Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка, в особі свого представника, звернулась в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що у свій час вона, як член колишнього КСП ім.Фрунзе, Красноокнянського району, відповідно до списків, на підставі рішення Красноокнянської РДА від 04.12.1996р. №334, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], на території Гавиноської сільської Ради, площею 4,50 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів 10.12.1996р. за №334. За твердженням позивачки, на підставі рішення Гавиноської сільської ради від 20.08.2001р. №75-ХХІІІ, їй передано безплатно у приватну власність земельну ділянку площею 3,40га. ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території вказаної сільської ради, з видачею Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.06.2003р. в обмін сертифіката, що повернений в Красноокнянську райдержадміністрацію, який зареєстрований в Книзі записів державних актів під №543. Понад 10 років, як зазначила позивачка, вона безперешкодно розпоряджалась земельною ділянкою, передаючи її, відповідно до зазначеного Державного акту, у користування юридичним особам, і правомірність видачі вказаного акту ніким не оспорювалась. У 2017 році вона також мала намір укласти договір оренди, але не змогла цього зробити через відсутність кадастрового номеру, а тому у вересні 2017 року звернулась до землевпорядної організації із заявою про виготовлення Технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєння кадастрового номеру. Однак, як вказала позивачка, їй було відмовлено у виготовленні вищезгаданої документації через виявлені помилки у Державному акті [NUMBER], так як в плані зовнішніх меж земельної ділянки помилково показано одну земельну ділянку, загальною площею 3,7га., хоча фактично та згідно Викопіювання із плану землекористування Гавиноської сільської ради її пай складається із двох земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER], загальною площею 3,7га., які знаходяться у різних частинах земельних масивів №20 та №22, не об'єднуються ніяким чином (спільними межами) та відповідно до Закону України «Про землеустрій» повинні мати різні кадастрові номери. Саме тому їй було рекомендовано звернутись до суду для визнання недійсним та скасуванні державного акту, витребування Сертифікату з послідуючим виготовленням технічної документації та отриманням кадастрових номерів на ділянки (пай) та реєстрації права власності на землю. Учасники справи в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на заявлених вимогах, відповідач позов повністю визнав, а третя особа не заперечувала проти задоволення позову, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. /ар.сп. 6, 26, 31-32 / Всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: із списків громадян членів КСП ім.Фрунзе Красноокнянського району Одеської області видно, що позивачка була включена у вказаний список під номером 210, а отже мала право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) у вказаному сільгосппідприємстві; /ар.сп. 8-12 / листом-відповіддю №97-15-0.330-1212/114-17 від 15.09.2017р., на заяву [PERSON], Відділ в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повідомив позивачку про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.12.1996р. на території Гавиноської сільської ради, площею 4,50 в умовних кадастрових гектарах, був виданий на ім'я [PERSON], на підставі рішення Красноокнянської РДА від 04.12.1996р. №334 та зареєстрований у Книзі Реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.12.1996р за №209; /ар.сп. 13 / рішенням Гавиноської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, від 20.08.2001р. №75-ХХІІІ, позивачці був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,40га. ріллі; /ар.сп. 14-15 / із Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.06.2003р., виданого [PERSON] на підставі рішення Гавиноської сільської Ради народних депутатів від 20.08.2001р. №75-ХХІІІ, вбачається, що позивачці передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,70 гектарів, розташована на території вказаної сільської ради за [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки виглядає єдиною ділянкою; /ар.сп. 16 / листом від 11.09.2017р. №132/17, на заяву [PERSON], інженер-землевпорядник (ФОП) [PERSON] повідомила позивачку про відмову у виготовленні Технічної документації із землеустрою через помилку в державнолму акті, а саме: на викопіюванні з плану землекористування Гавиноської сільської ради показано дві земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] загальною площею 3,70га., а в державному акті ці ділянки об'єднані в одну. Земельні ділянки знаходяться у різних частинах земельних масивів, які не об'єднуються ніяким чином та відповідно до Закону України «Про землеустрій» повинні мати різні кадастрові номери; /ар.сп. 17 / із викопіювання плану землекористування Гавиноської сільської ради видно, що земельна ділянка [PERSON], загальною площею 3,70га., розташована на масиві №20 під [NUMBER], площею 1,85га., та на масиві №22 під [NUMBER], площею 1,85га.; /ар.сп. 18 / ч.2 ст.41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом; згідно п.«б» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ч.1 ст.155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним; ч.2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, вирішення земельних спорів з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей вирішуються виключно судом; відповідно до п.п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України /в редакції 2017 року/, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; згідно ч.4 ст.206 ЦПК України /в редакції 2017 року/, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, оскільки позивачка із-за допущеної помилки у виданому правовстановлюючому документі на закріплену за нею, в результаті розпаювання, земельну ділянку, позбавлена можливості реалізувати своє право приватної власності на земельну частку (пай). На підставі ст.ст.41 ч.2, 55 ч.1 Конституції України, ст.ст.116 ч.3 п.«б», 155 ч.1, 158 ч.2 Земельного кодексу України та

Outcome: approved