Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

В грудні 2019 року представник позивача ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7 від 27.08.2018 року в розмірі 136975,82 грн., судовий збір в сумі 1921,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 27.08.2018 року між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7 на суму 119990,00 грн., на підтвердження чого відповідачем було підписано заяву на отримання кредиту та паспорт кредиту. Відповідач погодилась на те, що підписана нею заява, паспорт та умови отримання кредиту становлять кредитний договір між нею та позивачем. Кошти двома платежами в сумі 19990,00 грн. та в сумі 100000,00 грн. були перераховані відповідачу, та остання їх отримала. Згідно укладеного між сторонами договору, відповідач прийняла на себе зобов`язання повернути позивачу протягом 72 місяців в строк до 27.08.2024 року суму отриманого кредиту, а також місячні проценти за користування кредитом в розмірі 3,0 % від суми кредиту, та щорічні проценти за користування кредитом в розмірі 9,99 % від непогашеної частини кредиту. Однак, відповідачем порушено договірні зобов`язання, у зв`язку з чим наявна заборгованість, яка станом на 20.11.2019 року становить суму в розмірі 136975,82 грн., з яких: 108327,15 грн. - заборгованість із повернення суми кредиту; 20785,36 грн. - прострочені місячні проценти; 5250,64 грн. - прострочені річні проценти; 2262,67 грн. - пеня із розрахунку подвійної ставки НБУ, та 350,00 грн. - сума штрафу. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, відповідачу надсилалась вимога про належне виконання умов договору, яка відповідачем була проігнорована. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду з захистом своїх прав з даним позовом та просить суд стягнути зазначену заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. В позові представник позивача просить суд розглянути справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Інші клопотання з боку сторони позивача до суду не надходили. Відповідач з будь-якими клопотаннями, зокрема, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням викликом сторін, - до суду не звертався. Відзив на позов та будь-які інші клопотання до суду зі сторони відповідача не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.08.2018 року між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7 на суму 119990,00 грн., на підтвердження чого відповідачем було підписано заяву на отримання кредиту та паспорт кредиту. Відповідач погодилась на те, що підписана нею заява, паспорт та умови отримання кредиту становлять кредитний договір між нею та позивачем. Кошти двома платежами в сумі 19990,00 грн. та в сумі 100000,00 грн. були перераховані відповідачу, що підтверджується копіями платіжних доручень, та остання отримала ці суму. Згідно умов, укладеного між сторонами договору, відповідач прийняла на себе зобов`язання повернути позивачу протягом 72 місяців в строк до 27.08.2024 року суму отриманого кредиту, а також місячні проценти за користування кредитом в розмірі 3,0 % від суми кредиту, та щорічні проценти за користування кредитом в розмірі 9,99 % від непогашеної частини кредиту. Згідно із ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, ст. 611 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 20.11.2019 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 136975,82 грн., з яких: 108327,15 грн. - заборгованість із повернення суми кредиту; 20785,36 грн. - прострочені місячні проценти; 5250,64 грн. - прострочені річні проценти; 2262,67 грн. - пеня із розрахунку подвійної ставки НБУ, та 350,00 грн. - сума штрафу, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який наданий стороною позивача. Позивачем 29.07.2019 року відповідачу була направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, однак, остання була залишена відповідачем без відповідного реагування. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надала, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження порушення відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором, та стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, суд вважає, що позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1921,00 грн., а також документально підтверджені витрати, в зв`язку з отриманням правової допомоги в сумі 1500,00 грн., оскільки, стороною позивача надані суду достатні докази на підтвердження належної сплати судового збору при подачі позову та отримання відповідної правової допомоги, в зв`язку з підготовкою позову до суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved