Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

В жовтні 2016 року представник позивача звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивувала тим, що позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, пров. Огородній, 6а, Новосанжарського району Полтавської області, та земельну ділянку площею 0,14 га, що розташована на території с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га. За вказані житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку позивач [PERSON] повністю сплатив кошти відповідачу [PERSON] В даний час позивачу [PERSON] потрібні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі вони не оформили, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району № 02-29/1706 від 06.10.2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, пров. Огородній, 6а, Новосанжарського району Полтавської області, обліковується за померлим [PERSON] (а.с. 15). З довідки виконкому Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району № 02-29/1707 від 06.10.2016 року вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: с. Нехвороща, пров. Огородній, 6а, Новосанжарського району Полтавської області згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № 19, станом на 01.07.1990 року відносився до колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки виконкому Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району від 07.02.2001 року, [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном після померлого 09.04.1998 року [PERSON] шляхом постійного проживання в спадковому будинку, що розташований по пров. Огородньому, 6а, в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 16). При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», по пров. Огородньому, 6а, в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 37,0 кв.м, загальною площею 64,1 кв.м, та господарські будівлі, а саме: гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Д», вбиральня літ. «Г», літня кухня літ. «Е,е», огорожа № 1, ворота огорожі № 2 (а.с. 9-13). Згідно довідки приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 8781 від 23.09.2016 року, реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: с. Нехвороща, пров. Огородній, 6а, Новосанжарського району Полтавської області, не проводилась (а.с. 14). У власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 005328, виданого Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 07.10.1999 року, перебувала земельна ділянка площею 0,93 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Нехвороща Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка складається із трьох земельних ділянок, площі яких становлять 0,14 га, 0,33 га та 0,46 га (а.с. 19). З витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок станом на 2014 рік вбачається, що площі земельних ділянок, належних [PERSON], що розташовані на території с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області і призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, становлять 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га (а.с. 20, 21). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 262123, виданого Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 02.04.2014 року, [PERSON] померла 01 квітня 2014 року (а.с. 6). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 2022/01-16 від 27.10.2016 року вказано, що після померлої 01.04.2014 року [PERSON] заведена спадкова справа № 276/2014 від 21.10.2014 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], а також надійшла заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] від [PERSON] (а.с. 32, 33). [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,14 га, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, пров. Огородній, 6а, Новосанжарського району Полтавської області. Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 07.10.2016 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] обговорену суму за зазначене майно (а.с. 36). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 07 жовтня 2016 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у звязку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.

Outcome: approved