Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.06.2008 року розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №888 Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча організація «Голосієво» визнано таким, яке повинно надавати житлово-комунальні послуги у житловому будинку [ADDRESS]. 26.09.2008 року між позивачем і відповідачем укладено Договір №469 про надання комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому комплексі. Порушуючи умови Договору відповідач не виконувала своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування квартирою [ADDRESS] та за надані комунальні послуги, чим завдала позивачу матеріальних збитків у сумі 11 739,09 грн, яка складається із заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2010 року по 30.11.2011 року. Вважає, що позивач належним чином виконував свої зобов'язання з утримання будинку та прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами будинку за надані комунальні послуги, то відповідач повинна сплатити заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Представник позивача підтримав позовні вимоги в судовому засіданні, з обставин викладених у позові просивйого задовольнити у повному обсязі. Просив поновити строк позовної давності. Відповідач[PERSON], який є представником відповідача [PERSON], не визнав позов, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.09.2009 року /а.с. 8/. Згідно договорів №23 від 05.01.2009року, №10 від 04.01.2010 року про утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності Голосіївського району м.Києва, та договору від 01.01.2013 року про утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності, будинок [ADDRESS] перебуває на утриманні та обслуговуванні позивача/а.с. 9-23/. Згідно укладених договорів, позивач забезпечує надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, з централізованого гарячого водопостачання та водовідведення, з централізованого опалення та газопостачаннявідповідно до чинного законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розгорнутого розрахунку заборгованості, за відповідачами рахується заборгованість у сумі 14 754 грн 52к /а.с.24-36/. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Ст.179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Обов'язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст.322 ЦК України, ст.ст. 12,13,20,29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району»та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Доводи відповідачів про несплату за отримані комунальні послуги у зв'язку з відсутністю укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг та не відповідною якістю житлово-комунальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки за ст.20 ч.3 п.1,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В разі незадоволення якістю наданих житлово-комунальних послуг, відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право викликати представника виконавця для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача [PERSON], який діє і в інтересах відповідача [PERSON], представник виконавця не викликався, акт-претензії споживача складено не було. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Виходячі із характеру спірних правовідносин заявлене клопотання відповідачами про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, як і не підлягає задоволенню клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності, оскільки він не є пропущеним. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 229 грн 40 к. На підставі викладеного та

Outcome: approved