Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернувся до суду із позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю, у якому просить суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 66,7 кв. м., з господарськими будівлями : Б- сарай, В - сарай, пд. - підвал, Д - вбиральня, Л- літня кухня, І- погріб, Г - вбиральня, № 1 - огорожа, І - мощення, № 2 - ворота, З - водогін, К - водогін, що згідно з документами належить [PERSON] , померлій [INFO] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА У грудні 2004 року позивач у [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діяла [PERSON] , придбав 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Придбання вказаної частини будинку вчинено позивачем на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого на універсальній товарній біржі «Ален» 28.12.2004 року №917. В подальшому право власності на вказане майно було визнано за позивачем рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №2-961-2005 р. від 11.02.2005 року. З моменту придбання частини будинку позивач фактично заволодів усім будинком із господарськими будівлями. У будинку він мешкав один, самостійно виконував усі роботи з поточного ремонту та ремонту господарських будівель, сплачував усі платежі за спожиті в будинку житлово-комунальні послуги, сам облаштував прилеглу до будинку присадибну ділянку, осіб, які б заявляли про наявність у них майнових прав на будинок, або його частину у домоволодінні він жодного разу не бачив. Через деякий час після купівлі вказаної вище частини будинку, після більш детального ознайомлення з технічним паспортом та домовою книгою на будинок, позивач довідався, що право власності на 1/2 його частину належить [PERSON] , та що ця особа зареєстрована у будинку. Разом з тим, від моменту придбання частини будинку в 2004 році позивач жодного разу не бачив його співвласницю. У грудні 2018 року позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на відповідне майно за набувальною давністю, але згідно ухвали суду від 14.03.2019 року провадження у вказаній справі закрито. Було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . На думку позивача будь-які особи, які б заявляли права на це майно, зокрема в порядку спадкування, відсутні. У зв`язку із тим, що позивач безперервно, відкрито та добросовісно володів та користувався на 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS] більше чотирнадцяти років поспіль, вважає, що його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач чи його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача [PERSON] - адвоката Ковальова Д.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягають. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ Представник відповідача - Олександрійської міської ради Кіровоградської області, належно повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Співвідповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року зобов`язано державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 надати копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 року в якості співвідповідача до участі у справі залучено [PERSON] . ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ На підставі договору купівлі продажу №917 від 28.12.2004 року, що зареєстрований на універсальній товарній біржі «Ален» та укладений між позивачем [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , позивач придбав частину будинку [ADDRESS] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.01.2005 року №2-961-2005 договір купівлі продажу від 28.12.2004 року, зареєстрований на Універсальній товарній Біржі «Ален» за №917, укладений між [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку, на 1/8 житлового будинку, на 1 / 8 частину житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на зазначені частини житлового будинку. Вказане рішення суду набрало законної сили 12.02.2005 року. На підставі вказаного рішення суду Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.02.2005 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (№2440/112 с. 53). Згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.03.2019 року у справі №398/256/19 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 03 травня 2003 року складено актовий запис про смерть №593. Як вбачається з довідки №9 від 21.01.2020 року, яка видана [PERSON] головою квартального комітету №7 Олександрійської міської ради Замша А.І., [PERSON] починаючи з грудня 2004 року постійно проживає по [ADDRESS] , використовує даний будинок, прилеглий до нього двір та усі господарсько-побутові споруди. Після смерті 01 травня 2003 року [PERSON] до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої за законом звернувся син померлої [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №377, що розпочата 12.05.2003 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є сусідом [PERSON] . Близько 10-13 років тому [PERSON] переїхав у будинок у нього по сусідству - у будинок [ADDRESS] . Він постійно там проживає, крім нього та його сім`ї там ніхто ніколи не проживав. Він користується повністю усім будинком та будинком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є сусідом позивача. Позивач близько 15 років тому купив половину будинку неподалік він нього (свідка), а інша половина була розвалена, паркан також був завалений. Він привів до ладу вказану частину будинку, та користувався нею. Окрім позивач у вказаному будинку ніхто ніколи не проживав. ОЦІНКА СУДУ Позивач у 2004 році придбав половину будинку [ADDRESS] , що чітко зафіксовано в договорі купівлі - продажу купівлі продажу №917 від 28.12.2004 року, що був зареєстрований на універсальній товарній біржі «Ален», та у подальшому було зафіксовано у рішенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.01.2005 року у справі № 2-961-2005. Всі вказані документи перебували у позивача. Таким чином, посилання позивача на той факт, що йому не було відомо, що він придбав лише половину будинку не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Факт придбання позивачем лише половини спірного будинку підтвердив у судовому засіданні і свідок [PERSON] . Крім того, позивач у позовній заяві, та представник позивача у судовому засіданні зазначили, що власником 1/2 частини спірного будинку є [PERSON] , яка померла, проте підтверджуючих вказані обставини документів суду не надали. Факт смерті вказаної особи підтвердився в ході розгляду справи. Крім того, з матеріалів спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] , судом встановлено, що спадщину після її смерті прийняв син останньої [PERSON] . Таким чином, позивачем не надано суду достовірної інформації щодо власника спірної частини будинку на момент розгляду справи. Таким чином, хоча посилання позивача на факт простійного понад 10 років користування ним усім спірним будинком знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, проте посилання позивача на добросовісність володіння спірним будинком є недоведеними. За таких обставин один лише сплив строку давності володіння чужим майном, на який вказує позивач у позовній заяві, не є достатньою підставою для набуття ним права власності за набувальною давністю. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Із роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю виходить з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Судові витрати слід залишити по фактично понесеним за позивачем.

Outcome: dismissed