Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В грудні 2014року до суду звернувся позивач із зазначеним позовом, який обґрунтував наступними обставинами. Відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. Від спільного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. [INFO] року, [PERSON] померла та починаючи з часу смерті невістки позивача, відповідач взагалі перестав піклуватися про свою доньку. Був засуджений за ст. 307 ч.2 КК України вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2012 року, звільнився 15.10.2014року. Після засудження відповідача, рішенням виконкому Добропільської міської ради №44 від 16.01.2013року позивача було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON]. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки. Після звільнення не намагався утримувати та виховувати доньку. Жодного разу не поцікавився її успіхами та досягненнями в школі. на цей час перебуває у лікарні м. Добропілля. Дитина фактично проживає та перебуває на утриманні та вихованні позивача. Отже, позивач вважає, що оскільки відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, його слід позбавити батьківських прав, та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та надав суду пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву визнав в повному обсязі. У зв'язку із чим, на підставі ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив, розглянути справу у відсутність відповідача. Представник третьої особи - Бажинова О.М., яка діє на підставі доручення, у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Прокурор Добропільської міжрайонної прокуратури - [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та прокурора, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області На підставі рішенням виконкому Добропільської міської ради №44 від 16.01.2013року позивача було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON]. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи інформації про сім'ю, Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] від 03.11.2014року, 19.09.2014року, характеристики позивача від 12.11.2014року, довідки навчально - виховного комплексу ЗОШ 1-111ступенів - ліцей м. Добропілля Донецької області, вихованням дитини займається дідусь[PERSON] та бабуся [PERSON], в родині створені всі умови для виховання та всебічного розвитку дитини. Дитина регулярно відвідує дошкільний заклад з 01 вересня 2011року. Позивач, за місцем мешкання, характеризується позитивно. Судом також встановлено, що відповідач разом із позивачем та своєю донькою не проживає, в її вихованні участі не приймає, свої батьківські обов'язки не виконує, веде аморальний спосіб життя, про що свідчать долучені до матеріалів справи пояснення сусідів позивача: [PERSON], [PERSON], а також рапорт прапорщика міліції Каніболоцького А.В. від 02.12.2014 року. Дослідивши висновок виконкому Добропільської міської ради № 05/0917-10/02 від 08.12.2014 року, клопотання директора навчально - виховного комплексу ЗОШ 1-111ступенів - ліцей м. Добропілля Донецької області, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стану здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші істотні обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом, відповідно до ст. 174 ЦПК України, з урахуванням вищевикладеного, вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд звільняє позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів; на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.; на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved