Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

в заявленому позові позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 14 жовтня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1557. Від даного шлюбу у них дітей немає. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя. Спільних інтересів у них немає, кожен з них став жити своїм життям, вони віддалились одне від одного. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини такої неявки, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, в зв'язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу встановити позивачці дошлюбне прізвище. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в користь [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved