Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В жовтні 2013р. [PERSON], який діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду був розірваний. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, разом з ними проживала донька відповідачці від першого шлюбу [PERSON]. Позивач зазначав, що протягом останніх двох років відповідачка, фактично усунулася від виховання дітей, не проявляє до них ніякого материнського піклування, не приходить до школи та дитячого садку, де знаходяться діти. Стверджував, що відповідачка зловживає спиртними напоями, влаштовує бійки, б'є дітей та погрожує фізичною розправою йому та дітям, у зв'язку з чим неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Вважаючи, що ставлення відповідачки до рідних дітей суперечить загальносвітовим нормам моралі та вимогам ст.150 СК України, позивач в інтересах дітей просив суд на підставі ст.164 СК України позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 04.03.2014р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було залучено Службу у справах дітей Одеської міської ради (а.с.40). Позивач та його представник, діючий за ордером серії [NUMBER] від 21.01.2014р. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити (а.с.24). Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити в їх задоволенні. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діюча за довіреністю від 04.02.2014р. в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала та просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки матеріали, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не надавалися і не розглядалися (а.с.50). Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник прокуратури Малиновського району м. Одеси в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала та просила суд відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У відповідності до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 180, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013р. (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9,10). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013р. шлюб між сторонами розірваний (а.с.6). Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію №644 від 22.10.2013р. в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані з 2007р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.8). З пояснень позивача вбачається, що відповідачка фактично усунулася від виховання дітей, не проявляє до них ніякого батьківського піклування, не проявляє турботи щодо їх долі, формування їх внутрішнього світу та самоусвідомлення, не приходить до школи та дитячого садку, де знаходяться діти, зловживає спиртними напоями, влаштовує бійки, б'є дітей та погрожує йому та дітям фізичною розправою, у зв'язку з чим неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду в судовому засіданні копії постанов про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності, зі місту яких вбачається, що остання дійсно притягувалася до адміністративної відповідальності у зв'язку зі сварками, та лайками між нею та позивачем, але не у зв'язку із зловживанням нею спиртними напоями, як стверджував позивач (а.с. 52,53, 54). Судом встановлено, що сторони на час розгляду справи однією сім,єю не проживають, малолітні діти [PERSON], та [PERSON], проживають з відповідачем та його цивільною дружиною, у якої також двоє неповнолітніх дітей. При цьому, як було встановлено, позивач забрав дітей без згоди їх матері, відповідачки у справі, і разом зі своєю цивільною дружиною займається їх вихованням та вихованням дітей цивільної дружини. Судом встановлено, що позивач офіційно не працює, свого житла не має, на час розгляду справи разом з дітьми проживає на квартирі. 25.01.2014р. позивач надав до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву з проханням розглянути питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.35). Крім того, за заявою позивача ухвалою суду від 04.03.2014р. з органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було витребувано висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.38). З пояснень представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вбачається, що питання, щодо надання висновку органу опіки та піклування про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не розглядалося, оскільки ні яких документів зі Служби у справах дітей Одеської міської ради до них не надходило. Крім того, зазначала, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав готується тільки на підставі зібраних Службою у справах дітей Одеської міської ради матеріалів, а оскільки таких матеріалів не надходило, то висновок надати суду не має можливості. З листа Служби у справах дітей Одеської міської ради вбачається, що дійсноу них у провадженні знаходиться заява позивача про позбавлення матері дітей батьківських прав, але наданий час триває перевірка, тому вони не мають можливості надати всі документи органу опіки та піклування для вирішення питання. Встановлено, що для надання необхідних документів, за проханням Служби психологом проводилася необхідна робота з дітьми. Відносно старшої дитини така робота була проведена, і спеціалістом був наданий висновок, що стосується молодшої дитини, то батько відмовився надавати дитину для спілкування з психологом. З висновку спеціаліста - психолога від 20.03.2014р. №12/01-788 за результатами проведеної роботи з дитиною [PERSON], [INFO] вбачається, що «… дитина демонструє прив'язаність та особисту прихильність до батька, разом з тим мати виступає людиною, з якою [PERSON] готовий розділити емоційні переживання. Обмеження спілкування з матір'ю в останній час призводить до напруження та тривоги.. Результати проективних методик свідчить про те, що хлопчик перебуває у стресовому стані. Ситуація, що відбувається у родині, для нього не зовсім зрозуміла, дитина відчуває себе винною не розуміючи у чому. Присутня внутрішня безпорадність та тривога, відчуття невпевненості, незахищеності. Дитина сумує за мамою та сестрою [PERSON], хоча намагається приховати це. Неможливість вплинути на ситуацію в сім,ї призводить до внутрішньої подавленої агресії. Переживає відчуття внутрішньої ізольованості та самотності…» (а.с.58). Таким чином, з вказаного висновку неможливо зробити висновок, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо своїх неповнолітніх дітей, з якими вона не має можливості спілкуватися у зв'язку з не бажанням на це позивача, який в порушення Декларації прав дитини від 20.11.1959р., забрав дітей до своєї цивільної дружини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками. Проте, у своїх поясненнях, відповідачка посилалася на те, що від дітей вона не відмовлялася і від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилялася, займалася їх вихованням, належним чином за ними доглядала, турбувалася про них, виконувала обов'язки по їх утриманню. Працює на трьох роботах, щоб матеріально забезпечити дітей, не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра. Зазначала, що позивач не дає їй спілкуватися з дітьми, на влаштовує їх проти неї, тому щоб не травмувати їх психіку, вона не забирає їх у позивача, але збирається робити все можливе, щоб їх повернути. Згідно з ч.4 ст.19 СК України під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК ). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК ). Відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч.3 ст.253 ЦПК України. Таким чином, суд не може ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав за відсутності письмового висновку органу опіки та піклування, який визначений зазначеним вище законом. Отже, суд вважає, що оскільки на час винесення рішення письмовий висновок органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відсутній і вказане питання не виносилося на розгляд органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, то звернення позивача з вказаним позовом є передчасним. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 229,40грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: dismissed