Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 01.04.2013р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано та з нього стягнуті аліменти на утримання доньки. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали наступне майно: вантажний автомобіль «Газель», д/н [NUMBER], вартістю 40 000,00 грн.; автомобіль БМВ, д/н [NUMBER], вартістю 48 000,00 грн.; телевізор LE 37A330 J1, вартістю 3 000,00 грн.; телевізор Panasonic, N OTC-21PM10RSENAL NMN 0521274, вартістю 3 000,00 грн.; комп'ютер, вартістю 2 000,00 грн.; холодильник NORD, вартістю 500,00 грн.; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 400,00 грн.; пральну машину ARDO, вартістю 600,00 грн.; квартиру[ADDRESS], вартістю 75 000,00 грн. Усього майна на 171 500 грн. 00 коп. Окрім того зазначила, що під час шлюбу сім'ї необхідні були грошові кошти і вона була вимушена 01.04.2012р. скористатися кредитною карткою ПАТ «Альфа-Банк» [NUMBER] на суму 5 900,00 грн. Кредит за карткою на цей час не сплачено, хоча гроші використані в інтересах сім'ї. 19.06.2012р. нею в ПАТ «Дельта-Банк» також було взято кредит в інтересах сім'ї вартістю 8 000,00 грн., який також не сплачено. Крім того за час шлюбу з [PERSON] виникла заборгованість по сплаті внеску до пенсійного фонду України у сумі 9 000,00 грн., сплаті комунальних послуг у сумі 13 870,81 грн. З урахуванням того, що дійти згоди щодо добровільного поділу майна з відповідачем вона не може, просила суд поділити спільне майно подружжя, а саме: визнати за нею право власності на квартиру[ADDRESS], вартістю 75 000,00 грн.; телевізор LE 37A330 J1, вартістю 3 000,00 грн.; комп'ютер, вартістю 2 000,00 грн.; холодильник NORD, вартістю 500,00 грн.; пральну машину ARDO, вартістю 600,00 грн., та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти рівні ? частині заборгованості за кредитними картами, а також 4500,00 грн. заборгованості перед пенсійним фондом та 6 940,40 грн., що є ? частиною заборгованості по сплаті комунальних послуг. Визнати за відповідачем право власності на вантажний автомобіль «Газель», д/н [NUMBER], вартістю 40 000,00 грн.; автомобіль БМВ, д/н [NUMBER], вартістю 48 000,00 грн.; телевізор Panasonic, N OTC-21PM10RSENAL NMN 0521274, вартістю 3 000,00 грн.; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 400,00 грн. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, а саме: відмовилась від позовних вимог у частині поділу вантажного автомобілю «Газель», д/н [NUMBER], вартістю 40 000,00 грн.; автомобілю БМВ, д/н [NUMBER], вартістю 48 000,00 грн., а також просила збільшити її частку у праві власності на квартиру[ADDRESS] з урахуванням інтересів її неповнолітніх дітей. В іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі і пояснив суду, що квартира [ADDRESS] була придбана ними під час шлюбу, але згідно договору купівлі-продажу від 12.03.2012р. вони купили її у рівних частках, тобто по ? за кожним і тому вона є їхньою з [PERSON] спільною частковою власністю, а не спільною сумісної власністю подружжя. Крім того пояснив, що предмети домашнього побуту, заявлені у позові, окрім комп'ютера, позивачка фактично вивезла з квартири і вони знаходяться у неї, проти чого він не заперечує і тому вважає, що у цій частині між ними спір відсутній. Стосовно поділу заборгованості по внеску до пенсійного фонду, за кредитними картами та по сплаті комунальних послуг пояснив, що заборгованість по сплаті внеску до пенсійного фонду не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, заборгованість по кредитним картам позивача також не є об'єктом поділу, так як гроші витрачалися [PERSON] на особисті потреби, а не в інтересах сім'ї; заборгованість по сплаті комунальних послуг не доказана. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, без самостійних вимог - Органу опіки та піклування Макіївської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 368 ЦК України). На підставі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільно сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України ). Судом встановлено, що в період з 26.11.2003р. по 01.04.2013р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено з 01.08.2012р., а рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 01.04.2013р. шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. 12.03.2012р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 522, та зареєстрованого в КП «БТІ м. Макіївки» 10.04.2012р. за № 32204741, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та сплатити продавцям обговорену грошову суму. Загальна площа квартири 60 кв.м., в т.ч. житлова - 41,10 кв.м. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 10.04.2012р. сторонам належить по ? частки зазначеної квартири. Приписами ст.357 ЦК України регламентовано, що власність двох бо більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відтак, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] і тому не може бути поділена між ними. Однак, суд зауважує, що згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Позовних вимог про поділ в натурі квартири [ADDRESS] позивачем не заявлялося. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею одноособово сплачені комунальні послуги та квартира плата за квартиру [ADDRESS] у сумі 13 870,81 грн. Отже, у [PERSON] не виникло право вимоги до [PERSON] по сплаті ? заборгованості по витратах на утримання квартири, а самі витрати на утримання квартири не є об'єктом права спільної сумісної власності у розумінні ст. 61 СК України. Щодо позовних вимог в частині поділу заборгованості за кредитними картами ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта банк» суд зазначає наступне. Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності. Пунктом 4 ст.65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. З матеріалів справи судом встановлено, що на ім'я [PERSON] у ПАТ «Дельта Банк» 19.06.2012р. було відкрито рахунок [NUMBER]. Згідно виписки по зазначеному рахунку за період з 19.06.2012р. по 25.04.2013р. на ньому є заборгованість у сумі 9 180,83 грн. 01.04.2013р. у ПАТ «Альфа Банк» також було відкрито рахунок на ім'я [PERSON] Заборгованість по рахунку складає 5 652,74 грн. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. З метою доказування своїх вимог позивач надала до суду виписки по зазначеним кредитним рахункам. Однак, з зазначених виписок не вбачається, що [PERSON] укладаючи договори на відкриття кредитних рахунків, знімаючи готівкові гроші у банкоматах, а також розраховуючись картками у різних магазинах м. Макіївки діяла в інтересах сім'ї. Крім того, рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 01.04.2013р. встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені 01.08.2012р., а операції за кредитними картками здійснювались до січня 2013р. Отже, обов'язки за кредитними договорами перед ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта-Банк», які позивач взяла на себе, не можуть бути визнані судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як відсутні належні докази, що отримані гроші були використані в інтересах сім'ї. Щодо позовних вимог в частині стягнення ? заборгованості по оплаті внеску до пенсійного фонду України суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Отже, сплата єдиного внеску [PERSON] є її обов'язком, який виник у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності. Суду не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] брав участь у провадженні підприємницької діяльності [PERSON] Таким чином, в розумінні ст. 61 СК України єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не є об'єктом права спільної сумісної власності і не підлягає поділу між подружжям. Позовні вимоги в частині поділу предметів домашнього побуту, суд вважає доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено та визнано сторонами, що під час шлюбу ними були придбані наступні предмети домашнього побуту: телевізор LE 37A330 J1, вартістю 3 000,00 грн.; телевізор Panasonic, N OTC-21PM10RSENAL NMN 0521274, вартістю 3 000,00 грн.; комп'ютер, вартістю 2 000,00 грн.; холодильник NORD, вартістю 500,00 грн.; мікрохвильова піч Samsung, вартістю 400,00 грн.; пральна машина ARDO, вартістю 600,00 грн. Вартість спільного майна визначена сторонами за обоюдною згодою. Враховуючи фактичний порядок користування спільно нажитим майном, який існує між [PERSON] та [PERSON], виходячи із принципу рівності часток дружини та чоловіка, суд доходить до висновку про поділ предметів домашнього побуту між сторонами наступним чином. Виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на телевізор LE 37A330 J1, вартістю 3 000,00 грн.; комп'ютер, вартістю 2 000,00 грн.; холодильник NORD, вартістю 500,00 грн.; пральну машину ARDO, вартістю 600,00 грн.. Усього майна на 6 100,00 грн. Виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на телевізор Panasonic, N OTC-21PM10RSENAL NMN 0521274, вартістю 3 000,00 грн.; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 400,00 грн. Усього майна на 3 400,00 грн. У зв'язку з різницею в вартості часток подружжя, яка складає 1 350,00 грн. та зі згоди відповідача, вказана сума підлягає стягненню на користь відповідача з позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1 715,00 грн., з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 243,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial