Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Виконавчий комітет Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, Кропивницький Віктор Іванович, Ільницький сільський голова, [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації, Комарницької Оксани Йосифівни, Федаша Миколи Михайловича, Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державна фінансова інспекція у Львівській області, прокуратура Турківського району Львівської області, Турківська районна спілка споживчих товариств, Турківське споживче товариство, відділ містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Турківська комунальна центральна районна лікарня, про визнання недійсним та скасування рішення Ільницької сільської ради Турківського району про оформлення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, договору дарування, рішень і витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав, зобов'язання Самбірського МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, державну реєстрацію прав, зобов'язання приватних нотаріусів Комарницької О.Й. та Федаша М.М. внести зміни в реєстр нотаріальних дій, в якому зазначає, що внаслідок неправомірних дій колишнього сільського голови Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області [PERSON], з балансу сільської ради було знято приміщення ФАПу в с. Ліктів Турківського району Львівської області, яке розташоване на території Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області. Право власності відповідно до рішення Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області від 06.11.2009 року №793 оформила відповідачка [PERSON], яке згодом, всупереч чинному законодавству, продала його відповідачці [PERSON], а відповідачка [PERSON], шляхом оформлення договору дарування, передала спірну будівлю відповідачу [PERSON] Просять: визнати недійсним та скасувати рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин [ADDRESS]; визнати недійсними, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, який знаходиться за адресою: с. Ліктів, [ADDRESS]; рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); договір купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого Комарницькою О.Й., приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів Комарницьку О.Й. та Федаша М.М. внести зміни в реєстр нотаріальних дій; договір дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідчений Федаш М.М., приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); зобов»язати Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати: - рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); - рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видані Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів Комарницьку О.Й. та Федаша М.М. внести зміни в реєстр нотаріальних дій; - рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); зобов»язати приватного нотаріуса Комарницьку Оксану Йосифівну зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним Договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого Комарницькою О.Й., приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; зобов»язати приватного нотаріуса Федаша Миколу Михайловича зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідченого Федаш М.М., приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052. Ухвалами суду було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, а саме: від 17.11.2014 року - Турківську райспоживспілку та Турківське споживче товариство; від 11.02.2015 року - відділ містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації; від 04.03.2015 року - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області; від 20.03.2015 року - Турківську комунальну центральну районну лікарню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. 28.05.2014 року, будучи присутньою у попередньому судовому засіданні, від позовних вимог не відмовлялася, пояснила, що в цьому приміщенні працює 20 років, є матеріально-відповідальною особою, працює в Турківській ЦРЛ, захищає свої інтереси, отримує там медичну допомогу, тому вважає себе належною позивачкою, дане приміщення стоїть на балансі сільської ради. Позивач Кропивницький Віктор Іванович, Ільницький сільський голова, він же і представник позивача - виконавчого комітету Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, представник позивача - Кропивницького В.І., Ільницького сільського голови, - [PERSON], він же і представник позивачки - [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, в поясненні-доповненні до позовної заяви (т.1, а.с.219-220), в клопотанні про поновлення строку(а.с.26-28), просили позовні вимоги задовольнити. Представник позивачів [PERSON] додатково пояснив, що у 1994 році спірний об'єкт на виконання вимог КРУ був поставлений на баланс Ільницької сільської ради, як безгосподарне майно, де і перебуває по даний час. Вимога КРУ не була оскаржена і була виконана. Строк звернення до суду вважають пропущеним із поважних причин, оскільки дізналися про рішення у грудні 2013 року, коли почали брати участь в іншій цивільній справі. У даному приміщенні розміщено ФАП, у випадку закриття якого буде порушено права громадян на отримання медичної допомоги. [PERSON] - матеріально відповідальна особа, вона також має право на охорону свого здоров»я, що гарантується діяльністю медичного закладу, яке було визнано безпідставно у приватну власність громадян із цільовим призначенням - магазин, а відтак, є порушення особистих немайнових прав позивачки [PERSON], а позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], він же і представник відповідачки [PERSON], позовні вимоги не визнали, дали пояснення, аналогічні, викладеним у запереченні проти позову (т.1, а.с.168-170). Представник вказаних відповідачів - [PERSON] додатково пояснив, що оспорюване приміщення ніколи не належало Ільницькій сільській раді. Ніякого рішення про визнання майна безгосподарним ніколи не приймалося. Після прийняття оспорюваного рішення Ільницької сільської ради, [PERSON] виготовила право власності на будинок [ADDRESS] Турківського району Львівської області, який, в подальшому, як власник майна, продала [PERSON], яка, в свою чергу, подарувала дане приміщення [PERSON]. Що стосується клопотання, яке було заявлене позивачем Кропивницьким В.І., Ільницьким сільським головою, про поновлення пропущеного з поважних причин строку подання позову до суду(а.с.26-28), то вважає, що воно є безпідставним, оскільки позивачами не подано жодного підтвердження поважності пропуску строку та фактів, які б відображали дату дізнання про порушене право. Представник відповідача - Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, він же представник позивача - виконавчого комітету Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області та позивач - Кропивницький Віктор Іванович, Ільницький сільський голова, в судовому засіданні позов визнав та додатково пояснив, що приміщення магазину та ФАПу перебуває на балансі сільської ради з 1972 року. Дане приміщення будувалося громадою села, а тому [PERSON] право власності виготовлене незаконно. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON], Комарницька О.Й., в судове засідання жодного разу не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив. 06.10.2014 року до суду надійшов лист за підписом начальника МБТІ, в якому просить розгляд цивільної справи №458/177/14-ц проводити без їхньої участі. А також повідомляє, що з 01.01.2013 року БТІ не проводить перереєстрації та не вносить змін в Реєстр нерухомого майна (т.2, а.с.32). 19.03.2015 року також поступив лист про розгляд справи у відсутності їх представника(т.3, а.с.66). Відповідач Федаш М.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 16.09.2014 року від нього до суду надійшов лист, в якому просить розгляд даної цивільної справи проводити без його присутності (т.2, а.с.27). Представник третьої особи - Державної фінансової інспекції у Львівській області Юричко О.О. в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 29.10.2014 року до суду поступив лист за підписом начальника Старосамбірської об»єднаної державної фінансової інспекції Федак Б.М. про розгляд справи у відсутності представника Державної фінансової інспекції у Львівській області. 15.10.2014 року представник Юричко О.О. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, повідомив, що за дорученням прокуратури Турківського району Львівської області у Ільницькій сільській раді проводилась ревізія 02.04.2010 року за період з 01.11.2009 року по 28.02.2010 року. Було встановлено, що будинок [ADDRESS] в с.Ліктів Турківського району Львівської області перебував на балансі сільської ради, як безгосподарне. Мали подати на комісію про вирішення питання про передачу, як безгосподарного майна, проте жодних документів, які б підтверджували визнання майна безгосподарним у наявності у сільській раді не було. За результатами дослідження документів комісією запропоновано винести питання зняття оспорюваного будинку з балансу сільської ради, як такий, що безпідставно зарахований на баланс. Факт продажу магазину райспоживспілкою [PERSON] підтвердити чи спростувати неможливо. У 2009 році після ліквідації споживчого товариства документи було передано в архів. Дане приміщення з балансу зняте не було, оскільки очікували на висновок прокуратури по даній справі. Також було рекомендовано укласти договір оренди між сільською радою та [PERSON], що і було зроблено. Термін дії договору з 25.12.2009 року по 25.12.2013 рік. Орендна плата не нараховувалась. У вересні 1996 року апаратом КРВ у Турківському районі було проведено ревізію складання та виконання кошторисів установ, які утримуються на бюджеті Ільницької сільської ради за період з 01.08.1994 по 01.08.1996 року, під час якої інвентаризаційною комісією, створеною згідно розпорядження сільського голови від 21.08.1996 року № 10, було виявлено, що приміщення, в якому розташований ФАП в с. Ліктів, не рахувалося на балансі сільської ради. Вважає, що оскільки були відсутні такі документи, як рішення загальних зборів пайовиків Турківського СТ та договору купівлі-продажу та інших, то сільська рада не вправі була приймати рішення про надання дозволу [PERSON] на оформлення права власності на спірне приміщення. Представник третьої особи - прокуратури Турківського району Львівської області в судові засідання жодного разу не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином причин неявки суду не повідомили. 28.05.2014 року, 25.09.2014 року, 31.10.2014 року, 10.12.2014 року, 21.01.2015 року до суду надходили листи, згідно яких просили розгляд справи проводити за відсутності представника прокуратури Турківського району Львівської області. Представник третьої особи - Турківської райспоживспілки - Марич С.М. заперечила проти позовних вимог, пояснила, що спірне приміщення стояло на балансі споживчого товариства, що підтверджується постановою та розпорядженням райспоживспілки. Перш ніж брати на баланс спірне приміщення, сільській раді необхідно було вивчити питання знаходження цього приміщення на обліку в інших установах та організаціях, чого сільською радою не було зроблено. Просить відмовити в позові. Представник третьої особи - Турківського споживчого товариства, в судове засідання не з»явився, з довідки Укрпошти відомо, що причиною повернення повідомлення про час та місце слухання справи, є те, що така організація ліквідована, це підтвердила в судовому засіданні представник Турківської райспоживспілки. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - відділ містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Турківської комунальної центральної районної лікарні в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши сторони та їх представників, представників третіх осіб, покази свідків, дослідивши письмові докази, оглянувши цивільну справу № 2-23/12 за позовом Ільницької сільської ради до [PERSON] про витребування нежитлового приміщення та повернення його у власність територіальної громади, визнання права власності на нежитлове приміщення, кримінальну справу №173-0112 про обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, цивільну справу №458/1329/13-ц за позовом Ільницької сільської ради Турківського району до [PERSON], [PERSON], [PERSON] Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації, Комарницької Оксани Йосифівни, Федаша Миколи Михайловича, третя особа - Державна фінансова інспекція у Львівській області, про поновлення пропущеного строку звернення до суду, про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно - магазин в [ADDRESS] від 23.11.2009 року рішення і витягу про реєстрацію права власності, договору купівлі-продажу магазину, договору дарування магазину та рішень та витягів про державну реєстрацію прав, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18 сесією 5-го демократичного скликання Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області 06.11.2009 року було прийнято два рішення: № 793-А «Про зняття з балансу сільської ради приміщення ФАПу с. Ліктів», яким вирішено зняти з балансу сільської ради будівлю бувшого магазину [NUMBER] Турківського СТ в с. Ліктів, дати дозвіл [PERSON] на оформлення права власності на дану будівлю, та №793 « Про оформлення права власності на магазин [ADDRESS]», яким надано дозвіл [PERSON] оформити право власності на магазин, який розміщений в [ADDRESS] Турківського району Львівської області та рекомендовано Самбірському МБТІ провести реєстрацію і видати право власності (т.1 а.с.29). На підставі рішення № 793 від 06.11.2009 року Ільницькою сільською радою 23.11.2009 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - на магазин за адресою: [ADDRESS], Турківського району Львівської області, загальною площею 79,6 кв.м. (т.1 а.с.13), яке, в подальшому, було зареєстроване в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24613755 від 30.11.2009 року (т.1 а.с.14). 02.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу магазину, загальною площею 79,6 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], Турківського району Львівської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою О.Й., загальною вартістю - 76099,00 гривень (т.1 а.с.15-16), який, в подальшому, був зареєстрований в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію права №28382116 від 16.12.2010 року (т.1 а.с.17). 27.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], Турківського району Львівської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області Федаш М.М. (т.1 а.с.18-19). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 21.10.2011 року №31748259, власником магазину за адресою: с.Ліктів, [ADDRESS], Турківського району Львівської області є [PERSON] (т.1 а.с.20). З витребуваних з Турківського районного суду Львівської області та оглянутих в судовому засіданні кримінальної справи №173-0112 про обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та цивільної справа №458/1329/13-ц вбачається, що 26.02.2010 року прокурором Турківського району Львівської області Затварським А.В. винесено постанову про порушення кримінальної справи по факту складання та видачі завідомо неправдивого документа та розтрати майна Ільницької сільської ради службовими особами Ільницької сільської ради за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (кримінальна справа №173-0112, т.1 а.с.1.). Постановою Турківського районного суду Львівської області від 05.08.2011 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності по ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України внаслідок п «г», ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року», а справу провадженням закрито (кримінальна справа №173-0112, т.3 а.с.129-130). Також в судовому засіданні було з'ясовано, що згідно Карточки обліку на будівлю в с.Ліктів Турківського району Львівської області дане приміщення було побудовано у 1965 році і в ньому, станом на 1972 рік, було розміщено початкову школу (кримінальна справа №173-0112, т.1 а.с.134-140, т.2 а.с.113). Згідно інформації відділу освіти Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 16.03.2010 року №111, відомо, що документів щодо передачі з балансу відділу освіти на баланс Ільницької сільської ради приміщення колишньої початкової школи у с.Ліктів Турківського району не виявлено. З усної інформації відомо, що дане приміщення у 1960-1970 - х роках було передано Турківському СТ, яке відкрило у даному будинку магазин. Подальші зміни власника відділу освіти невідомі (кримінальна справа №173-0112 т.2 а.с.10). 3 довідки відділу освіти Турківської районної державної адміністрації відомо, що нежитлове приміщення, яке знаходиться в с. Ліктів по [ADDRESS] не перебувало і на даний час не знаходиться на балансі відділу освіти (а.с.149, т.3). З 21.08.1996 року по 03.09.1996 року контрольно-ревізійним відділом у Турківському районі було проведено ревізію складання та виконання кошторисів установ, які утримуються на бюджеті Ільницької сільської ради народних депутатів за період з 01.08.1994 року по 01.08.1996 року. За результатами ревізії 03.09.1996 року складено акт №8-04 в якому вказано, що проведеною інвентаризацією наявності будівель і споруд встановлено, що будинок, де розміщений фельдшерсько-акушерський пункт на обліку в бухгалтерії сільської ради не рахується (т.3 а.с.78-87). За результатами перевірки виконавчим комітетом Ільницької сільської ради від 12.09.1996 року було прийнято рішення [NUMBER] «Про усунення недоліків і порушень та відшкодування заподіяних збитків, виявлених під час ревізії установ, що утримуються на бюджеті Ільницької сільської ради народних депутатів за період з 01.08.1994 року по 01.08.1996 року», згідно якого на території сільської ради виявлено не оприбуткований будинок, в якому розміщений фельдшерсько-акушерський пункт с. Ліктів та вирішено створити оціночну комісію для встановлення вартості будинку, де розміщений фельдшерсько-акушерський пункт та взяти даний будинок на облік (кримінальна справа №173-0112, т.2 а.с.169-170, Справа №458/1329/13-ц, а.с.101). Даний акт в судовому засіданні підтримав представник третьої особи - Юричко О.О. Однак, з акта контрольно-ревізійного відділу у Турківському районі від 02.04.2010 року (а.с.36-41, т.2), яким проводилась ревізія правильності прийняття на баланс ФАПу в с. Ліктів, встановлено, що згідно інформації Ільницької сільської ради № 78 від 26.09.1996 року було утворено оціночну комісію і взято на облік спірне приміщення, документів, які б засвідчували про те, що сільською радою проводилась робота щодо вивчення питання знаходження даного приміщення на обліку в інших установах та організаціях, представлено не було, сільський голова [PERSON] у своєму поясненні вказав, що сільською радою щодо обліку цього приміщення в інших організаціях не досліджувалось, під час ревізії не було представлено інвентарної картки по будівлі ФАПу в с. Ліктів за 1996-2008 роки, така картка заведена лише в лютому 2009 року, відсутні протоколи зборів пайовиків по Турківському СТ за період роботи з 1998 року по , договору купівлі-продажу, тому підтвердити чи спростувати факт продажу магазину 3 43 в с. Ліктів неможливо. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.04.2013 року відмовлено Ільницькій сільській раді у визнані за нею права власності на дане приміщення (а.с.126-129, т.1). Згідно дислокації торговельної мережі по системі Турківської райспоживспілки станом на 01.01.1994 року приміщення магазину [NUMBER] є власним (кримінальна справа №173-0112 т.2 а.с.14). Постановою №6 голови правління Турківської районної спілки споживчих товариств Голубко І.О. від 10.05.1999 року «Про продаж основних засобів», прийнявши до уваги подання Турківського споживчого товариства, враховуючи паї та значний фізичний знос магазину [NUMBER] с.Ліктів, правлінням Турківського РСС вирішено дати дозвіл правлінню Турківського споживчого товариства на продаж магазину [NUMBER] с. Ліктів загальною площею 74,1 м2 по залишковій балансовій вартості 1100 гривень без урахування ПДВ та голові правління Турківського СТ оформити документи на відчуження магазину згідно діючого законодавства, та розпорядженням №12 голови правління Турківського споживчого товариства Вишотравки Я.О. від 12.05.1999 року постановлено продати магазин [NUMBER] с. Ліктів, загальною площею 74,1м2, з врахуванням паїв по залишковій вартості за 480 гривень [PERSON], а головному бухгалтеру п. Бутрій Миколі Івановичу виручену суму за продаж магазину оприходувати в касу Турківського СТ (а.с.64,65. кримінальна справа №173-0112 т.1 а.с.12-13, оригінали постанови та розпорядження долучені до справи). Продаж магазину [NUMBER] в с. Ліктів підтверджується квитанцією до прихідного касового ордера №25 Турківського споживчого товариства від 24.05.1999 року на суму 480 гривень 00 копійок (а.с.63, кримінальна справа №173-0112, т.1 а.с.19-1, оригінал квитанції долучений до справи). З копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] працювала продавцем у Турківському споживчому товаристві Турківської райспоживспілки з 04.09.1973 року по 16.04.1988 року та з 05.04.1992 року по 18.03.1997 року (т.3 а.с.68-70), в цьому ж товаристві багато років пропрацював і її чоловік - [PERSON] (з 25.02.1972 року по 14.08.1992 року)/ а.с.71/. Згідно пайових ощадних книжок [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що [PERSON], дійсно, була членом Турківського споживчого товариства Турківського району та неодноразово, а саме: 03.08.1992 року та 09.06.1994 року нею вносилися обов'язкові пайові внески у розмірі 500 карбованців та 120000 карбованців (кримінальна справа №173-0112, т.2 а.с.137-138). Свідок [PERSON], сват позивачів, бувший працівник Турківської райспоживспілки, Турківського СТ, починаючи з 15.08.1964 року, в тому числі на посаді голови правління Турківського СТ перебував з 20.11.1998 року по 01.07.2000 року, в судовому засіданні ствердив, що магазин, який знаходився в с. Ліктів, перебував на балансі товариства, так як товариство мало великі борги перед поставниками та, маючи дозвіл від райспоживспілки на продажу цього магазину, він за розпорядженням правління його продав [PERSON], яка, як і її чоловік, багато років пропрацювала в СТ, вносила пайові кошти, по залишковій балансовій вартості за 480.00 гривень. Дані кошти [PERSON] внесла в касу товариства, які були оприбутковані. Дані відносини не були оформлені договором купівлі-продажу. У суду немає підстав ставити під сумнів показання даного свідка, так як його покази підтверджуються копією його трудової книжки, яка була звірена з оригіналом, постановою райспоживспілки, розпорядженням СТ, які є чинними на день розгляду справи, та квитанцією про сплату [PERSON] 480 гривень за продаж магазину [NUMBER] в с. Ліктів. Будь-яких доказів, що Турківське СТ повернуло гроші за магазин [PERSON] в суді не здобуто. З довідки виконкому Ільницької сільської ради(а.с.89,т.3) вбачається, що [PERSON] в 2008 році за свій рахунок провела капітальний ремонт в бувшому магазині с. Ліктів. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власністю споживчих товариств є засоби виробництва, вироблена продукція та інше майно, що належать їм і необхідні для здійснення статутних завдань. Споживчим товариствам та їх спілкам можуть належати будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, машини, товари, кошти та інше майно відповідно до цілей їх діяльності, та ч.10 цього ж Закону об'єкти права власності споживчої кооперації можуть перебувати у спільному володінні споживчих товариств та спілок. Їх частка у власності визначається взаємними угодами. Однак, згідно ч.2 ст. 10 Закону України «Про споживчу кооперацію» майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином рішення Ільницької сільської ради від 06 листопада 2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин с. Ліктів [ADDRESS] є незаконним, оскільки відсутні такі документи, як рішення загальних зборів пайовиків Турківського споживчого товариства про продаж [PERSON] магазину [NUMBER] в с. Ліктів та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу даного магазину, а тому сільська рада не вправі була приймати рішення про надання дозволу [PERSON] на оформлення права власності на спірне приміщення. Інші позовні вимоги, а саме:про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, який знаходиться за адресою: с. Ліктів, [ADDRESS]; рішення і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого Комарницькою О.Й., приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; рішення і витягу про державну реєстрацію прав, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів Комарницьку О.Й. та Федаша М.М. внести зміни в реєстр нотаріальних дій; договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідчений Федаш М.М., приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052; рішення і витягу про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259, реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); про зобов»язання Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації скасувати рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область, Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видані Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів Комарницьку О.Й. та Федаша М.М. внести зміни в реєстр нотаріальних дій; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, [ADDRESS], номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); про зобов»язання приватного нотаріуса Комарницьку Оксану Йосифівну зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним Договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого Комарницькою О.Й., приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; про зобов»язання приватного нотаріуса Федаша Миколу Михайловича зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідченого Федаш М.М., приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052, є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин [ADDRESS]. Однак, відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А згідно до ч.4 і 5ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності» у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того , що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачі у клопотанні про поновлення пропущеного з поважних причин строку подання позову до суду зазначили, що у грудні 2013 року під час судового розгляду цивільної справи №458/1329/13-ц шляхом витребування доказів - кримінальної справи № 173-0112, порушеній стосовно [PERSON], знайшли у цій справі рішення Ільницької сільської ради від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин [ADDRESS] (а.с.26-28). Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] ще додатково вказав, що згідно із п.1ч.1ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. До особистих немайнових прав належить згідно ст. 283 і ст.284 ч.1 ЦК України - право на охорону здоров»я: фізична особа має право на надання їй медичної допомоги, на охорону її здоров»я та охорона здоров»я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом. Суд не бере до уваги посилання позивачів та його представника на те, що вони довідалися про порушення своїх прав у грудні 2013 року, оскільки такі спростовуються тим, що позивачі - виконавчий комітет який є виконавчим органом сільської ради, яка й прийняла спірне рішення, а Кропивницький В.І., сільський голова, є посадовою особою територіальної громади відповідного села, і який очолює виконавчий комітет Ільницької сільської ради та представляє дану сільську раду, а отже, не могли не знати про прийняття 06.11.2009 року сільською радою такого рішення, тобто знали з часу його прийняття, а також спростовується актом контрольно-ревізійного відділу у Турківському районі від 02.04.2010 року, з якого відомо, що під час проведення ревізії щодо дотримання законодавства при списанні (відчуженні) приміщення ФАПу в с. Ліктів старшому контролеру-ревізору Юричко О.О., який підтримав в судовому засіданні свій акт ревізії, сільською радою було представлено рішення 18-ї сесії 5-го скликання Ільницької сільської ради від 06.11.2009 року № 793 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому також зазначено підставу - рішення 18-сесії 5 демократичного скликання від 06.11.2009 року № 793. Щодо позивачки [PERSON], то слід відмітити, що така є дружиною сільського голови, Кропивницького В.І., працювала і працює в даному приміщенні (з її слів - 20 років), де розташований ФАП, а тому повинна була знати про спірне рішення сільської ради. Оскільки працювала і працює по даний час, то її особисте немайнове право на охорону здоров»я не порушене. Отже, позивачі мали право з даним позовом звернутися до суду до 06.11.2012 року. Цей трьохрічний строк вони пропустили, оскільки подали до суду позов 10.02.2014 року. У строки, передбачені законодавством, позивачі заяву до суду не подали і не навели у судовому засіданні поважних причин пропуску трьохрічного строку, через що суд вважає неможливим поновити пропущений строк. Оскільки даний позов заявлений за межами строку позовної давності і відповідачі в судовому засіданні заявили про застосування строку позовної давності та позивачами поважних причин пропущення позовної давності не наведено, через що суд вважає неможливим поновити пропущений строк, та в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності. Крім цього, згідно абзацу 2 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр, та норм ч.1 і ч.2 ст.6 цього ж Закону первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста, які в порядку, встановленому законом, можуть об'єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову. Відповідно до ст. 10 «Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські,селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а частин 1,2 ст. 16 цього ж Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, їм законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади, їх матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Частина 5 ст. 16 чітко зазначає, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч.1 ст.11 цього ж Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно норм ст. 12 вищевказаного Законусільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста , який очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. Відповідно до ст. 18-1орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Підпункт 4 пункту «а» ч.1 ст.38 та п.15 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також вказують на те, що виконавчий комітет сільської ради як і сільський голова може звернутися до суду про визнання незаконними актів лише органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до частин 1,2,3,4 ст. 71 зазначеного вище Закону територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом. У разі розгляду місцевою державною адміністрацією питань, які зачіпають інтереси місцевого самоврядування, вона повинна повідомити про це відповідні органи та посадових осіб місцевого самоврядування. Органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Також у відповідності до частин 1 та 2 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути в тому числі і особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.Одна й та сама особа не може бути одночасно представником іншої сторони, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору або беруть участь у справі на другій стороні. Згідно до ст. 29 ЦПК Україниздатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Отже, аналізуючи перераховані статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 29 та ст. 40 ЦПК України, беручи до уваги, що позов поданий в тому числі і до Ільницької сільської ради, позивачі не є власниками спірного майна, що підтверджується рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.04.2013 року, яким відмовлено Ільницькій сільській раді у визнані за нею права власності на дане приміщення (а.с.126-129), а відповідно їх право не порушене, в тому числі не порушене особисте немайнове право [PERSON] - право на охорону здоров»я, так як ФАП, в якому вона працює, знаходився у приміщенні магазину [ADDRESS] так і дальше в цьому приміщенні розміщений згідно договору оренди нежитлового приміщення від 25.12.2009 року, укладеного між [PERSON] та Ільницькою сільською радою, включно на день розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачі - виконавчий комітет Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, Кропивницький Віктор Іванович, як Ільницький сільський голова, [PERSON] не вправі були звертатися до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин [ADDRESS]. Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України. А тому,

Outcome: dismissed