Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням позовної заяви від 27.01.2017 року, поданої на виконання вимог ухвали суду від 03.01.2017 року про залишення позовної заяви без руху, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2010 року, виданого Комунальним підприємством Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками 1/20 частки квартири [ADDRESS]. При цьому, на даний час у квартирі окрім [PERSON] та [PERSON] також зареєстрований колишній чоловік позивачки - [PERSON]. Разом з тим, після розірвання шлюбу відповідач не тільки не проживає в квартирі, а ще й не сплачує житлово-комунальні послуги, чим, в свою чергу, перешкоджає позивачці, як одному із власників житла, вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач вже тривалий час не проживає у спірній квартирі, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, а також не несе інших витрат по утриманню квартири, позивачка просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 30.06.2017 року, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надіслали до суду клопотання, в якому зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а розгляд справи просять проводити у їх відсутність. Третя особа Сільськогосподарське Публічне акціонерне товариство «Київська Овочева Фабрика» свого представника в судове засідання не направила, подавши при цьому клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа Шевченківський районний відділ №2 Головного управління Державної міграційної служби у м.Києві свого представника в суд не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини нявки свого представника суд не повідомила. Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка та її представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч.1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 23.09.1997 року, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2010 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2010 року (а.с. 14, 16-17). Разом з тим, згідно з довідками Сільськогосподарського ПАТ «Київська овочева фабрика» №№ 050, 006 (форма № 3) від 28.11.2015 року та 09.06.2017 року відповідно, на даний час за вищевказаною адресою, окрім [PERSON] та позивачки, також зареєстрований колишній чоловік останньої - [PERSON], з яким позивачка розлучилася 27.05.2015 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення Шевченківського районного суду м.Києва (а.с. 13). Водночас, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з 21.11.2015 року, що підтверджується Актом про не проживання у квартирі за місцем реєстрації місця проживання від 05.12.2016 року, який складений мешканцями будинку, в якій знаходиться квартири позивачки (а.с. 19). Крім того, з наявних в матеріалах справи копій квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що [PERSON] не несе витрат на оплату комунальних послуг, витрат про утриманню будинку та прибудинкових територій тощо (а.с. 6-12). В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, а саме те, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] більше року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved