Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Описова частина Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) про визнання договору поруки припиненим. Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2007 року вона уклала з відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» договір поруки № 06/104П-07, за умовами якого поручилась відповідати за зобов'язаннями [PERSON] щодо повернення 370 000,00 дол. США до 25 червня 2029 року, що виникають з кредитного договору від 26 червня 2007 року № 06/1046К-07 (далі - кредитний договір), який останній уклав з ВАТ «Банк Універсальний». Зазначала, що з 09 липня 2013 року за кредитним договором існує заборгованість, вимогу щодо погашення якої банк направив їй 20 травня 2014 року, посилалась на те, що банк пропустив шестимісячний строк звернення до поручителя, передбачений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Крім того, банк в односторонньому порядку з 15 липня 2008 року підвищив процентну ставку за кредитним договором, а рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2010 року зазначені дії банку визнані неправомірними, тому позивач вважала, що кредитор втратив право вимоги до поручителя з 15 липня 2008 року. За викладених обставин [PERSON] просила визнати договір поруки припиненим. Короткий зміст рішення суду першої інстанції Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2016 року позовні вимоги задоволено. Договір поруки від 26 червня 2007 року № 06/1047П-07, укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», визнано припиненим. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про погашення періодичних платежів має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу (09 липня 2013 року), а вимога до поручителя направлена 20 травня 2014 року, то банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя. Крім того, банк з 15 липня 2008 року підвищив процентну ставку за кредитним договором без згоди поручителя. Зазначені обставини суд визнав підставами вважати поруку припиненою відповідно до частин першої та четвертої статті 559 ЦК України і правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14. Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2016 року залишено без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим; кредитор втратив право звернення з вимогою до поручителя 15 липня 2008 року, підстав для застосування у справі строків позовної давності немає. Короткий зміст вимог касаційної скарги У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог. Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 18 січня 2018 року справу передано до Верхового Суду. Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п'яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Аргументи учасників справи Доводи особи, яка подала касаційну скаргу Касаційна скарга мотивована тим, що після ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2010 року банк провів перерахунок процентів за кредитним договором, з цього моменту позичальник належно погашав заборгованість до червня 2013 року, тому вважає, що відсутнє будь-яке збільшення розміру відповідальності поручителя. Крім того, зазначає, що договір поруки, відповідно до його умов, діє з моменту підписання до повного виконання зобов'язань за кредитним договором; банк направив вимогу позичальнику та поручителю 22 травня 2014 року, з позовом звернувся до суду 23 вересня 2014 року, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, вважає, що наслідки пропуску позивачем строку пред'явлення вимог до поручителя можуть бути застосовані лише до частини періодичних платежів, а не до всієї суми заборгованості. Також зазначає, що строк позовної давності у справі почав відлік з ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2010 року, яким ПАТ «Універсал Банк» було зобов'язано перерахувати проценти відповідно до розміру, встановленого кредитним договором, що є підставою для відмови у позові. Відзив на касаційну скаргу не подано. Фактичні обставини справи, встановлені судами Суди встановили, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06/1046К-07 (далі - кредитний договір), за умовами якого останньому надавалось 370 000,00 дол. США зі сплатою 11,95 % річних, зі строком повернення коштів - до 25 червня 2029 року. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено договір поруки № 06/104П-07, який передбачає солідарну відповідальність позичальника та поручителя (пункт 4 договору поруки). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2010 року у справі № 2п-9044/10 визнано неправомірними дії ПАТ «Універсал Банк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 26 червня 2007 року № 06/1047К-07; зобов'язано банк провести перерахунок коштів, сплачених [PERSON] за користування кредитом за процентною ставкою 17 % річних відповідно до ставки 11,95 % річних, починаючи з 15 лютого 2008 року (а. с. 72). Мотивувальна частина Позиція Верховного Суду Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Касаційна скарга підлягає задоволенню. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частини перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (частина перша статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій). Крім того, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Суди встановили, що позичальник не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем зобов'язаний здійснювати сплату процентів за користування коштами (пункт 4.4 кредитного договору). Сплата позичальником заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом (пункт 4.5 кредитного договору). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Водночас, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18). У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що сторони кредитного договору визначили строк виконання позичальником окремих зобов'язань з внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки зобов'язання [PERSON] за кредитним договором визначено окремими зобов'язаннями з внесення щомісячних платежів, то строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 245 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З 09 липня 2013 року [PERSON] припинив сплачувати кошти за кредитом. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норму частини четвертої статті 559 ЦК України, дійшли необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання припиненим договору поруки, оскільки порука [PERSON] припинилася лише в частині щомісячних зобов'язань поза межами шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та діє в іншій частині, ураховуючи, що кредит надавався на строк до 25 червня 2029 року. Помилковим є висновки судів попередніх інстанцій щодо припинення поруки також з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України, з огляду на наступне. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2010 року у справі № 2п-9044/10 банк зобов'язано перерахувати проценти за користування коштами відповідно до процентної ставки, передбаченої кредитним договором. Тобто, цим судовим рішенням вирішено питання поновлення права, у такому разі обсяг відповідальності позичальника і поручителя не збільшився. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, то заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 вересня 2016 року слід скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Щодо судових витрат Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення судових; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягають стягненню судові витрати, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 267,96 грн та витрати, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у сумі 292,32 грн.

Outcome: approved