Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 31.10.2005 року [PERSON] 31.10.2005 року отримала кредит у розмірі 4 000 грн. на термін до 16.10.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість - 20 765,98 грн., яка складається з наступного: - 3882,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 16883,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 186966,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованість віднімається сума у розмірі 5130, 42 грн., яка була задоволена судовим рішенням Комунарського районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2008 року з відповідачів [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Різниця становить 16917,34 грн. - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 781,78 грн. - штраф (процентна складова); У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 16 917,34 та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 копійок. Представник позивача Пшенична К.О. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надала суду заперечення проти позову, в яких просила суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності, так як з 16.01.2008 року, жодного разу не погашався кредит. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Судом встановлено, що /н від 31.10.2005 року [PERSON] 31.10.2005 року отримав кредит у розмірі 4 000 грн. на термін до 16.10.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість - 20 765,98 грн., яка складається з наступного: - 3882,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 16883,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 186966,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованість віднімається сума у розмірі 5130, 42 грн., яка була задоволена судовим рішенням Комунарського районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2008 року з відповідачів [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Різниця становить 16917,34 грн. - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 781,78 грн. - штраф (процентна складова); Згідно зі ст.ст.256,257 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно з ч.3 ст.254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст.267 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Після 16.01.2008 року відповідач [PERSON] кредит не погашав взагалі. У той час з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся до суду лише 19.02.2014 року, тобто після спливу позовної давності. Частинами 3,4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено особою у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed