатації та обслуговування підземних гаражів на [ADDRESS] та передано відповідачу 2 в оренду земельні ділянки загальною площею 0,44 га для будівництва та обслуговування підземних гаражів. На підставі зазначеного рішення відповідача 3 за № 43/43 між відповідачами 2 і 3 було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 11 лютого 2003р. ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за № 91-6-00086. 18 серпня 2004р. листом за вих. № 219 за підписом Голови правління відповідача 2 [PERSON] на ім'я Київського міського голови, відповідач 2 відмовився від частини земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,007 га, наданої згідно вищезазначеного рішення відповідача 3 за № 43/43 на користь відповідача 1 для будівництва та експлуатації пункту технічного обслуговування з офісним приміщенням. 23 грудня 2004р. відповідачем 3 було прийнято рішення №998/2408 «Про передачу Приватному підприємству «Ерідан» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів з офісними приміщенням на [ADDRESS]». На підставі зазначеного рішення відповідача 3 були внесені зміни до договору оренди земельної ділянки № 91-6-00086 від 11 лютого 2003р., укладеного між відповідачами 2 і 3. Пунктом 2 цього рішення відповідача 3 затверджено проект відведення та передано відповідачу 1 в короткостроковому оренду на 1 рік, земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва, експлуатації та обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів з офісним приміщенням на [ADDRESS]. 18 травня 2005р. між відповідачами 2 і 3 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами 1 і 2 та зареєстрованого ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 лютого 2003р. за № 91-6-00086, вказаний договір про внесення змін був зареєстрований 23 серпня 2005р. за № 91-6-00478. Згідно п. 7.4 рішення відповідача 3 від 08 липня 2008р. за № 1154/4592 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 27 листопада 2008р. № 663/663 «про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23 серпня 2005р. № 91-6-00477 та продаж цієї земельної ділянки Приватному підприємству «Ерідан» для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів на [ADDRESS]» зобов'язано відповідача 1 забезпечити вільний постійний доступ (проїзд, прохід) до земельної ділянки відповідача 2 на [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» на підставі рішення Господарського суду Рівненської області від 13 травня 2009р. по справі № 19/67 було зареєстровано право власності за відповідачем 1 на офісний центр і пункт технічного обслуговування автомобілів на [ADDRESS] та видано відповідачу 1 реєстраційне посвідчення № 006238 від 23 вересня 2009р. Рішенням Господарського суду м. Києва від 12 березня 2012р. по справі № 36/368, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення відповідача 3 за № 998/2408 «Про передачу Приватному підприємству «Ерідан» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів з офісними приміщенням на [ADDRESS]». Згідно постанови Вищого господарського суду України від 23 лютого 2012р. по справі № 48/524, касаційну скаргу ПП «Ерідан» залишено без задоволення; постанову від 24 листопада 2011р. Київського апеляційного господарського суду у справі № 48/524 залишено без змін, і зазначеним рішенням касаційної інстанції було встановлено, що рішенням від 19 січня 2011р. Господарського суду м. Києва по цій справі, зобов'язано ПП «Ерідан» усунути перешкоди у користуванні Гаражно - будівельному кооперативу «Авіатор» орендованою земельною ділянкою шляхом знесення ПП «Ерідан» елементів будівлі за адресою: [ADDRESS], які виступають на земельну ділянку площею 0,3437 га, кадастровий номер 8000000000:88:140:0020, що розташована по [ADDRESS], яку орендує кооператив на підставі договору оренди земельної ділянки від 13 січня 2003р. та договору від 18 серпня 2005р. про внесення змін і доповнень до договору протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Визнано недійсним односторонній правочин Гаражно - будівельного кооперативу «Авіатор» про відмову від права користування частиною земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,07 га, вчинений на користь ПП «Ерідан», оформлений листом № 219 від 19 серпня 2004р. Постановою від 11 квітня 2011р. Київського апеляційного господарського суду рішення від 19 січня 2011р. Господарського суду м. Києва залишено без змін. Постановою від 16 червня 2011р. Вищого господарського суду України постанову від 11 квітня 2011р. Київського апеляційного господарського суду залишено без змін. Рішенням від 22 серпня 2011р. Господарського суду м. Києва частково задоволено заяву ПП «Ерідан» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 19 січня 2011р. Господарського суду м. Києва, яке в частині визнання недійсним одностороннього правочину Гаражно - будівельного кооперативу «Авіатор» про відмову від права користування частиною земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,07 га, вчиненого на користь ПП «Ерідан», оформленого листом № 219 від 19 серпня 2004р., скасовано. Постановою від 24 листопада 2011р. Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Гаражно - будівельного кооперативу «Авіатор» задоволено, рішення від 22 серпня 2011р. Господарського суду м. Києва скасовано, а рішення від 19 січня 2011р. Господарського суду м. Києва залишено без змін та залишено без задоволення заяву ПП «Ерідан» про перегляд такого рішення за нововиявленими обставинами. Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/11045/14 за заявою ПП «Ерідан» (ЄДРПОУ 30181190) про банкрутство. Постановою від 01 липня 2014р. ПП «Ерідан» (ЄДРПОУ 30181190) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст ч. 4 ст. 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову. Судом встановлено, що позивачем не було виконано вищезазначені вимоги Закону (ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), при цьому позивачу було відомо, що стосовно відповідача 1 порушено справу про банкрутство, а також судом додатково були роз'яснені позивачу зазначені норми Закону. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що йому було спричинені збитки та майнову шкоду, а також заподіяно моральну шкоду. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно Висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічної експертизи № 149 від 10 червня 2014р. (а.с 170-215 т.4), яка була проведена за клопотанням сторони позивача, підземний гаражний бокс № [NUMBER] не є аварійним. Стан підземного вбудованого приміщення гаражного боксу № [NUMBER] в Гаражно - будівельному кооперативі «Авіатор» по [ADDRESS] на поточний час відноситься до ІІІ стану - не придатний до нормальної експлуатації. Його вартість в стані на поточний час може становити 335000,0 грн. або 28500,0 у.е. Технічною причиною пошкоджень та руйнувань конструкцій цього гаражного боксу являється взаємодія води з конструкціями та елементами опорядження стелі та стін в приміщенні гаражу через пошкодження захисного шару та неякісне влаштування експлатуємої покрівлі над даним гаражем. Вартість необхідних затрат на відновлення гаражного боксу № [NUMBER] до стану який він мав по результатам його будівництва може складати 6274,0 грн.; ринкова вартість цього гаражного боксу після його відновлення на поточний час може складати 400000,0 грн. або 34000,0 у.е. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було надано суду, належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що йому було заподіяно шкоду з вини відповідачів, їх дії були неправомірними і між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, при цьому судом враховано, що пошкодження майна позивача - гаражного боксу № [NUMBER], згідно Висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічної експертизи № 149 від 10 червня 2014р., відбулось внаслідок пошкодження захисного шару та неякісного влаштування експлатуємої покрівлі над даним гаражем. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Протягом всього часу розгляду справи, стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування розміру морально шкоди. За змістом ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України 4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи, що відповідачем 1, було подано до суду заяви про застосування строків позовної давності (а.с. 159, 160, 167, 168 т. 3), а позивачем протягом тривалого часу розгляду справи в суді не було надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку давності. Так, вимоги, які були зазначені позивачем в Заявах №№ 1-4, 1), 2) були подані до суду з пропуском строку позовної давності, як і вимоги немайнового характеру, які були зазначені в Заяві № 7. з урахуванням численних уточнень. Крім того, вимога позивача про зобов'язання відповідача 1 знести самовільну побудовану споруду по адресі: [ADDRESS], яка ним була заявлена вперше в Заяві № 1, також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було надано суду доказів того, враховуючи час будівництва, чи не будуть порушене право власності інших членів кооперативу, які мають у володінні та користуванні гаражні бокси, до руйнації їх майна, а саме інших гаражних боксів, в разі знесення цього приміщення. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача, які заявлені ним в Заяві № 4, і в подальшому трансформовані в наступних Заявах про визнання дій відповідача 3 незаконними, як здійсненні із вчиненням Акту перевірки дотримання відповідачем 2 вимог земельного законодавства за № 72/10 від 22 лютого 2011р. та на його підставі визнання, що підземні гаражі відповідача 2 знаходяться на прилеглій земельній ділянці відповідача 1 площею 71 кв.м., що межові знаки, передані в оренду відповідача 2, відсутні, і тому встановити відповідність меж земельної ділянки та її площу до договору оренди між відповідачами 2 і 3 не є можливим; спонукати відповідача 3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідачем 2 площею 0,4125 га, припинити для відповідача 1 право користування земельною ділянкою площею 0,07 га шляхом скасування всіх вчинених протиправно договорів щодо неї, і відновити з відповідачем 2 договір оренди на цю ділянку, який існував до порушення, як такі, що не ґрунтуються на вимогах Закону, враховуючи те, що позивач фактично діє в інтересах відповідача 2, при цьому не маючи на це відповідні повноваження. Крім того, позивачем взагалі не надано суду належних і допустимих доказів, щодо врегулювання спору в досудовому порядку, згідно вимог ЗК України, і за наявності вищенаведених рішень по справам. Які розглядались за участю відповідачів 1-3 в порядку господарського судочинства, і які набрали законної сили. Крім того, суд не наділений повноваження, в розумінні ст. 16 ЦК України про скасування поштової адреси, оскільки поштова адреса надається відповідним розпорядженням районної у м. Києві державної адміністрації, однак, враховуючи суб'єктний склад сторін по справі, позивач звернувся з зазначеними вимогами до неналежного відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, як безпідставного, необґрунтованого, з заявленням вимог з пропуском позовної давності.

Outcome: dismissed