overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Загінецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 12 листопада 1994 року, актовий запис за № 1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності, визнаючи позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, протягом тривалого часу спільно не проживають. Ухвалою суду від 22 листопада 2013 року сторонам надавався термін для примирення на три місяці, однак як вбачається із пояснень позивачки, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 20 грудня 2003 року, актовий запис за № 20. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, протягом тривалого часу спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе, при цьому суд врахує те, що сторони тривалий час (більше чотирьох років не проживають спільно), а тому приходить до висновку про відсутність підстав для надання терміну для примирення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи. Причини його неявки суду невідомі. Суд рахує за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серій [NUMBER] є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в частці 1/4 від усіх видів доходу щомісячно до настання її повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В жовтні 2013 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи. Причини його неявки суду невідомі. Суд рахує за можливе слухати справу у її відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серій [NUMBER] є відповідач. Встановлено, що відповідач працює, проте добровільно коштів на утримання дитини не надає. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в частці 1/4 від усіх видів доходу щомісячно до настання її повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Новий» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 3014308/01 від 30.07.2008 року в сумі 25000,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 3014308/01 від 30.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 грн., строком з 30.07.2008 року по 30.07.2010 рік, з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних та комісією за кредитне обслуговування в розмірі 0,5 % від суми кредиту вказаній в п. 1.1 кредитного договору. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором та станом на 10.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 46658,16 грн.. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 30.07.2008 року Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Новий» з [PERSON] уклало договір № 3014308/01 від 30.07.2008 року в сумі 25000,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 3014308/01 від 30.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 грн., строком з 30.07.2008 року по 30.07.2010 рік, з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних та комісією за кредитне обслуговування в розмірі 0,5 % від суми кредиту вказаній в п. 1.1 кредитного договору. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Факт видачі грошових коштів відповідачу підтверджується заявою на видачу готівки від 30.07.2008 рік на суму 25000,00 грн.. У відповідності до п. 1.3 кредитного договору оплата відсотків за користування кредитними коштами, а також комісії за кредитне обслуговування повинні здійснюватися щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором та станом на 10.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 46658,16 грн., яка складається з наступного: 20832,56 грн. прострочений кредит; 15011,27 грн. прострочені відсотки; 5175,00 грн. заборгованість по оплаті щомісячної комісії; 3097,00 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1867,81 пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 674,54 грн. пеня за несвоєчасну сплату комісії, що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-22002-280811 від 28.08.2011р. в розмірі 3933,25 грн. Позивач направив заяву про розгляд справи за відсутності. Заявлений позов підтримав. Просив стягнути судові витрати, в т.ч. судовий збір. Відповідач належним чином повідомлений про час та дату судового засідання відповідно до п.5.ст.74 ЦПК, на розгляд справи не з'явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду від відповідача не надходило. Відсутні заперечення щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу заочно та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 28 серпня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 5 622,00 грн. з відсотковою ставкою за користування 0,01 % в рік до 27.06.2012 року. Відповідач допустила прострочку виконання кредитних зобовязань. В результаті сформувалась заборгованість 3933,25 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту 3933,25 грн., заборгованість за відсотками 0,12 грн. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст.526 та 629 ЦК України, які відповідно встановлюють обов'язковість виконання договору сторонами, належність виконання зобов'язання, відповідно до умов договору і вимог чинного цивільного законодавства, відповідач свої зобов'язання за договором не виконала. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.Отже із відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість 3933,25 грн.; судовий збір 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 03.09.2010 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Однак, сторони припинили підтримувати будь-які сімейні стосунки з 01 серпня 2012 р. та проживають окремо, у звязку з чим позивач просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, разом з тим 29.01.2014 р. через канцелярію суду подав заяву, якою позов підтримує, а позовні вимоги просить задовольнити та справу слухати без його участі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак 29.01.2014 р. через канцелярію суду подала заяву, якою позов визнає в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.09.2010 р. серія 1-ОК № 103165, видане виконкомом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 6. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], дитина проживає з матір'ю [PERSON] Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів та втратою поваги один до одного, все це призвело до повного відчуження між ними. У звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство з 01.08.2012 р. Згідно ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від строку на примирення сторони відмовились. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 23 грудня 2006 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського управління юстиції Сумської області, про що було зроблено актовий запис № 2549. До реєстрації шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, судові витрати просила з відповідачки не стягувати. Відповідачка, у судовому засідання позов підтримала в повному обсязі, зазначила, що з позивачем шлюбно-сімейних відносин не підтримують з січня 2013 р., збереження шлюбу неможливе у зв'язку з подружньою зрадою позивача. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 р. До реєстрації шлюбу, а саме [INFO] р., у сторін народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з січня 2013 р., при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище сторін незмінне - «Іваніна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.09.2003 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Однак, сторони припинили підтримувати будь-які сімейні стосунки з 09 травня 2012 р. та проживають окремо, у звязку з чим позивач просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, разом з тим 21.01.2014 р. через канцелярію суду подала заяву, якою позов підтримує, а позовні вимоги просить задовольнити та справу слухати без її участі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак 21.01.2014 р. через канцелярію суду подав заяву, якою позов визнає в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2014 р. серія 1-БК № 220990, видане виконкомом Великоолександівської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], дитина проживає з матір'ю [PERSON] Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів та втратою поваги один до одного, все це призвело до повного відчуження між ними. У звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство з 09.05.2012 р. Згідно ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від строку на примирення сторони відмовились. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2011. До шлюбу у них народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], 15.11.2010 р. На даний час відповідач свій обовязок щодо утримання своїх дітей не виконує, у звязку з чим позивач з урахування зміни позовних вимог просить, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, разом з тим в позовній заяві позивач просить справу слухати за її відсутності. Відповідач, в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим, відповідач 04.02.2014 р. через канцелярію суду подав заяву, якою позов визнає в повному обсязі, та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і розгляду спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, [PERSON] та [PERSON], перебувають в шлюбі з 11.01.2011 р. До шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серія 1-ОК № 172815, від 10 грудня 2010 р., актовий запис № 787 та дочка [PERSON] [INFO] свідоцтво про народження серія 1-ОК № 172816, від 10 грудня 2010 р., актовий запис № 788 Судом встановлено, що спільні діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 4402, яка здійснює їх повне утримання та виховання, відповідач не надає матеріальної допомоги та утримання дітей якої вони потребують. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначаються судом. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, суд вважає допустимим примусово стягнути з [PERSON] на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON], аліменти, щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved