Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду із позовом з подальшими уточненнями про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах у розмірі 8500 грн. та неустойки за затримання сплати аліментів у розмірі 59 120 грн. У судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримала та пояснила, що відповідач з лютого 2011 року аліменти на утримання доньки сплачує недобросовісно та нерегулярно , в зв'язку з чим станом на листопада 2013 року утворилася заборгованість по аліментах у сумі 8 500 грн. З цієї суми вона провела розрахунок неустойки у розмірі 1% за кожен день прострочення по аліментам окремо за кожний прострочений платіж. Відповідач в минулому судовому засіданні вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що в 2011 році він надавав доньці гроші особисто на руки, оскільки не знав, що їх необхідно сплачувати офіційно через ДВС. В наступні роки і по теперішній час офіційно не працював, тому сплачував аліменти за можливістю, не завжди регулярно. Також суду пояснив , що на його утриманні знаходяться двое неповнолітніх дітей, дружина інвалід третьої групи, а також непрацездатна мати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та вислухавши думку неповнолітньої [PERSON] , судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2011 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно , починаючи з 01 лютого 2011 року і до її повноліття. На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження . Згідно з довідками Центрального ВДВС заборгованість відповідача по аліментам за виконавчим листом №ц2-163411 станом на 01 вересня 2011 року складає 8 500 грн.( з урахуванням чеків та розписок про отримання аліментів, які знаходились у стягувача). При цьому вбачається, що [PERSON], почав сплачувати аліменти з серпня 2011 року у загальному розмірі за 2011 р. = 1000 грн. при нарахованих 5500 грн. ; за січень, квітень, вересень - грудень 2012 року аліменти не сплачені; не сплачені аліменти і з вересня 2013 року. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що батько ні в 2011 році, ні потім не давав їй аліменти особисто на руки, коли приходять від нього аліменти, бабуся завжди їй повідомляє і вона достовірно знає, що аліменти батько сплачує не регулярно, пропускаючи по декілька місяців. Протягом останніх двох років з батьком майже не спілкується. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, а тому відповідно до ст. 196 СК України, позивачка, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому суд погоджується з розрахунком суми неустойки (пені), наданим позивачкою, оскільки аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно. Тому розмір неустойки необхідно розраховувати не із загальної суми боргу, а нараховувати на щомісячну заборгованість, починаючи з дня її виникнення по день добровільного погашення боргу або на день стягнення. Виходячи з положень ч. 1 ст. 20 СК України, позовна давність не застосовується до вимог, що випливають з сімейних правовідносин, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138 та ч. 3 ст. 139 цього ж Кодексу. Тобто, до спірних правовідносин, врегульованих ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача в судовому засіданні, він має мінливий дохід, проте з 2012 року намагається більш-менш регулярно сплачувати аліменти . Зазначені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, дають підстави для зменшення до 10 000 грн. розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки , що підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 194, 196 СК України, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд приходить до висновку, що правових підстав для стягнення заборгованості по аліментам з відповідача немає, оскільки аліменти на утримання доньки стягнуті на підставі рішення суду, яке на теперішній час не втратило законну силу, а наявність заборгованості за виконавчим листом не є підставою для звернення з позовом до платника аліментів про її стягнення в порядку ст. 194 СК України. У тому разі, якщо сторони виконавчого провадження не згодні з розміром заборгованості за аліментами, обчисленим державним виконавцем, а також не згодні з діями державного виконавця щодо не проведення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості, то дане є підставою для звернення до суду з іншими вимогами про оскарження дій державного виконавця і визнання заборгованості. Згідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 229 грн. 4 0 коп.

Outcome: partial