Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він є власником автомобіля марки «Geely CK», номерний знак [NUMBER]. 1 червня 2014 року о 20 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.13.1 ПДР України не був уважним, не обрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок дорож-ньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Geely CK», номерний знак [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження, які призвели до втрати його товарної вартості в розмірі 4453 гривень 97 копійок. [PERSON] зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 1000 гривень на складення звіту про визначення вартості матеріального збитку. Відповідач відмовляється добровільно сплатити ці грошові кошти. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості автомобіля, в розмірі 4453 гривень 97 копійок, витрати на складення звіту про виз-начення вартості матеріального збитку в розмірі 1000 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування власних заперечень він посилається на те, що цивільно-правова відповідальність його довірителя застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Тому ця юридична особа зобов'язана відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду. Крім того, в мате-ріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] була заподія-на моральна шкода. З огляду на ці обставини представник відповідача [PERSON] про-сить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Geely CK», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на від-шкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього Кодексу майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. З копій довідок,що містяться в матеріалах цивільної справи (а.с.5, 6), вбачається, що 1 липня 2014 року о 20 годині 40 хвилин в м. Борисполі на перехресті вул. Київський шлях та вул. Белінського сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позива-ча були спричинені механічні пошкодження. Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.9-14) вбачається, що спричи-нення цьому автомобілю механічних пошкоджень призвело до втрати його товарної вартості в розмірі 4453 гривень 97 копійок. З огляду на ці обставини суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування шко-ди, пов'язаної з втратою товарної вартості його автомобіля, в розмірі 4453 гривень 97 копі-йок. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох дже-рел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяль-ністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З копії постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 серпня 2014 року (а.с.7) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з тим, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.13.1 ПДР України не був уважним, не обрав безпечну дистанцію та допустив зітк-нення з автомобілем марки «Geely CK», номерний знак [NUMBER]. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась також з вини позивача. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості його автомобіля, в розмірі 4453 гри-вень 97 копійок. В матеріалах цивільної справи міститься копія полісу №АІ/3175118 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. З цього доказу вбачається, що [PERSON] застрахував в ПрАТ «СТ «Іллічівське» власну ци-вільно-правову відповідальність, пов'язану з експлуатацією ним автомобіля марки «ВАЗ-2103», номерний знак [NUMBER]. Однак згідно з п.32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транс-портного засобу. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що обов'язок відшкодувати позивачу втрату товарної вартості його автомобіля покладається на ПрАТ «СТ «Іллічівське», а не відповідача. Крім того, відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.2 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За правилами ч.3 цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошово-го відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру право-порушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля [PERSON] зазнав душевні переживання. У такий спосіб відповідач заподіяв йому моральну шкоду. З огляду на глибину та тривалість душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедли-вості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON], не перевищує розміру заподіяної йому матеріальної шкоди та становить 4000 гривень. Підстави для визначення моральної шкоди в більшому розмірі відсутні. [PERSON] відмовляється добровільно відшкодувати позивачу моральну шкоду. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. Зі змісту ст.261 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відпо-відальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик відшкодо-вує потерпілому - фізичній особі моральну шкоду, заподіяну у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Однак позивачу заподіяна моральна шкода у зв'язку з іншою обставиною - пошкодженням його майна. Тому суд критично оцінює поси-лання представника відповідача [PERSON] на те, що обов'язок відшкодувати [PERSON] моральну шкоду покладається на ПрАТ «СТ «Іллічівське», а не відповідача. В матеріалах міститься копія квитанції до прибуткового касового ордера №3345 від 7 серпня 2014 (а.с.31). З цього доказу вбачається, що позивач витратив грошові кошти в роз-мірі 1000 гривень на складення звіту про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до п.34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний на-правити свого експерта на місце настання страхового випадку для визначення розміру збитків. Згідно з п.34.3 цього Закону якщо експерт страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). З огляду на це суд вважає, що у [PERSON] не виник обов'язок відшкодувати пози-вачу витрати на складення звіту про визначення вартості матеріального збитку. У задоволен-ні позову в частині цієї вимоги належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій (а.с.38-40) вбачається, що [PERSON] сплатив судовий збір в повному об-сязі. Однак загальний розмір грошових коштів, що належить стягнути з відповідача на його користь, становить 8453 гривні 97 копійок (4453,97 + 4000). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 84 гривень 54 копійок (8453,97 : 100%). Однак звіт про визначення вартості матеріального збитку не є висновком експерта в розумінні ст.147 ЦПК України. Витрати на складання цього звіту не є судовими витратами. Тому відсутні підстави для поширення на ці процесуальні відносини ч.1 ст.88 ЦПК України та стягнення в порядку цієї статті з відповідача витрат на складення звіту про вартість мате-ріального збитку.

Outcome: partial