overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Підставою звернення до суду з позовом стало розповсюдження в мережі Інтернет статті (далі - стаття), яка зокрема містить звинувачення позивача в причетності до діяльності організованої злочинної групи та рейдерського захоплення приватного підприємства «Юнімед» у місті Запоріжжі. В позові позивачем фактично наведений повний текст статті, який на його\~думку містить недостовірну інформацію, нічим не підтверджену та яка носить негативний характер щодо позивача, не має статусу офіційної, не підтверджена жодними органами державної влади чи судовими рішеннями та відповідно порушує особисті немайнові права позивача, а саме права на повагу честі та гідності, які гарантовані законом, а також формує помилкове враження у необмеженого кола осіб, що позивач не додержується законів, загальновизнаних прав співжиття та принципів людської моралі. Посилаючись на те, що в статті, розміщеній до загального перегляду на Інтернет-сайті, міститься образлива та недостовірна інформація що, принижує його честь, гідність і дискредитує його в очах суспільства, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати недостовірною інформацію, викладену в статті, опублікованій на веб-сайті: http://www.vv.com.ua, під назвою «Рейдеры в погонах в Запорожье. Как силовики отбирают бизнес в Запорожье. Бандитов в погонах не остановить»; зобовязати відповідача [PERSON] вилучити вказану статтю, а також зобов'язати останнього спростувати недостовірну інформацію, поширену в зазначеній статті, шляхом розміщення на цьому сайті повідомлення про ухвалене у даній справі судове рішення та публікації тексту резолютивної частини цього рішення, протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили. Позивач в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача, в якій також позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Представник відповідача ПП «ВВ-ІНФОРМ» в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься письмове клопотання відповідача1 про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить дану справу розглянути у його відсутність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав , що 02 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №115. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку Аліну [INFO], доньку Людмилу [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 02 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №115. (свідоцтво про шлюб 1-ФП №083346, видане 02 липня 2004 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку Аліну [INFO], доньку Людмилу [INFO]. Сторони проживають окремо з квітня 2015 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою та вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Шидловецькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області 6.10.1990 року, актовий запис за № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленою про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення проти позову, в яких просить в позові відмовити, посилаючись на тривалість шлюбу, тимчасові труднощі в сім'ї. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідача в судовому засіданні з урахуванням поданих нею письмових заперечень. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати. При цьому суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тоді як позивач наполягає на розірванні шлюбу з огляду на вкрай неприязні стосунки, що склались між ним та дружиною, наявність котрих підтверджується копіями позовних заяв, ухвал суду за іншими судовими справами між сторонами, листуванням від імені та на ім'я відповідача, наявними в матеріалах справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 07 листопада 2005 року в Шульганівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є троє неповнолітніх дітей син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть по причині сварок та суперечок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву якою позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у неї, прізвище залишити [PERSON], справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву явкою не заперечує причини розірвання шлюбу, позов визнає, справу розглянути за його відсутності. Суд враховуючи заяви позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 07.11.2005 року в Шульганівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №05. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. За таких обставин, зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дітей сторін, суд зважаючи на права дітей в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 02.08.1980 року, посилаючись на те, що з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, по причині алкогольної залежності чоловіка протягом 4 років. Від шлюбу у сторін є троє дітей, які є повнолітні. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про можливість перенесення судового засідання, про час і місце розгляду справи належно повідомлений повісткою 02.11.2015 року , а тому судом при не запереченні з сторони позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в межах заявлених вимог згідно ст.11 ЦПК України, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 02 серпня 1980 року в відділі РАГС Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 16. Подружнє життя не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть тривалий час. В наданий судом строк для примирення з метою збереження сімї, сторони не примирились. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 вересня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2753. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис - № 2753, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, \~серія 1-БК № 171402 від 10 вересня 2011 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК № 200697 від 05.03.2012 року, актовий запис - № 86, виданого виконавчим комітетом Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що останній рік вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила судове засідання проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] [PERSON] не зявився, але надав суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 02 квітня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у РАЦС в окрузі Единбург, регіон Шотландія, країна Великобританія , актовий запис № 302 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюб укладено між сторонами вперше. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON], [INFO],залишити проживати з матірю [PERSON]. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 12.09.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому дитина знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі ? усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2003 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС № 150257, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького управління юстиції м. Запоріжжя . Актовий запис № 480. Дитина мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, оскільки протягом останнього часу вони з відповідачем проживають окремо, але відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні та просила стягнути на утримання н6еповноілтньої дитини аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається рекомендований лист з повідомленням. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 21 жовтня 2006 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що здійснено актовий запис № 132 ( а.с.6). У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції від 06 лютого 2009 року, сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки № 550 від 26.01.2016 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційною організацією №2» Полтавської міської ради, вказано, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровано 4 особи, в тому числі [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітньої - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved