Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року по 01 грудня 2016 року, від сумісного проживання мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача та стягнути з відповідача витрати по справі, а саме 300 грн. за надання правової допомоги. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала на те, що відповідач ніде не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, а тому обгрунтовано було б визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, відповідач згодний про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2011 року по 01 грудня 2016 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, дану обставину підтверджено позивачем та не заперечувалось представником відповідача. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON], що стверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 30 березня 2012 року. Як встановлено у судовому засіданні, малолітня дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки утримання дитини є обов'язок батьків, отже відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини. Судом встановлено, що фактично між сторонами є спір щодо розміру аліментів та способу виконання обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не має постійного доходу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити спосіб виконання обов'язку утримувати дитину шляхом сплати грошей у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Враховуючи зазначені обставини та надані докази, суд прийшов до висновку про встановлення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки сторін в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень. Відповідно до ч.2 ст.284 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial