Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився та надіслав до суду заяву у якій підтримує позов та просить розглянути справу за його відсутності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві просить розглянути справу за її відсутності. Судом встановлено, що позивачка є власником ѕ часток житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно на бланку серії [NUMBER] від 02 листопада 2009 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24583330 від 26 листопада 2009 року, копією договору дарування частки житлового будинку на бланку серії ВМО № 356397 від 07 грудня 2009 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24726278 від 09 грудня 2009 року. У вищевказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 10 квітня 2019 року. Вказані обставини стверджуються довідкою № 173 виданою Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області 16 лютого 2021 року. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин. Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини. Позивачка посилається на те, що реєстрація у будинку місця проживання відповідача порушує житлові права позивачки та її право власності. За змістом ч.1 ст.321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч.1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірний будинок як член сім`ї позивачки і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц. Право користування житлом, яке перебуває у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їхні діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до чч.2 та 4 ст.3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає разом з [PERSON] , тобто він перестав бути членом сім`ї позивачки. Отже, право [PERSON] на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 29, 383, 391, 406 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved