Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що між ТОВ «Простір ЛТД» /Виконавець/ та [PERSON] /Замовник/ 21.04.2010 року був укладений договір про надання послуг №21/04-НП, в якому виконавець зобов'язався надати послуги замовнику по проведенню будівельних робіт, ремонту житлового будинку по вул..Археолотічній, 40, с. Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області на суму 97\~000,00 грн., та нежитлового приміщення (добудова), загальною площею 27,3 кв.м по провул. Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області на суму 50 000,00 гривень та на .загальну суму 137 000,00 гривень, а [PERSON] /Замовник/ провести оплату виконаних робіт до 01.11.2011 р. У забезпечення виконання п.4.1 Договору про надання послуг замовник передав виконавцю завдаток у вигляді житлового будинку по вул. Археологічній, 40, с.Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області та незавершене будівництво нежитлового приміщення, загальною площею 27,3 кв.м по провул. Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області, які належать на праві власності, з прилеглими до них земельних ділянок. Завдаток був переданий [PERSON] та прийнятий ТОВ «Простір ЛТД». 03.08.2012 року ТОВ «Простір ЛТД» вручило [PERSON] грошову вимогу, в якій вимагав його виконати зобов'язання по оплаті послуг в розмірі 137 000,00 грн. або передати житловий будинок по вул. Археологічній, 40, с.Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області та нежитлового приміщення по провул.Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області, нежитловий будинок по вул. Миру, 7, смт.Володарка, Київської області у відповідь він повідомив, що коштів на даний час не має, а про передачу завдатку товариству необхідно звернутися до суду. Крім цього, [PERSON] передав нежитлове приміщення у статутний фонд підприємства. Протягом розгляду справи позивачем уточнювались позовні вимоги. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач остаточно просив суд: визнати надані ТОВ «Простір ЛТД» [PERSON] згідно договору на ремонт житлового будинку сумі 135\~000, 00 грн. та нежитлового будинку на суму 50\~000,00 грн., на загальну суму 185\~000, 00 грн. виконаними. Визнати за позивачем право власності на житловий будинок по вул..Археологічній, 40, с.Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області та прилеглу земельну ділянку, площею 0,1205 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і нежитлове приміщення по провул.Сліпетчука, 1А, смт.Володарка, Київської області та прилеглу земельну ділянку, площею 0, 0815 га, яка призначена для будівництва та обслуговування нежитлового приміщення. В судове засідання представник позивача не з»явився. Направив на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання після оголошення перерви не з»явився. Направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Судом встановлено, що між ТОВ «Простір ЛТД» /Виконавець/ та [PERSON] /Замовник/ 21.04.2010 року був укладений договір про надання послуг №21/04-НП, в якому виконавець зобов'язався надати послуги замовнику по проведенню будівельних робіт, ремонту житлового будинку по вул..Археолотічній, 40, с. Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області на суму 97\~000,00 грн., та нежитлового приміщення (добудова), загальною площею 27,3 кв.м по провул. Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області на суму 50 000,00 гривень та на .загальну суму 137 000,00 гривень, а [PERSON] /Замовник/ провести оплату виконаних робіт до 01.11.2011 р. У забезпечення виконання п.4.1 Договору про надання послуг замовник передав виконавцю завдаток у вигляді житлового будинку по вул. Археологічні, 40, с.Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області та незавершене будівництво нежитлового приміщення, загальною площею 27,3 кв.м по провул. Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області, які належать на праві власності, з прилеглими до них земельних ділянок. Завдаток був переданий [PERSON] та прийнятий ТОВ «Простір ЛТД». 03.08.2012 року ТОВ «Простір ЛТД» вручило [PERSON] грошову вимогу, в якій вимагав його виконати зобов'язання по оплаті послуг в розмірі 137 000,00 грн. або передати житловий будинок по вул. Археологічній, 40, с.Крюковщина, Києво-Святошинського району, Київської області та нежитлового приміщення по провул.Сліпенчука, 1А, смт.Володарка, Київської області, нежитловий будинок по вул. Миру, 7, смт.Володарка, Київської області у відповідь він повідомив, що коштів на даний час не має, а про передачу завдатку товариству необхідно звернутися до суду. Крім цього, [PERSON] передав нежитлове приміщення у статутний фонд підприємства. Таким чином, з огляду на наведене, позивач вважає, що порушені його майнові права, тому на підставі чинного законодавства України він має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищевказані житловий будинок та нежитлове приміщення. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в\~порядку, встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним зі способів захисту порушених прав ст. 16 ЦК України називає визнання права. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи вище перелічені правові норми та рекомендації Верховного суду України в розрізі наданих суду матеріалів, суд вважає, що перше, що повинен був довести суду позивач, це наявність у нього прав, свобод чи інтересів, які були порушені, невизнані чи оспорені відповідачем. Проте, з огляду на наявні в справі матеріали, позивач не довів належними доказами протиправність дій відповідача, а тим самим не доведено факту наявності порушення права та законних інтересів позивача, не доведено факту протиправної поведінки відповідача, та причинний звязок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище. Згідно положень\~ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed