Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з 23.10.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони в психологічному плані несумісні, у зв`язку з чим в сім`ї постійно виникали сварки та скандали, які привели до втрати почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим. Разом подружжя не проживає з 2006 року. Позивач зазначає, що подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона звернулася до суду. Спір про поділ майна відсутній. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23.10.1993 року Танюшівською сільською радою Новопсковського району, актовий запис №22. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2020 року. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові просила суд розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до підготовчого судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач з 23.10.1993 року перебувають у шлюбі, зареєстрованим Танюшівською сільською радою Новопсковського району, актовий запис №22, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви вбачається, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені з 2006 року, подружжя не ведене спільне господарство, має різний бюджет. Спір щодо поділу майна відсутній. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved