Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія висновку про проведення незалежної експертизи ларька № 3 від 22.11.2010р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2010р.; копія технічного паспорту на нежитлове приміщення ларьок № 3 літ. «Г» в м. Рені, по вул. Пролетарській, № 29; копія витягу про державну реєстрацію від 10.02.2011р. № 28959659; копія паспорту громадянина України [PERSON], серії КЕ № 956320; копія паспорту громадянина України [PERSON], серії КЕ № 356024; копія паспорту громадянина України [PERSON], серії КК № 416111; копія паспорту громадянки України [PERSON], серії КЕ № 937144; лист відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 18.12.2013р. за вх. № 9539; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернулась у суд із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що майже 12 років володіє нежитловим приміщенням ларьок № 3, розташований по вул. Пролетарська, № 29, у м. Рені, Одеської області. Дружина відповідача, яка померла 06.01.2007р. продала позивачу вищезазначене нежитлове приміщення, але у звязку з тим, що у позивача не було часу займатися переоформленням документів, видав [PERSON], доручення для нотаріального оформлення договору купівлі продажу нежитлове приміщення. Однак, позивач дізнався, що [PERSON] не оформила нежитлове приміщенням ларьок № 3, на його імя. Тому, йому прийшлось нежитлове приміщення на імя її чоловіка [PERSON] З моменту укладання договору купівлі продажу позивач повністю утримує ларьок № 3, сплачує комунальні платежі, зробила поточний та капітальний ремонт. Крім того, на протязі усього часу володіння майном, відповідач жодного разу не предявив вимог, щодо повернення йому майна. Тому, позивач вважає, що він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, у вигляді нежитлового приміщенням ларьок № 3, розташований по вул. Пролетарська, № 29, у м. Рені, Одеської області, на протязі більше 10 років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за ним. У судовому засіданні, 07.02.2014р., були опитані у якості свідків: - [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] купив у відповідача [PERSON] магазин на базарі в м. Рені по вул. Пролетарській, 29 ларьок № 3, десь в 2001-2002р. [PERSON] зробив там ремонт, утримує ларьок в належному стані, сплачує податки. - [PERSON], який пояснив, що позивача знає, це його родич. [PERSON] працює на базарі, ларьок № 3, в м. Рені по вул. Пролетарській 29 вже більше 10 років. Пояснив, що він був в ларьку позивач зробив ремонт, сплачує податки. Пояснив, що позивач торгує рибацькими снастями. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.397 ЦК України «володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе….Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду» Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, як було встановлено, позивач фактично відкрито та безперервно володіє нежитловим приміщенням (ларьок № 3), розташований по вул. Пролетарська, № 29, у м. Рені, Одеської області, протягом 12 років. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, володіння позивача зазначеним майном житловим будинком № 238, по вул. 28 Червня, у м. Рені, Одеської області, почалося за 2 роки до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 р.). Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме: нежитловим приміщенням ларьок № 3, розташований по вул. Пролетарська, № 29, у м. Рені, Одеської області, майже дванадцять років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за позивачем.

Outcome: approved