Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

В вересні 2018р. позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 11_0162 від 27 грудня 2017р. (далі по тексту - кредитний договір) в розмірі 41031,34 грн.; судовий збір у розмірі 1762,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка [PERSON] порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідачка повинна сплатити: 35333,31 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 5217,45 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 210,72 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 231,22 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 18,25 грн. - загальна сума 3,0 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 20,39 грн. - загальна сума 3,0 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018р. у справі відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка, яка оповіщалась за адресою реєстрації, відзив на позов не подавала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідачки також не надходило. До судового засідання стороною позивача було подано клопотання до суду про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, зазначаючи, що сума заборгованості розрахована вірно, та дійсно між сторонами було укладено кредит та нею отримано від позивача грошові кошти. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 27 грудня 2017р., на підставі заяви відповідачки, між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачем було надано відповідачці кредит у розмірі 40000,0 грн. на строк 60 місяців з остаточним терміном погашення не пізніше 26 грудня 2022р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56% річних. В порушення своїх зобов'язань та правил відповідачка кредит у повному обсязі не повертає - не проводила оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 14 серпня 2018р. сума заборгованості за кредитним договором становить 41031,34 грн. та складається: 35333,31 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 5217,45 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 210,72 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 231,22 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 18,25 грн. - загальна сума 3,0 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 20,39 грн. - загальна сума 3,0 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 41031,34 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 881,0 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 881,0 грн., згідно платіжного доручення № 1654454211(#1811654454211 від 22 серпня 2018р.

Outcome: approved