Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Медведівка Кегичівського району Харківської області, розміром 6,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №0150765, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області 29 листопада 1996 року, на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області №361 від 02 жовтня 1996 року, зареєстровано за №74. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована з позивачем. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач фактично прийняв, але юридично її не оформив, оскільки не мав оригіналу сертифікату на право на земельну ділянку. Відповідно до інформації №38/113-21 від 05 березня 2021 року наданої Відділом у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавався Кегичівською районною державною адміністрацією по КСП «Дружба» за №74 [PERSON] 29 листопада 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №0150765, розмір земельної частки (паю) згідно розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 02 жовтня 1996 року №361 - 6,75 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) 21844 грн 60 коп. Розпорядженням Кегичівської РДА від 21 лютого 2000 року №53 було змінено розмір земельної частки (паю) на 6,23 умовних кадастрових гектарів та вартість - 20194 грн 54 коп. Відповідно до книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування, договорів оренди на земельні ділянки на території Кегичівського району зареєстровано право власності та право оренди, державний акт взамін сертифікату [PERSON] не отримувала. На сьогодні сертифікати на право на земельну частку (пай) та Державні акти на право власності на земельні ділянки не друкуються і не реєструються. 10 березня 2021 року [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, звернувся в інтересах позивача до Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, проте постановою від 10 березня 2021 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій оскільки документ, що посвідчує право власності на вищевказану земельну частку (пай) для оформлення спадщини, до нотаріальної контори не надано. Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, у зв`язку з чим позивачем було подано оголошення до газети «Наш край», проте сертифікат так і не був знайдений. Інші спадкоємці за законом [PERSON] , [PERSON] фактично не вступали в управління або володіння спадковим майном та не подавали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 квітня 2021 року. Учасники справи у підготовче засідання не з`явились, належним чином повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: - позивач про підтримання позову, проти прийняття рішення в підготовчому засіданні не заперечує, - представник відповідача Кегичівська селищна рада Харківської області просить прийняти законне та обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи, - відповідачі [PERSON] та [PERSON] про визнання позову, проти винесення рішення в підготовчому засіданні не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №2 (копія, а.с.8). Відповідно до інформації №38/113-21 від 05 березня 2021 року наданої Відділом у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавався Кегичівською районною державною адміністрацією по КСП «Дружба» за №74 [PERSON] 29 листопада 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №0150765, розмір земельної частки (паю) згідно розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 02 жовтня 1996 року №361 - 6,75 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) 21844 грн 60 коп. Розпорядженням Кегичівської РДА від 21 лютого 2000 року №53 було змінено розмір земельної частки (паю) на 6,23 умовних кадастрових гектарів та вартість - 20194 грн 54 коп. Відповідно до книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування, договорів оренди на земельні ділянки на території Кегичівського району зареєстровано право власності та право оренди, державний акт взамін сертифікату [PERSON] не отримувала. На сьогодні сертифікати на право на земельну частку (пай) та Державні акти на право власності на земельні ділянки не друкуються і не реєструються (копія, а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (копія, а.с.7). Згідно з відомостями довідки №28 від 12 лютого 2021 року [PERSON] на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована в с. Медведівка Кегичівського району Харківської області разом з сином [PERSON] ( копія, а.с. 9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2021 року №109/02-31 [PERSON] , який діє на підставі довіреності від імені [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», с. Медведівка, Кегичівського району, Харківської області, розміром 6,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №0150765, виданого Кегичівською РДА Харківської області, 29 листопада 1996 року на підставі розпорядження №361 від 02 жовтня 1996 року, зареєстровано за №74 (а.с.15, із зворотною сторінкою). Крім того, у судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копії паспорта та картки платника податків [PERSON] (а.с.5-6), довідка про місце реєстрацію [PERSON] (а.с.11), довідка про місце реєстрації [PERSON] (а.с.12), довідка Зарічненської селищної ради Рівненської області №274 від 22 березня 2021 року (копі, а.с.13), копія свідоцтва про смерть [PERSON] 21 квітня 1988 року, серія [NUMBER] (копія, а.с.16), оголошення в газеті «Наш край» про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), що видався Кегичівською РДА по КСП «Дружба» серія ХР №0258163 виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.18), довіреність від 20 лютого 2021 року надана [PERSON] [PERSON] (а.с. 14), спадкова справа №34/2021 (а.с.42-51). Аналізуючи досліджені докази, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості), земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 3 ст. 1 вищезазначеного Закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) ч. 2. ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20 лютого 1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Відновлення втрачених сертифікатів проводиться тими ж органами, що їх видали. Однак на даний час немає можливості видачі нового сертифікату замість втраченого, про що свідчить лист відділу у Кегичівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права на земельну частку (пай). Позивач заявив, що вимоги про розподіл чи відшкодування судових витрат не заявляє та залишає їх за собою, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved