Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки № 807 від 31.01.1957 р.; копія посвідки про народження № 0376503; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 31.03.2014р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 05.09.2005 р.; копія свідоцтва № 79 від 13.04.1998 р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копія домової книги на квартиру [ADDRESS]; копія інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 07.10.2014 р.; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 08.09.2014р.; копія заповіту [PERSON] від 17.12.1976 р., складеного на імя [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належало 1/3 частка квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва № 79 про право власності на житло від 13.04.1998р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 31.03.2044р. - помер. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка, як спадкоємець першої черги за законом не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за належною реєстрацією права власності на квартиру, як на обєкт спадщини, може звернутись тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із ним в м. Рені за адресою розташування вищезазначеної квартири, після його смерті вона залишилась проживати у квартирі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом, на момент смерті [PERSON] вони не проживали разом із ним, на спадщину після смерті батька не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивачка оформила на себе право власності на 1/3 частку спадкової квартири після смерті батька. Таким чином, позивачка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. 05.09.2005 р. померла мати позивачки [PERSON] За життя [PERSON] належало 1/3 частка квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва № 79 про право власності на житло від 13.04.1998р. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 17.12.1976р., залишила заповіт на імя свої доньки [PERSON], яким заповідала їй ? частину усього майна, що належатиме їй за життя, 05.09.2005 р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивачка (як спадкоємець за заповітом) звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивачки нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутності витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, т. я. в електронний реєстр прав нерухомості квартира не внесена) на вищевказане спадкове майно, про що 10.03.2015р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на квартиру, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої матері [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленя заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала нині померлому [PERSON], на підставі свідоцтва № 79 про право власності на житло від 13.04.1998р. Також позивачка є спадкоємцем за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала нині померлій [PERSON], на підставі свідоцтва № 79 про право власності на житло від 13.04.1998р. Позивачка у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Відповідачі [PERSON], [PERSON] на 1/3 частину спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] не претендують та не заперечують щоб позивачка оформила на себе право власності на 1/3 частину спадкового майна. Таким чином, позивачка вважає, що за нею може бути визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON], [PERSON] не встигли зареєструвати своє право власності на квартиру у звязку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на 2/3 частини вищевказаної квартири з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved