Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359967000, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 30690 доларів США, терміном до 15.06.2015 року зі сплатою 15% річних. 27.05.2009 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до якої кінцевий термін повернення кредиту становить 15.12.2015 року. 27.05.2009 року для забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до договору № 11359967000, будо укладено договір поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] за № 211173. 27.05.2009 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки, відповідно до якої кінцевий термін повернення кредиту за основним договором становить 15.12.2015 року. Свої зобов'язання перед позивачем відповідачі не виконують, станом на 15.10.2015 року у відповідачів виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, в розмірі 4542 доларів США, 06 центів, по сплаті пені та процентів - 10418 грн. 50 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 4542 доларів США, 06 центів, по сплаті пені та процентів - 10418 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1650 грн. 58 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359967000 (далі кредитний договір) (а.с.4-12). За даним договором відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 30690 доларів США. Надану суму кредиту відповідач [PERSON] зобов'язався повернути до 15.06.2015 року, та сплачувати проценти у розмірі 15% річних у перші 30 календарних днів з подальшими змінами, відповідно договору (п. 1.3.1. кредитного договору). У забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб Volkswagen Jetta Trendline, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], д/н [NUMBER] (п. 2.1. кредитного договору). Також зобов'язання забезпечується порукою. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON], 13 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 211173 відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язується перед позивачем відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед позивачем (а.с.19-20). 27 травня 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до договору споживчого кредиту № 11359967000 від 13 червня 2008 року, відповідно до якої змінено кінцевий термін повернення кредиту - 15 грудня 2015 року (а.с.16-17). 27 травня 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки № 211173 від 13 червня 2008 року, відповідно до якої змінено кінцевий термін повернення за основним зобов'язанням (кредитного договору №11359967000 від 13 червня 2008 року) - 15 грудня 2015 року (а.с.21). Відповідно до п. 8.2. Кредитного договору, сторони досягли згоди, що Банк самостійно, на власний розсуд, встановлює черговість звернення стягнення, або на предмет застави та/або на будь-яке інше майно і кошти позичальника, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України, або стягнути суму заборгованості на загальних підставах незалежно від наявності предмету застави. Виходячи зі змісту вищевказаної статті, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, а не зверненням стягнення на предмет застави. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем за укладеним кредитним договором виконав та надав кредит, згідно укладеного договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а саме: [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 30690 доларів США (а.с.35). Свої ж зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON] виконує не належним чином. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по договору у розмірі 4542,06 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 4098,01 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 444,05 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та по сплаті кредиту - 10418 грн. 50 коп. (а.с.26-34). Відповідачам надсилались вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2015 року, однак відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали (а.с.22-25). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі в судове засідання не надали жодного доказу того, що заборгованість за кредитним договором відсутня, або ж розмір заборгованості менший, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідач [PERSON] несе солідарний обов'язок перед позивачем за невиконання вороною В.В. зобов'язань за кредитним договором, тому, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 4542 доларів США, 06 центів, по сплаті пені та процентів - 10418 грн. 50 коп. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, також підлягає стягненню пропорційно з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 825 грн. 29 коп. з кожного. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved