Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 01.03.2016 р. та за договором позики від 27.08.2013 р. у загальному розмірі 23228,00 дол. США (з яких : сума позики 14000,00 дол. США; проценти за користування позикою 7736,00 долю США,; три проценти річних від суми позики за час її прострочення 1492,00 дол. США), посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за цими договорами щодо повернення позики у встановлені цими договорами терміни. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслана судом судова повістка [PERSON], на останню відому судові адресу її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в черговий раз не була вручена у звязку з тим, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми п процесуальними правами та обовязками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 01.03.2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 7000,00 дол. США, а [PERSON] зобовязалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 01.03.2016 р. На підтвердження укладення цього договору та його умов [PERSON] видала [PERSON] письмову розписку від 01.03.2013 р., яка посвідчує отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 7000,00 дол. США від [PERSON] за цим договором (а.с. 11). Крім того, 27.08.2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 7000,00 дол. США, а [PERSON] зобовязалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення цього договору та його умов [PERSON] видала [PERSON] письмову розписку від 01.03.2013 р., яка посвідчує отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 7000,00 дол. США від [PERSON] за цим договором (а.с.12). При цьому, як вказує позивач, між нею та відповідачем була досягнута усна домовленість, відповідно до якої [PERSON] зобовязалася повернути їй позику в сумі 7000,00 дол. США за вказаним договором позики від 27.08.2013 р. в строк до 27.08.2016 р. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Проте відповідач до теперішнього часу не виконала свої зобовязання перед позивачем за згаданими договорами позики від 01.03.2013 р. та від 27.08.2013 р. щодо повернення грошових коштів. За приписами ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Курс долару США до гривні України встановлений НБУ на 01.03.2016 р. становить 27,0948 грн. за 1 дол. США, отже на цю дату еквівалент грошової суми в розмірі 7000,00 дол. США дорівнює 189663,60 грн. Курс долару США до гривні України встановлений НБУ на 27.08.2016 р. становить 25,3292 грн. за 1 дол. США, отже на цю дату еквівалент грошової суми в розмірі 7000,00 дол. США дорівнює 177304,40 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця о дня повернення позики; договір позики вважається безпроцентним, якщо : 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін ; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми позики за укладеними між ними договорами позики від 01.03.2013 р. та від 27.2013 р. у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ в період дії цих договорів, а саме : -процентів на рівні облікової ставки НБУ, що діяла в період з 01.03.2013 р. по 01.03.2016 р., за договором від 01.03.2013 р., розмір яких становить 3007,51 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 01.03.2016 р. дорівнює 81487,88 грн.; -та процентів на рівні облікової ставки НБУ, що діяла в період з 27.08.2013 р. по 27.08.2016 р., за договором від 27.08.2013 р., розмір яких становить 3452,44 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 27.08.2016 р. дорівнює 87447,54 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову умі відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних від сум позики за укладеними між ними договорами позики від 01.03.2013 р. та від 27.08.2013 р. за період відповідно з 01.03.2013 р. по 01.03.2016 р. та з 27.08.2013 р. по 27.08.2016 р., тобто за період дії цих договорів, а не за час прострочення виконання зобовязання за цими договорами, початком якого за договором від 01.03.2013 р. є 02.03.2016 р. та за договором від 27.08.2013 р. - 28.08.2016 р., тому в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 5359,03 грн., повязані зі сплатою судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial