Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначив, що він є власником 2/3 частини вказаної квартири за вищезазначеною адресою, а 1/3 частина квартири належить [PERSON] . Відповідач був зареєстрований в квартирі, оскільки є колишнім зятем позивача, але на даний час відповідач не проживає у будинку понад рік, без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить. Відповідач не проживає в зазначеній квартирі та не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує його права, як власника нерухомого майна щодо права розпорядження належним майном, а тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом, для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді від 06.03.2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу та третій особі на адресу їх зареєстрованого місця проживання було направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження. Відзив на позов або заяви з процесуальних питань до суду від відповідача не надходили, а від третьої особи пояснення або заяви з процесуальних питань до суду також не надходило. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.09.2016 року та свідоцтвом про право власності на житло на 1/3 частину квартири, що підтверджується його копією. Третя особа, [PERSON] , є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Обухівської міської ради № 10310 від 17.12.2019 року та довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 21.01.2020 року, як колишній зять позивачки. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01.02.2019 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано На підтвердження факту не проживання відповідача [PERSON] понад рік, а саме з грудня 2018 року у належній позивачу та третій особі квартирі [ADDRESS] позивачем надано акти за підписом депутата Обухівської міської ради Литовченко П.В. та в присутності і за підписом свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтерси у спосіб , визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України передбачає ч.1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Установивши, що позивач надав докази на підтвердження того, що [PERSON] був відсутнім у належній позивачу, та третій особі квартирі без поважних причин, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачує, добровільно залишив житлове приміщення, оскільки доказів примусового його виселення суду не надано, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачем щодо збереження за відповідачем права користування житлом не існує, суд дійшов висновку про те, що позивач довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved