Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на гараж № 131 (далі [PERSON] 1), та на гараж № 132 (далі [PERSON] 2) по вулиці Юрія Глухова, 65-б в м. Новоград-Волинський. В обґрунтування позову зазначає, що в 1979 році йому було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража, які було в цьому ж році побудовано, та виготовлено технічні паспорти. В 2012 році отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, яку розділено на дві з № 131 та № 132 по вул. Юрія Глухова, 65 - Б (далі Земельна Ділянка), цільовим призначенням якої зазначено будівництво та обслуговування гаража. Оскільки наданий час він не має відповідної документації, яка давала право виконувати будівельні роботи з будівництва двох гаражів та затвердженого в уставленому законом порядку проекту, а тому гаражі мають статус самочинно збудованого об`єкту. Враховуючи те, що гараж збудований до 05 серпня 1992 року, а чинне законодавство на сьогоднішній день не передбачає позасудового врегулювання питання щодо оформлення права власності на такі об`єкти, змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача просив слухати справу без його участі. Представник Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Житомирської області в судове засідання не прибув, заперечення проти задоволення позову не подав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що в 1979 році позивачем був самочинно збудований [PERSON] 1 та [PERSON] 2, а у 2008 році виготовлено технічні паспорти. (а. с. 14-17). Земельна Ділянка, на якій розташовані Гаражі, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.10.2012 року, виданого на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 05 серпня 2009 року, належить позивачу [PERSON], а цільовим її призначенням є будівництво та обслуговування індивідуального гаража (а.с. 5). Відповідно до висновку № 9 та № 10 від 12.06.2018 року начальника управління головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради, Гаражі не порушують нормативних містобудівних вимог і можуть використовуватись за призначенням. Зареєструвати право власності на Гаражі у встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядку позивач не зміг, оскільки затвердженого в установленому порядку проекту будівництва оспорюваних гаражів позивач не має. Таким чином, оскільки будівництво гаража було проведено в 1979 році, і наданий час позивач не має відповідної документації, яка давала йому право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що гараж має статус самочинно збудованого обєкту. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Згідно ст. 376 ЦК України, будівля, споруда вважаються самочинним\~ будівництвом, якщо вони збудовані на земельній\~ ділянці, що не була відведена для цієї мети, чи без належного дозволу або без належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, за винятком надання їй земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Водночас згідно із частиною третьою\~статті 376 ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта\~статті 376 ЦК України). З аналізу частин третьої, четвертої\~статті 376 ЦК України\~випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. При цьому слід ураховувати положення частини першої\~статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (в тому числі і будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, порядок якої встановлюється законом (ст. 182 ЦК України). Приймаючи до увагу зазначені норми закону та «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461 у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з даним Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації та за результатами проведення технічного обстеження. \~Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки право власності на Земельну Ділянку було надано позивачу уже під збудовані Гаражі, а іншого шляху оформлення права власності на Гаражі, ніж звернення з відповідним позовом до суду, в позивача немає, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved