Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказує, що 06 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 2,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058931. Вона, як єдиний спадкоємець за законом, вступила в управління спадковим майном, однак державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку міститься виправлення в написанні прізвища власника з «Димчин» на «Димнич». За таких обставин вона не може оформити свої спадкові права, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер 06 квітня 2015 року в с. Мартинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 11, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 253172, виданого виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 07 квітня 2015 року. У відповідності до даних довідки, виданої виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району 26 серпня 2015 року за № 679, [PERSON], який помер 06 квітня 2015 року, на день смерті проживав за адресою: [INFO] разом з дружиною [PERSON], [INFO]. Згідно матеріалів спадкової справи № 666/2015, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 06 квітня 2015 року [PERSON], єдиною спадкоємицею є позивачка [PERSON] Позивачка [PERSON], [INFO], являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-АБ № 427786, виданого Чернівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 29 серпня 1971 року та відповідним штампом в її паспорті. У довідці, виданій виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району 03 жовтня 2016 року за № 919, вказано, що на території Староостропільської сільської ради дійсно був зареєстрований та проживав до дня смерті [PERSON], який помер 06 квітня 2015 року, а [PERSON] не був зареєстрований та не проживав на території сільської ради. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2016 року за № 3516/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого 06 квітня 2015 року [PERSON], а саме, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,51 га, кадастровий номер 6824288600:03:006:0001, розташовану на території Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, в звязку з тим, що в Державному акті на право власності на вказану земельну ділянку зроблено виправлення в графі власник з «Димчин» на «Димнич». Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, тому вищевказаний державний акт із виправленням не може бути використаний для видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку містить виправлення, тому, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved