Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в якій просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , в якості частки у спільному частковому майні подружжя та виключити цю частку із спадкового майна [PERSON] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування право власності на 1/4 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , як обов`язкову частку в спадщині. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із 05.08.1956 року. За час перебування у шлюбі ними було збудовано будинок за адресою: [ADDRESS] , а після перейменування та перенумерації - [ADDRESS] . Головою двору був [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Після відкриття спадщини, на підставі наданих документів, нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину на інше майно, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.08.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Чоловік за життя право власності на будинок зареєструвати не встиг, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.12.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Фої Л.А. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.05.2021 року було замінено відповідача: з Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області на її правонаступника - Димерську селищну раду Вишгородського району Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 03.11.2021 року позовні вимоги в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на ѕ частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221882201:19:205:0126, для будівництва і обслуговування житлового будинку залишено без розгляду. Позивач та представник позивача [PERSON] - адвокат Коломієць І.О. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. 03.11.2021 року через канцелярію суду надали заяву, в якій просили позовні вимоги задоволити та розглядати справу у їх відсутністі. Відповідач - Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області у судове засідання не з`явився, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Під час судового засідання від 13.05.2021 р. надав пояснення, що позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що з 05.08.1956 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Козаровицькою сільською радою Димерського району Київської області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке було видане виконавчим комітетом Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 21. 24.07.2019 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, згідно якого заповів все своє майно - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки 59 (п`ятдесят дев`ять) (раніше вулиця Революції, 53) площею 0,2500 га, яка розташована: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0236 га, яка розташована: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1698 га, яка розташована: Київська область, Вишгородський район, Глібівська сільська рада; земельної ділянки площею 1,4065 га, яка розташована: Київська область, Вишгородський район, Глібівська сільська рада; 1/2 (одна друга) частка АВТОМОБІЛЯ марки ВАЗ моделі 210994-20 типу СЕДАН, 2008 року випуску, зареєстрований Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області 05.05.2009 року. 18.08.2020 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А. були видані свідоцтва про право власності на вищезазначені земельні ділянки по Ѕ частині на ім`я [PERSON] та [PERSON] та по ј на автомобіль. В той же день, була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою для відмови вчинення нотаріальної дії було відсутність належним чином оформлених документів, що передбачені вимогами законодавства, а саме документів, що підтверджують право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. За життя [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок на себе не оформив, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 738 від 18.06.2020 р. Як вбачається із довідок виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 98/02-23 від 01.07.2020 р., № 142/02-23 від 31.08.2020 р. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в вищезазначеному будинку. Так, відповідно до витяга з будинкової книги та довідки виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 141/02-23 від 31.08.2020 р. згідно записів погосподарської книги № 4 за 2006-2010 року, головою домогосподарства по [ADDRESS] рахується [PERSON] . Членами домогосподарства записані : [PERSON] , [PERSON] . Комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» 27 травня 2020 року видано Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , (інвентаризаційна справа №0700215), де зазначено, що вищевказаний житловий будинок був побудований в 1960 році із цегли. Це також підтверджується довідкою виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 141/02-23 від 31.08.2020 р., де зазначено, що рік побудови будинку - 1960, матеріал стін- цегла, матеріал покрівлі- шифер, загальна площа - 65,8 кв.м., житлова площа - 34,7 кв.м. Так, у статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Також у відповідності до статті 16 «Про власність» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності подружжя майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР Отже, житловий будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана під час перебування сторін шлюбі, дані обставини були підтвердженні матеріалами справи, у зв`язку з чим позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку, в якості частки у спільному частковому майні подружжя та виключення цієї частки із спадкового майна [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Достовірно встановлено, що позивач має право на спадкування частини будинку після померлого чоловіка, у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок, нотаріусом їй відмовлено в оформленні права на спадщину з вказаних підстав, а отже її право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відтак, за позивачко після смерті [PERSON] слід визнати право власності на ј згаданого житлового будинку за законом. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визнання за [PERSON] в порядку спадкування право власності на 1/4 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , як обов`язкову частку в спадщині слід задоволити та визнати за [PERSON] право на ј частину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved