Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

в грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року було розірвано шлюб між сторонами. 25.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого позивач, як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язався щомісячно сплачувати відповідачу, як матері дитини кошти в сумі 27000,00 грн., що є еквівалентом 1000,00 доларів США до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 4.3 договору, за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Так, позивачем на виконання зазначеної умови договору відповідачу було направлено лист про внесення змін до договору в частині зменшення суми аліментів, однак, відповідач відмовилась забирати вказаний лист із пошти, оскільки, лист було повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання. За умовами договору всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - в судовому поряду. Так у позивача виникла необхідність у зменшенні розміру суми коштів на утримання дитини, оскільки, у позивача змінився сімейний стан та 11.07.2020 року ним було укладено шлюб із [PERSON] , яка не працює. Останні, виховують сина [PERSON] , [INFO] , який має незадовільний стан здоров`я та затримку психомовленнєвого розвитку. Позивач із 20.10.2020 року працює на посаді адміністратора систем в ТОВ «Арсенал Аудіо ЛЛС» з посадовим окладом 5000,00 грн. Позивач вказує, що у нього погіршився стан здоров`я, що потребує лікування та значних матеріальних витрат. Враховуючи те, що позивач на даний час немає можливості кожного місяця сплачувати кошти в сумі 27000,00 грн., оскільки, заощадження за попередні роки закінчились, заробітна плата є невисокою, він має незадовольний стан здоров`я, який потребує лікування та значних матеріальних витрат, а також те, що на його утриманні перебуває дружина та син, а тому позивач, посилаючись на підстави, передбачені ст.. 192 СК України, вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, в зв`язку з чим вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина із 27000,00 грн. до ј частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В лютому 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, а його влаштування на низькооплачувану роботу за один місяць до подачі позову свідчить про його умисне приховування реального доходу з метою зменшення аліментів на утримання свого сина. Позивач є здоровою особою, працездатного віку, переконливих доказі на підтвердження погіршення стану здоров`я та того, що лікування потребує значних матеріальних витрат позивачем також надано не було. На час укладення в 2019 році договору позивач вже мав на утриманні сина [PERSON] , [INFO], а тому жодних змін у сімейному стані позивача не відбулось. Така позиція позивача, на думку сторони відповідача, обмежує права та законні інтереси дитини, оскільки, наявність у батька іншої дитини не повинно негативно впливати на виховання сина та погіршувати його матеріальне становище. Сторона відповідача вважає, що встановлена в договорі сума на утримання дитини в розмірі 27000,00 грн. є об`єктивною та необхідною для забезпечення належного рівня життя та здоров`я дитини, а відтак законних підстав для зменшення розміру аліментів немає. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року, було вирішено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В лютому 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що шлюб позивачем було укладено після укладення між сторонами договору, що свідчить про зміну його сімейного стану. Також незадовільний стан здоров`я спільного із [PERSON] дитини почав проявлятись із вересня 2019 року, тобто вже після укладення договору. Сторона позивача вважає, що погіршення стану здоров`я позивача також доведено достатніми доказами, та захворювання позивача потребують лікування та значних матеріальних втрат. Крім того, стороною позивача зазначено про те, що відповідачем об`єктивно не наведено даних про те, що на утримання дитини відповідачем щомісяця витрачаються кошти в сумі 27000,00 грн., а надані докази свідчать про те, що відповідачем здійснюються витрати на дитину, які не перевищують 4000,00 грн. щомісяця. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позовних вимог, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що із 26.09.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, та в період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 25.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого позивач, як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язався щомісячно сплачувати відповідачу, як матері дитини кошти в сумі 27000,00 грн., що є еквівалентом 1000,00 доларів США до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 4.3 договору, за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року у справі № 752/8848/19. Син сторін проживає разом із матір`ю - відповідачем у справі. Крім того, судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 11.07.2020 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] Відповідно до довідки ТОВ «Арсенал Аудіо ЛЛС», було встановлено, що із 20.10.2020 року позивач працює в товаристві на посаді адміністратора систем, та за період із 20.10.2020 р. по 31.12.2020 р. отримав дохід в сумі 12142,86 грн. Стороною позивача було надано ряд медичних документів, які свідчать про наявність у позивача, зокрема, хронічних захворювань, які потребують лікування, на що у відповідності до призначеного лікарями лікування, позивачем витрачаються кошти. Крім того, позивачем надано суду ряд документів, які свідчать про наявність у сина позивача [PERSON] затримки психомовленнєвого розвитку, що потребує лікування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з часу укладення договору, за яким позивач має сплачувати відповідачу кошти на утримання їх спільного сина в сумі 27000,00 грн., змінився його майновий та сімейний стан, погіршився його стан здоров`я, що потребує значних матеріальних витрат, відповідач в добровільному порядку не бажає змінити умови договору в цій частині, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказує на відсутність доведеності позовних вимог та наявності підстав для зменшення розміру аліментів, який було визначено між сторонами в договорі. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Матеріалами справи доведено, що з часу укладення між сторонами договору, за яким позивач зобов`язався сплачувати на користь позивача кошти на утримання сина в розмірі 27000,00 грн., у позивача змінився сімейний стан, він одружився, спільний із новою дружиною син хоч і народився до укладення між сторонами договору, однак, на даний час має незадовільний стан здоров`я, який потребує лікування, позивач офіційно працевлаштувався, та має заробітну плату, що не перевищує 5000,00 грн., а також позивачем надані документи, які свідчать про наявність у нього захворювань, які потребують лікування та витрат на це. На думку суду, стороною відповідача в ході розгляду справи доводи та обґрунтування позову не спростовані, як і не надано суду доказів на підтвердження витрат на утримання дитини щомісячно в розмірі 27000,00 грн. Суд відмічає, що наведені стороною відповідача доводи в обґрунтування своїх заперечень на позов не спростовують наведених висновків суду, а зазначені стороною позивача доводи є такими, які дають підстави для зменшення розміру аліментів, які сплачуються позивачем відповідачу за укладеним між ними договором. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшуючи розмір аліментів до 1/4 частини, суд також враховує інтереси двох дітей, батьком яких є позивач, та вважає, що діти повинні бути в однакових та рівних умовах, а тому в даному випадку зменшення розміру аліментів не буде суперечити інтересам дитини [PERSON] , [INFO], оскільки судом повинні також враховуватися і інтереси дитини [PERSON] , [INFO] Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено, що його сімейний та матеріальний стан змінились, він має незадовільний стан здоров`я, та відповідачем доводи позивача не спростовані, як і не підтверджено необхідність надання батьком аліментів на утримання сина в обумовленому в договорі розмірі, суд вважає доцільним зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved