Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Позивач подала до суду позов, яким порушила питання про розірвання шлюбу з [PERSON] . Свої вимоги умотивувала тим, що 18 січня 2014 року уклала шлюб з відповідачем, від якого має четверо неповнолітніх дітей. Позивач, при цьому вказала, що у зв`язку із погіршенням відносин з відповідачем, вони тривалий час спільно не проживають. До того ж, наразі у позивача є інший чоловік, з яким вона має намір створити сім`ю. Причиною неможливості підтримувати сімені відносини з [PERSON] є те, що між ними відсутнє порозуміння та наявні різні погляди на життя. Відповідач, при цьому, як слідує із позовної заяви, неодноразово ображав позивача та дітей, а тому, на її думку, спільне подружнє життя є можливим і суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 січня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5. Процесуальні дії у справі Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ухвали судді цього ж суду від 30 липня 2019 року. Позиція учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилась, про його дату час і місце повідомлена належно, надала письмову заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, паралельно висловивши позицію щодо підтримання своїх вимог. Відповідач у судове засідання також не прибув, викликався у нього неодноразово за адресою, що зазначена у позовній заяві, яка збігається із адресою зареєстрованого місця проживання, шляхом направлення судової повістки та неодноразової публікації оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дати судового засідання, зокрема, на 06 грудня 2019 року та на 20 грудня 2019 року, а тому, в силу положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, відповідач будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляв, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх умов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у той час, як позивач заперечень проти такого порядку вирішення справи не виказувала. При цьому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів позивача Тож, суд, перевіривши доводи і обгрунтованість висунутих позивачем вимог, оцінивши наявні у нього на час розгляду справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 18 січня 2014 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тож, вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу у даному випадку, суд ураховував таке. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття ж 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Але кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин або до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Та як слідує із позовної заяви, позивач не бажає підтримувати шлюбні стосунки з відповідачем, посилаючись на протилежність характерів і поглядів на життя. При цьому, як вказує позивач, вона має намір створити сім`ю з іншим чоловіком, у той час, як відповідач проживає окремо. Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою Новоселицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 26 червня 2019 року. А це свідчить про те, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких фактичних обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їхнім же інтересам, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню, а позов - задоволенню. При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Як наслідок, позов підлягає до задоволення, оскільки за установлених судом обставин, як то, що сторони проживають окремо, позивач має намір підтримувати сімейні стосунки з іншим чоловіком, образи з боку відповідача, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, незважаючи на наявність у них неповнолітніх дітей, позаяк, таке суперечить інтересам як позивача так і її дітей. Щодо розподілу судових витрат Суд, окрім цього, за імперативною вимогою ч.1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Тому з цих мотивів,

Outcome: approved