Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

В грудні 2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що 06 вересня 2012 року Новоселицькою райдержадміністрацією прийнято розпорядження про передачу Свято-Вознесенському чоловічому монастирю «Банчени» водного об'єкту в оренду в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнецької сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів. На виконання вказаного розпорядження, між Новоселицькою райдержадміністрацією та Свято-Вознесенським чоловічим монастирем «Банчени» було укладено договір оренди вказаного водного об'єкта № 71 від 29 листопада 2012 року, що був у визначному порядку погоджений Дністровсько-прутським басейновим управлінням водних ресурсів та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Чернівецькій області. Орендована водойма була передана в користування позивачу згідно акту приймання-передачі від 11 грудня 2012 року. Крім того, 04 лютого 2013 року Новоселицькою райдержадміністрацією прийнято розпорядження № 18 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду позивачу, яким надано Свято-Вознесенському чоловічому монастирю «Банчени» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водною фонду в оренду для товарного риборозведення та сінокосіння а адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнської сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів. Однак, до тепер позивач не може приступити до реалізації законно набутого права користування вказаним водним об'єктом, оскільки відповідачем здійснюється незаконна діяльність стосовно водного об'єкта, чим порушені законні права та інтереси належного орендаря (позивача) вказаного водного об'єкта. Здійснюючи будь-яку діяльність на території прибережної смуги навколо орендованого водного об'єкта, в тому числі і видаючи незаконні дозволи на рибальство, відповідач робить неможливою реалізацію прав користуванням майном єдиним законним орендарем. Крім того, самовільне утримання будь-якого підсобного господарства чи іншої будівлі в прибережній смузі водного об'єкта, що належить позивачу, є протиправним і перешкоджає використанню орендованого водного об'єкта законним володільцем за його цільовим призначенням. Тому, просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні вказаним водним об'єктом, а саме заборонити йому проводити будь-яку діяльність на водному об'єкті, зобов'язати відповідача зупинити ведення підсобного господарства в прибережній смузі водного об'єкта та прибрати з прибережної смуги все майно і споруди, що йому належить. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов. Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили суду, що відповідач фактично використовує став в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнецької сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів для розведення риби на підставі договору оренди землі з Динівською сільською радою Новоселицького району від 03 січня 2012 року, який не був належним чином зареєстрований. Оскільки, відповідач оспорює правомірність передачі водного об'єкту в оренду позивачу, вважає, що звертатися з позовом про усунення перешкод у користуванні водним об'єктом може тільки Динівська сільська рада Новоселицького району, тому вважає позов необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, а згідно ч. 1 ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Статтею 51 Водного кодексу України передбачено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, реакційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Таким чином, з вищенаведених нормативно-правових актів випливає, що власник на власний розсуд володіє, користується та розпоряджається майном. Однак у випадку, якщо власник виявив бажання передати майно у користування іншій особі, власник втрачає на період такого користування право володіння та користування ним, передавши його іншій особі, яка набуває право користування і як наслідок права усувати будь-які перешкоди у здійсненні цього права, застосувати способи поновлення порушення своїх прав шляхом припинення дій, що порушують таке право, про що зазначено в ст. 16 ЦК України. При таких обставинах, як власник так і користувач, до якого перейшло на період дії правочину (оренди) право користування має право з підстав передбачених ст. ст. 11, 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та припинення дій, що порушують це право. Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що 06 вересня 2012 року Новоселицькою райдержадміністрацією прийнято розпорядження про передачу Свято-Вознесенському чоловічому монастирю «Банчени» водного об'єкту в оренду в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнецької сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів. На виконання вказаного розпорядження, між Новоселицькою райдержадміністрацією та Свято-Вознесенським чоловічим монастирем «Банчени» було укладено договір оренди вказаного водного об'єкта № 71 від 29 листопада 2012 року, що був у визначному порядку погоджений Дністровсько-прутським басейновим управлінням водних ресурсів та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Чернівецькій області. Орендована водойма була передана в користування позивачу згідно акту приймання-передачі від 11 грудня 2012 року. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2013 року, було відмовлено у задоволенні позову відповідача про скасування як незаконне розпорядження Новоселицької райдержадміністрації від 06 вересня 2012 року про передачу Свято-Вознесенському чоловічому монастирю «Банчени» водного об'єкту в оренду в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнецької сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів. 04 лютого 2013 року Новоселицькою райдержадміністрацією прийнято розпорядження № 18 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду позивачу, яким надано Свято-Вознесенському чоловічому монастирю «Банчени» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водною фонду в оренду для товарного риборозведення та сінокосіння в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнської сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів. З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 26 квітня 2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] використовує переданий в оренду позивачу водний об'єкт, який знаходиться в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнської сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів, про що свідчить благоустрій біля ставу, видача відповідачем дозволів на рибальство, ведення ним на березі ставу в прибережній музі підсобного господарства. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає можливість позивачу вільно розпоряджатися орендованим водним об'єктом та створює йому перешкоди у реалізації законно набутого права користування вказаною водоймою. Посилання відповідача та його представника на законність використання ним спірного водного об'єкту відповідно до укладеного договору оренди землі з Динівською сільською радою Новоселицького району від 03 січня 2012 року, суд вважає безпідставним, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів державної реєстрації вказаного договору, так як відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що позивач на законних підставах орендує водний об'єкт, який знаходиться в адміністративних межах Маршинецької, Динівецької, Строїнської сільських рад за межами вищевказаних населених пунктів, а відповідач створює перешкоди у реалізації його права користування вказаною орендованою водоймою, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останніми судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 41, 124 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 759, 761, 773 ЦК України, ст. 51 Водного кодексу України, суд

Outcome: approved