Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми, мотивуючи тим, що відповідачка за період з 29.01.2012р. по 22.06.2013р. позичила в неї грошові кошти, що підтверджується розписками. Частину грошових коштів відповідачка повернула, а іншу частину в сумі 80 800 грн. повернути відмовляється, що і змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, остаточно просила стягнути з відповідачки на її користь 80 800 грн. основного боргу, 9 620,68 грн. - 3% річних та 2 418,97 грн. процентів. Відповідачка в судове засідання не з,явилася, про день на час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивачки справа була розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухав позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що в період часу з 29.01.2012р. по 22.06.2013р. відповідачка [PERSON] позичила у позивачки [PERSON] грошові кошти на загальну суму 91 300 грн., що підтверджується розписками, а саме: - від 29.01.2012р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 25.02.2012р.; - від 04.03.2012р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 01.04.2012р.; - від 08.07.2012р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 31.08.2012р.; - від 01.09.2012р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 30.09.2012р.; - від 15.11.2012р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 31.12.2012р.; - від 14.01.2013р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 14.02.2013р.; - від 26.02.2013р. на суму 8 000 грн. зі строком повернення до 31.03.2013р. Крім того, судом також встановлено, що на початку травня 2013р. відповідачка звернулася до позивачки, як до приватного підприємця, з проханням прийняти її на роботу та написала відповідну заяву від 09.05.2013р., вказані обставини підтверджуються самою заявою, договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та договором стажування від 09.05.2013р. За час стажування у ПП [PERSON], відповідачка без відома позивачки взяла належні останній грошові кошти, що в подальшому визнала та написала власноруч розписки від 22.06.2013р. та від 20.09.2013р., де вказала, що поверне взяті грошові кошти в певний строк. Так, згідно розписок від 22.06.2013р. та 20.09.2013р. відповідачка взяла 27 300 грн., належних позивачці, частину з яких в сумі 10 000 грн. та 500 грн. повернула, залишок грошових коштів у сумі 16 800 грн. зобов'язалася повернути спочатку в строк до 01.08.2013р., а потім в строк до 01.12.2013р. А усього, відповідачка повинна була повернути за вище вказаними розписками остаточно 80 800 грн. Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А з урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідачки суми заборгованості основного боргу та трьох процентів річних підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, згідно положень ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки і сума сплаченого нею судового збору. Що стосується вимог про стягнення процентів у сумі 2 418,97 грн., то їх належить залишити без задоволення, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження домовленості з відповідачкою про сплату процентів як умови отримання та повернення грошових коштів за спірними розписками.

Outcome: partial