Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 06 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №285. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. З вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що подальше спільне життя неможливо, це суперечить інтересам позивачки та її дітей. На примирення [PERSON] не згодна. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою представника позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 06 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №285 (свідоцтво про шлюб І-ФП №079548, видане 06.12.21011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ФП №153137, видане 06.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області) та доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ФП №214664, видане 05.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області), які проживають разом з позивачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved