Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Відповідно до уточненої позовної заяви [PERSON] та [PERSON] звернулися до Подільського районного суду м. Києва з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», КП «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди завданої залиттям квартири. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що у червні 2015 року сталося залиття їх квартири [ADDRESS]. Вказали, що відповідачі не обмежили доступ на дах будинку, а тому туди могли проникнути сторонні люди і засмітити каналізаційний трубопровід. Зазначили, що залиття завдало позивачам моральну шкоду, оскільки нещодавно у квартирі було проведено ремонт, і просили стягнути з відповідачів по 4500,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав з викладених підстав, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання направила заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 129). Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Направив до суду письмові заперечення, в яких вказав що матеріальна шкода спричинила моральну шкоду, а остання сама по собі не може бути доведена без визначення розміру її матеріальної компенсації, яка має бути спрямована на зменшення втрат немайнового характеру. Зазначив, що немає причинного зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою відповідача (а.с. 148-150). Представник КП «Куренівське Подільського району м. Києва» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира [ADDRESS] у день залиття належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 71, 72). Відповідно до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 22.01.2014р. укладеного між [PERSON] та КП «Куренівське Подільського району м. Києва», останнє надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому [ADDRESS] (а.с. 74). Із відповіді на звернення до контактного центру м. Києва вбачається, що відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014р. №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» було створено комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», яке з 01.04.2015 року є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Подільського району м. Києва (а.с. 82). Відповідно до розпорядження № 50 від 29.01.2015р. з балансу КП «Дирекціяз управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва передано житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на баланс «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (а.с. 105-106, 107-109). Згідно з заявами від 17.06.2015р. та 27.08.2015р. [PERSON] зверталася до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» про надання їй копії акта про залиття квартири, яке сталося з 13 на 14 червня 2015 року (а.с. 77, 78). Відповідно до акту від 27.07.2015 року, затвердженого начальником ЖЕД-702 комісією встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося вночі з 13.06 на 14.06.2015р. у зв'язку з засміченням внутрішньо будинкового каналізаційного трубопроводу(стояка) з вище розташованих кварти (а.с. 79). Згідно з договором купівлі-продажу від 05.02.2016р. [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] (а.с. 133). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідачів в добровільному порядку відшкодувати позивачеві заподіяну моральну шкоду. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні позивачі не довели наявність вини відповідачів у залитті їх квартири. Доказів про те, що залиття квартири сталося з вини відповідачів позивачі суду на надали. Крім того, на пропозицію суду призначити у справі експертизу для встановлення дійсних причин залиття квартири, позивачі відмовилися, вважаючи що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вину відповідачів у залитті квартири. Покази свідка [PERSON], який вказав на те, що залиття квартири сталося з вини відповідачів (забиття каналізаційного трубопроводу невідомими особами через приміщення на даху, оскільки на дах був вільний доступ, який не був перекритий відповідачами), спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме актом від 27.07.2015 року, а також показами свідка [PERSON], який у судовому засіданні не підтвердив той факт, що залиття квартири сталося з вини відповідачів. Також слід зазначити, що свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що можливо залиття квартири позивачів сталося через неналежне користування каналізацією мешканцями квартир, які забили каналізаційний стояк зі своїх власних каналізаційних трубопроводів, що узгоджується із актом від 27.07.2015 року. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вина відповідачів у залитті квартири не доведена позивачами, а тому позовна заява [PERSON], [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», КП «Куренівське Подільського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди завданої залиттям квартири не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed