Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Позивач подала до Арбузинського районного суду Миколаївської області позов, яким порушила питання про розірвання шлюбу з [PERSON] . Свої вимоги умотивувала тим, що 08 грудня 1990 року уклала шлюб з відповідачем, від якого має повнолітнього сина, який наразі проживає окремо. Позивач, при цьому вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки, а також ведення спільного господарства. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не підтримує нормальну моральну атмосферу у сім`ї, не піклується про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, дружби та взаємодопомоги. Таке призвело до фактичного припинення шлюбних відносин,ведення сумісного господарства та спільне проживання остаточно припинені, через що примирення є неможливим. За таких обставин, просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 08 грудня 1990 року Відділом запису актів цивільного стану Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 11. Процесуальні дії у справі Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 року. Ухвалою цього ж суду від 13 грудня 2019 року підготовче провадження було зарите, а справу призначено до судового розгляду. Позиція учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилась, про його дату час і місце повідомлена належно, надала письмову заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, паралельно висловивши позицію щодо підтримання своїх вимог, а також вказала про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення за результатами розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не прибув, про його дату, час і місце повідомлений належно двічі ( на 10 січня 2020 року та на 222 січня 2020 року), причин своєї неявки не вказував. При цьому, відповідач будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляв, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх умов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи, що підтверджується відповідною заявою його представника. При цьому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів позивача Тож, суд, перевіривши доводи і обгрунтованість висунутих позивачем вимог, оцінивши надані йому докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 08 грудня 1990 року, який був зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Благодатненської сільської Арбузинського району. Миколаївської області ( а.с. 6). Сторони від шлюбу мають повнолітню дитину. Та відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття ж 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Але кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин або до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Та як слідує із позовної заяви, позивач не бажає підтримувати шлюбні стосунки з відповідачем, посилаючись на протилежність характерів і поглядів на життя, відсутність порозуміння та поваги у сім`ї. До того ж, сторони фактично припини шлюбні відносини і спільне господарство не ведуть. А це свідчить про те, що вони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між сторонами, відсутність у них бажання досягти примирення, про що, зокрема, свідчить факт неприбуття відповідача до суду, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу суперечить їхнім же інтересам, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню, а позов, відповідно, - задоволенню. При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Стосовно залишення шлюбного прізвища, то суд виходить із того, що це є правом позивача, яке визначене ст. 113 СК України, відповідно до якої позивач вправі після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат Суд, окрім цього, за імперативною вимогою ч.1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Тому з цих мотивів,

Outcome: approved