Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, згідно з яким просить суд: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав на підставі ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.05.0214 року до 05.05.2017 року, мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] Разом з тим, починаючи з народження дитини та по цей час відповідач не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі матеріально її не підтримує. За вказаних обставин та посилаючись на положення ст. 164 СК України, позивач вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав, адже він, в порушення вимог ст.150 СК України, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та фактично самоусунувся від виховання та утримання своїх дітей. Ухвалою від 05.01.2018 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 23.02.2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за цим позовом. Ухвалою від 25.04.2018 року було задоволено заяву позивача про виклик в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для допиту їх у судовому засіданні. Ухвалою від 30.05.2018 року закрито підготовче засідання за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.06.2018 року на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.06.2018 року за №109/05/40-5062 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Під час судових засідань, яке відбулося 04.09.2018 року та 05.10.2018 року, судом було допито в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, в свою чергу, показали, що відповідач дійсно з моменту народження дитини її не бачив, не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі матеріально її не підтримує. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей та стягнення з нього аліментів не заперечувала та просила позов задовольнити. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 11.03.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. Згідно вказаного Свідоцтва про народження матір'ю [PERSON] є [PERSON], а батьком - [PERSON]. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, в якості обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки, зазначає, що починаючи з народження дитини та по цей час відповідач не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі матеріально її не підтримує. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії Витягу з реєстру територіальної громади м.Києва від 21.11.2017 року, малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно Довідки Закладу дошкільної освіти (Ясла-садок) №543 від 10.11.2017 року вихованням малолітньої [PERSON], займається її мати, яка є головою батьківського комітету групи, в той час як батько дитини -в закладі ніколи не був При цьому, обставини щодо самоусунення відповідача від виховання своєї дитини також підтверджуються показаннями свідків. Крім того, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.06.2018 року №109/02/40-5062 щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON], Комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації було з'ясовано, що з моменту народження доньки відповідач не приймає участі у її вихованні, навчанні та утриманні, не цівкатися її здоров'ям та успіхами, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування, не вітає з днями народження та іншими святами, не надає матеріальної допомоги. До того ж, 21.05.2018 року [PERSON] написав на ім'я начальника Служби у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації заяву, в якій він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи інтереси дитини, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На підставі зазначеного, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов[PERSON] до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що навіть під час розгляду справи в суді відповідач, заперечуючи щодо задоволення позову, не вчинив будь-яких активних дій, які б свідчили про його бажання реалізувати виконання своїх батьківських обов'язків, а в судовому засіданні так і не зміг пояснити те, яким саме чином він бажає поліпшити своє ставлення до виховання та утримання дитини. Тобто, позбавляючи відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], суд враховує «інтереси дитини» в широкому розумінні, зокрема в даному випадку позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус як захищеної групи осіб, та отримати відповідну соціальну допомогу від держави. В той же час, суд наголошує на тому,що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни її поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України. Крім того, порядку, визначеному ст.ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved