overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Рівнеобленерго заборгованість за спожиту електричну енергію, за період з квітня 2008 року по 01 жовтня 2015 року в розмірі 2\~873,41 грн. та судові витрати, понесені позивачем в розмірі 1\~378,00 грн. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, 10 листопада 2015 року Рівненським міським судом було видано судовий наказ № 569/15027/15-ц за заявою ПАТ «Рівнеобленерго» про стягнення із [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], заборгованості за використану електричну енергію в розмірі 2\~873,41 грн. та 609 грн. судового збору. Ухвалою Рівненського міського суду від 04 грудня 2015 року судовий наказ № 569/15027/15-ц від 10 листопада 2015 року було скасовано, оскільки 01 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач по справі [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] з 01.08.2008 року. Відповідач [PERSON] не повідомив ПАТ «Рівнеобленерго» про те, що він став споживачем електроенергії у вищевказаній квартирі, та не здійснив жодної оплати до лютого 2016 року за обсяг спожитої електричної енергії, в звязку з чим в нього виникла заборгованість перед ПАТ «Рівнеобленерго» в сумі 2\~873,41 грн. Дана заборгованість підтверджується особовою карткою споживача, нарядами на зняття показників лічильника, яким обліковується спожита ним електроенергія. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмову заяву, у якій вказує на те, що на розірвання шлюбу із позивачем згідний, не заперечує щодо проживання неповнолітньої дочки [PERSON] разом із позивачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та суду пояснила, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через те, що він має різні з позивачем погляди на сімейне життя. На цьому грунті між ними постійно виникали сварки, в результаті чого сторони вже більше десяти років проживають окремо та взагалі не підтримують подружніх стосунків. Оскільки їх шлюб існує тільки формально, просила його розірвати. Крім цього, в судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в даному випадку сім'я розпалась остаточно, оскільки сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, його збереження суперечить інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню дочку [PERSON] слід залишити проживати з позивачем, оскільки вони і так проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею по справі судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими вони обґрунтовують свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Як було встановлено, 24 червня 2011 року [PERSON] надав [PERSON] грошову позику в сумі 6 000 доларів США, про що останній надав розписку відповідно до якої відповідач зобов'язався повернути кошти не пізніше 01.10.2011 року. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму і не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач порушив взяте на себе зобов'язання, з останнього підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість в розмірі 6 000 доларів США, що станом на день пред'явлення позову по курсу НБУ України складає 71 280 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшла. Представник позивача Оверчук О.М. в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві зазначено, що в разі неявки представника позивача в судове засідання розгляд справи провести у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. Як було встановлено в судовому засіданні, 31 січня 2013 року ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого являється Публічне акціонерного товариства «Дельта») та [PERSON] уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №001-17800-310113. Згідно п.п.2.1; 2.2; 2.5 ч.1 вказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п.2.3 ч.3 договору банк надав відповідачу кредит у виді кредитної лінії в розмірі 15 000 грн. На підставі п.2.4 ч.3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» договору кредитної лінії №001-17800-310113 від 31.01.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 25787,15 грн., яка складається з: тіло кредиту - 9564,65 грн., прострочене тіло кредиту - 5400,00 грн., заборгованість за комісіями 10822,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. В обґрунтування позовних вимог суду пояснила, що відповідач на протязі тривалого часу проживає окремо, веде аморальний спосіб життя, двічі засуджений. Просить суд шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] зареєстрований 28 лютого 2007 року у Сокальському відділі реєстрації актів цивільного стану, Сокальського районного управління юстиції, Львівської області, актовий запис № 34 - розірвати. Стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 27 вересня 2013 року та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 28 лютого 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Сокальському відділі реєстрації актів цивільного стану, Сокальського районного управління юстиції, Львівської області, актовий запис № 34. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, проживають окремо, що робить неможливим перебування їх у шлюбі та суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхніх малолітніх дітей в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. Представник позивача Мазурок А.А. в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання, просить суд розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.05.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 63948,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що стверджується підписом [PERSON] у генеральній угоді. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] неналежним чином поставився до виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених договором, не дотримався порядку погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилася заборгованість на загальну суму 68345 грн. 77 коп., яка складається з наступного: 60580,70 грн. - заборгованість за кредитом, 4034,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3230 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. Представник позивача Мазурок А.А. в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просить суд розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із договору № б/н від 11 квітня 2006 року [PERSON] отримав у ЗАТ «КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк» ) кредит в розмірі 3500,00 грн. грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] неналежним чином поставився до виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених договором, не дотримався порядку погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого станом на 20 жовтня 2013 року, у останнього перед позивачем утворилася заборгованість на загальну суму 24919 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 3496 грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом; 19760 грн. 21 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1162 грн. 85 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі 3500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду відзив на позовну заяву, вказавши, що компенсація за невикористану відпустку в сумі 667,80 грн. була дійсно затримана у виплаті, про що було узгоджено з позивачем. [PERSON] було попереджено щодо можливості її отримання. В зв'язку з тим, що термін дії платіжної картки [PERSON] на отримання заробітної плати закінчився, вона не мала можливості перерахувати вказану компенсацію вчсано. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд стягнути із фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку у період роботи із 01 січня 2011 року по 13 вересня 2011 року в сумі 667,80 грн. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, 01 січня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, який зареєстрований в Гощанському районному центрі зайнятості 10.12.2003 року за №303. 13 вересня 2011 року вказаний трудовий договір був розірваний за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно акту перевірки №17-08-009/0021 від 18.04.2012 року та листа Територіальної державної інспекції з питань праці в Рівненській області №14/09 від 14.09.2012 року вбачається, що [PERSON] при звільнені не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період роботи з 01.01.2011 року по 13.09.2011 року в сумі 667,80 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів того, що фізична особа підприємець [PERSON] не виплатила компенсацію за невикористану відпустку з поважних причин та доказів того, що вказана компенсація [PERSON] виплачена на даний час суду не надано. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Оскільки відповідачем фізичною особою підприємцем [PERSON] не була погашена компенсація за невикористану відпустку у період роботи із 01 січня 2011 року по 13 вересня 2011 року перед [PERSON] в добровільному порядку, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечив проти їх задоволення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просила суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 травня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 455; дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити проживати із матір'ю - [PERSON]. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, з 10 травня 2009 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 455, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 10 травня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 08 жовтня 2011 року та [PERSON], [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 01вересня 2015 року. На даний час сторони не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть протягом тривалого терміну. Спору про розподіл спільного майна немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved