Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання свого сина [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] у зв'язку із тим, що він не мешкає в будинку більше одного року без поважної причини. В обґрунтування вимог зазначено, що з 21.09.1996 року [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач не проживає за вказаною адресою та не проводить оплату комунальних послуг. Оскільки він з 2013 року не мешкає у будинку без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Одночасно просила розглянути справу у відсутності відповідача, у зв'язку із його повторною неявкою. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності відповідача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2007 року №17016110, виданого МКП «Маріупольське БТІ», власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2007 року №10-1191, посвідченого Маріупольською державною нотаріальною конторою. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №545739 виданого 28 липня 2008 року, [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,0581 га по [ADDRESS]. Відповідно до копії домової книги на будинок [ADDRESS], [PERSON], зареєстрований у вищевказаному будинку з 21.09.1996 року. Згідно з Актом №98 від 08.12.2014 року, складеним КСН «Парковий» міста Маріуполя, у присутності сусідів, [PERSON], [INFO], з березня 2013 року не проживає у будинку [ADDRESS], оскільки переїхав на проживання за межі України. Відповідно до письмових пояснень сусідів: [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], останні пояснили, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], не проживає у будинку з березня 2013 року по теперішній час. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідач [PERSON] з березня 2013 року у будинку [ADDRESS] не проживає, а відповідно втратив право користування нею, в зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідача, за захистом яких вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а саме, необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. На підставі Цивільного кодексу України, ст.71, ст.72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved