Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулася в Рівненський міський суд із позовом, заявою від 04.03.2016 року зменшила позовні вимоги до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 жовтня 2007 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1909, від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], та про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину /1200 грн. на трьох дітей/ щомісячно, починаючи із 09 грудня 2015 року до досягнення повноліття дітьми і визначення місця проживання дітей з матір»ю. Зазначала, що спільне життя погіршилось та відносини припинились по причині втрати почуття поваги та любові і довіри. Сім'я розпалась остаточно, кожний живе своїм життям, шлюб існує формально, збереження сім'ї неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дітей. Враховуючи, що вихованням і утриманням дітей займається вона, відповідач не є хворою людиною чи інвалідом, стягнень по виконавчим документам не має, інших дітей не має, офіційно не працює, вважає доцільним стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в зазначеному позовом розмірі. Позивачка підтримала позовні вимоги в суді. Додатково уточнила, що перспективи збереження сім'ї не вбачає, приблизно спочатку грудня 2015 року між ними остаточно припинені сімейні відносини на грунті тривалого розладу із неодноразовим тимчасовим припиненням відносин, та застосування фізичного насильства відповідачем в нетверезому стані щодо неї. Наполягає на розірванні шлюбу не бажає строку для примирення. Оскільки відповідач добровільно приймає недостатню участь в утриманні дітей, вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів із відповідача, що є працездатним, доходи якого є не стабільними. Просить шлюб розірвати, дітей залишити з нею, стягнути аліменти в зазначеному позовом розмірі на утримання дітей. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний на розлучення, оскільки перспективи примирення та збереження сім'ї він не вбачає, внаслідок категоричної позиції позивача. Визнає неправомірну свою поведінку, стверджує про збереження почуттів до своєї дружини. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів у визначеному додатковою заявою позивачки розмірі. Згідний на повне задоволення позовних вимог. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, встановленні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 05 жовтня 2007 року, зареєстрованому відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1909, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які фактично проживають із позивачкою, на утримання яких відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку. У відповідності до положень ст.ст. 180, 181, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дітей в твердій грошовій сумі із працездатного відповідача, що офіційно не працює та не має регулярних, стабільних доходів. Враховуючи встановлені обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, зокрема відсутність інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, мінімальні доходи позивачки, суд прийшов до висновку про доцільність, з урахуванням майнового і сімейного стану, стану здоров'я дітей та сторін, думки сторін в судовому засіданні, стягнення аліментів в твердій грошовій сумі - в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Заперечень та доказів поважних причин неможливості забезпечення сплати аліментів в зазначеному позовом розмірі відповідачем не надано. Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному розмірі не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що на ґрунті тривалого розладу внаслідок непорозуміння, неправомірної поведінки і неналежного відношення відповідача до дружини, із грудня 2015 року сім'я остаточного розпалась, сторони проживають окремо. Позивачка прийшла до переконання про неможливість і небажання примирення та збереження сім'ї. Відповідач позовні вимоги визнає, вказуючи на неможливість збереження сім»ї. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. Вимоги в частині залишення дітей на проживанні матері не оспорюються, підлягають до задоволення. Таким чином, позовні вимоги підлягають до повного їх задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати за позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів покладаються повністю на відповідача, із урахуванням повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved