Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району звернувся до суду із заявою, в які просить визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] на земельну частку (пай), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0295292 р-н 215 від 12.05.1997, та передати вказану земельну частку (пай) у власність територіальної громади Мліївської сільської ради Городищенського району. У судовому засіданні представник ВК Мліївської сільської ради - Пикало О.В. подану заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - територіальної громади Мліївської сільської ради Городищенського району, у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про слухання справи за його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог не заперечував. Заслухавши представника заявника, врахувавши думку заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного. Так, [INFO] у с. Будо - Орловецька Городищенського району Черкаської області померла [PERSON] , (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00022401788 від 20.03.2019). Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті [PERSON] , заявник посилається на норми ст. 1277 ЦК України, а саме, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом чи законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини, а також відмови від її прийняття, суд, за заявою, відповідного органу місцевого самоврядування, визнає спадщину відумерлою, яка переходить у власність територіальної громади, за місцем відкриття спадщини. Вказані норми Закону набрали чинності 01.01.2004. Згідно роз`яснень, викладених в абзаці 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Пункт 5 Прикінцевих положень ЦК, правила книги шостої ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. За ст. 555 ЦК УРСР, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом або якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави. Частинами 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР передбачено, якщо майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніш як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів. Як установлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , а тому до цих правовідносин мають бути застосовані положення ЦК УРСР у редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 цієї статті, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що норми ст. 1277 ЦК України, на які посилається заявник, до даних правовідносин застосовані бути не можуть, а тому в задоволені заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed