Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Чортківської міської ради Тернопільської області про визначення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , її частка становить 23/50 частини будинковолодіння. Інша частина будинковолодіння перебуває у власності сусідки [PERSON] , якій належить 27/50 частки даного будинковолодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходиться на земельній ділянці із фактичним розміром 615 кв. м. Між власниками будинку склався певний порядок щодо користування житловим будинком шляхом його фактичного поділу на квартири за № 1 та за № 2. Щодо порядку користування земельною ділянкою між ними існує спір. [PERSON] хоче скористатись своїм правом на безкоштовну приватизацію присадибної земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, і між сторонами виник спір про порядок користування присадибною земельною ділянкою для отримання її у власність. Позивачка вважає, що вона як учасник спільної часткової власності на будинковолодіння, в якої на правах приватної власності перебуває 23/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, має право на отримання у власність (безкоштовну приватизацію) частини спільної земельної ділянки у розмірі 0,0283 га, а [PERSON] як власник 27/50 частин будинковолодіння - 0,0332 га. Крім того, рішенням Чортківської міської ради № 511 від 11.11.1982 року «Про порядок користування загальною земельною ділянкою [ADDRESS] між співвласниками гр. [PERSON] і гр. [PERSON] », вирішено закріпити за позивачкою земельну ділянку саме площею 0,0283 га, а за [PERSON] земельну ділянку площею 0,0333 га. Вказані розміри присадибної земельної ділянки відповідають розмірам часток у будинковолодінні. Тому [PERSON] просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] , виділивши їй в користування 0,0283 га вказаної земельної ділянки. В лютому 2018 року від представника відповідачки Бахіра Р. Д. надійшов відзив на позов, в якому просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, посилаючись на наступне. 11 січня 1980 року рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради народних депутатів Тернопільської області № 576 «Про оформлення праві власності на цілий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , вирішено оформити право власності на цілий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та затверджено акт введення в експлуатацію даного будинку, складений комісією при міській раді 3 грудня 1971 року. 18 січня 1980 року виконком Чортківської міської ради видав [PERSON] свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , зареєстроване в Чортківському бюро технічної інвентаризації 18 січня 1980 року за реєстровим номером 219 в реєстровій книзі № 2. Згідно договору купівлі-продажу від 05.11.1980 р. [PERSON] продав [PERSON] 23/50 частин з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS] . Договір посвідчено державним нотаріусом Чортківської державної нотаріальної контори. Після відчуження частки житлового будинку з господарськими будівлями, 01 листопада 1982 року Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації проведено розподіл земельної ділянки по [ADDRESS] із визначенням чітких меж власників житлового будинку, що підтверджується викопіровкою із плану забудованого кварталу № 101 з будівлями по [ADDRESS] , виготовленої Чортківським міським бюро технічної інвентаризації від 01.11.1982 р. З представленого позивачкою рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №511 від 11.11.1982 р. «Про порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] між співвласниками гр. [PERSON] і гр. [PERSON] », п. 1 закріплено за гр. [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 283 кв. м, а за гр. [PERSON] земельну ділянку площею 333 кв. м. З огляду на зазначене, загальна площа земельної ділянки складала 0,0333+0,0283=0,0616 га. З того часу, між [PERSON] і [PERSON] склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, який існує і до цих пір. Крім того, [PERSON] більше 10 років тому по фактичних межах виділеної земельної ділянки у 1982 році встановила огорожу, і будь-яких спорів щодо меж землекористування між сторонами протягом 35-ти років не було. Позивачкою у 2010 році проведено добудову до житлового будинку (веранду, санвузол) та внутрішні перепланування, що мало наслідком збільшення площі будинку, а також побудовано гараж без дозволу та погодження із органами будівельного контролю, що підтверджується листом Чортківського ОК МБТІ № 11 від 20.01.2017 р. та письмовою відмовою державного нотаріуса № 2790/02-14 від 14.12.2016 р. В 2015 році в процесі виготовлення документації із землеустрою [PERSON] відповідно до конфігурації та меж земельних ділянок визначених Чортківським міським бюро технічної інвентаризації від 01.11.1982 р. та меж фактичного користування [PERSON] відмовилась погоджувати кадастрові плани земельної ділянки [PERSON] як суміжний землекористувач. Відмову у погодженні документації позивачка не обґрунтовувала, а в подальшому заявила про необхідність виділення їй додаткової площі із земель, які перебували в користуванні [PERSON] для обслуговування самочинно прибудованого нею приміщення до житлового будинку. Приватним підприємством «Гео-юнікс» на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,3337 га, яка повністю співпадає із схемою земельної ділянки зображеної в викопіровці із плану забудованого кварталу [ADDRESS] , виготовленої Чортківським міським бюро технічної інвентаризації від 01.11.1982 р. та межами фактичного користування землею. Земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер та зареєстровано в відомостях Державного земельного кадастру. Згідно представленої схеми розподілу земельної ділянки виготовленої на замовлення [PERSON] приватним підприємством «Вектор» у справі №608/1944/16-ц зображено межі земельних ділянок сторін по фактичному користуванні та показано проектну межу (спірну). Крім того, на зазначеній схемі чітко зазначено, що існуюча межа проходить по встановленому позивачкою паркані. Відтак, вказаний документ достовірно підтверджує той факт, що конфігурація та межі земельної ділянки, що перебували в користуванні [PERSON] не змінились, а тому не можуть створювати позивачці будь-яких перешкод чи незручностей у користуванні землею. Натомість конфігурація і площа земельної ділянки [PERSON] зазнала змін (в сторону зменшення) зі сторони суміжного землевласника [PERSON] в 2010 році під час будівництва автогаражу позивачкою. Зазначене підтверджується лінійними розмірами земельної ділянки зображеної в схемі розподілу земельної ділянки виготовленої приватним підприємством «Вектор» у 2015 році в порівнянні з лінійними промірами зазначеними в викопіровці із плану забудованого кварталу [ADDRESS] , виготовленої Чортківським міським бюро технічної інвентаризації від 01.11.1982 р. Згідно лінійних промірів ПП «Вектор» ширина земельної ділянки позивачки складає - 9,36+3,99=13,35 м; довжина - 8,70+3,82+5,69=18,21 м. Згідно лінійних промірів ПП «Гео-Юнікс» ширина земельної ділянки [PERSON] складає 3,73+8,23=11,96 м, а довжина - 18,04+5,99=24,03 м. Згідно лінійних промірів зазначених в викопіровці із плану забудованого кварталу [ADDRESS] , виготовленої Чортківським міським бюро технічної інвентаризації від 01.11.1982 р., ширина ділянки по [ADDRESS] повинна складати 25,50 м, а довжина зі сторони позивачки 24,00 м. Від загальної ширини ділянки 25,50 м віднімаємо ширину ділянки [PERSON] - 11,96 м, що повинно складати 25,50 м-11,96 м = 13,54 м. З цього випливає, що ширина земельної ділянки позивачки повинна становити 13,54 м, а становить 13,35 м., що на 19 см є меншою. Тепер визначимо довжину земельної ділянки позивачки. Від загальної довжини - 24,00 м віднімаємо довжину ділянки [PERSON] - 5,01+0,60=5,61 м, отримуємо 24,00-5,61=18,39 м. Натомість, довжина ділянки позивачки становить -18,21м, що є меншим на 18 см. Звідси виводимо площу земельної ділянки позивачки, якого їй не вистачає, шляхом множення розмірів довжини на розміри ширини - 0,18х0,19=0,0342м. З огляду на зазначене, фактичний розмір земельної ділянки позивачки є меншим на 0,0342 м. Вказана частина земельної ділянки, з огляду на її конфігурацію, знаходиться у власності суміжного землекористувача - [PERSON] (земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] ), що об`єктивно не відповідає заявленим позивачкою розмірам її земельної ділянки - 0,0283 га з огляду на розмір її частки у будинковолодінні. Беручи до уваги викладене, площа земельної ділянки [PERSON] збільшена не за рахунок земельної ділянки позивачки, а тому вимоги останньої про зміну конфігурації земельної ділянки [PERSON] , а відповідно і площі є безпідставними. Крім того, позивачка в обґрунтування невідповідності розміру земельної ділянки її частці у будинковолодінні, не представила жодного графічного документа, який на даний час підтверджував би дійсність земельної ділянки, що перебуває в її фактичному користуванні. Також [PERSON] з 1982 року знала про проведений розподіл та визначення дійсних меж земельної ділянки і за умови спричинення будь-яких перешкод чи незручностей у користуванні останньою, з огляду на імперативні приписи законодавства повинна була вжити заходів щодо захисту порушеного права, звернувшись до суду. Нею не названо причин, які б перешкоджали або унеможливлювали вжиття протягом 35-ти років заходів для захисту порушених прав. Така бездіяльність позивачки не може вважатись поважною причиною пропуску позовної давності та слугувати підставою для звернення до суду. 29 серпня 2018 року ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області за клопотанням представника позивачки [PERSON] у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 9 листопада 2018 року до Чортківського районного суду надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи за № 920/18-22 від 30.10.2018 року та матеріали цивільної справи № 608/1713/17. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2018 року у справі поновлено провадження та справу призначено до розгляду. В червні 2019 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подав суду письмові пояснення, в яких просить встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту № 1 висновку експерта, оскільки такий варіант відповідає встановленим нормам, земельному законодавству та є найбільш прийнятним для обох сторін з точки зору практичності у використанні. Представник відповідачки Бахір Р. Д. подав суду письмові пояснення, в яких вказує, що висновок експерта є необ`єктивним, упередженим, необґрунтованим і таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому не може бути прийнятий до уваги як належний і допустимий доказ. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Калінніков М. О. позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту № 1 висновку експерта. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Бахір Р.Д. просить встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до проведеного 01.11.1982 року розподілу земельної ділянки схематично зображеною у викопіровці із плану забудованого кварталу № 101 Чортківським міським бюро технічної інвентаризації. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Чортківської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла заява про слухання справи без участі представника, при ухваленні рішення міська рада покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу 5 листопада 1980 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивачка є власником 23/50 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на вказану частину жилого будинку зареєстроване в Чортківському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] за реєстровим № 219 17 листопада 1980 року. Власником іншої частини цього будинку (27/50 частини) є відповідачка [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується рішенням Чортківського районного суду від 22 грудня 2017 року. Рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради народних депутатів Тернопільської області від 11 листопада 1982 року № 511 «Про порядок користування загальною земельною ділянкою [ADDRESS] між співвласниками гр. [PERSON] і гр. [PERSON] » вирішено закріпити за [PERSON] земельну ділянку площею 0,0283 га, а за [PERSON] земельну ділянку площею 0,0333 га. Позивачка [PERSON] має намір скористатись своїм правом на безкоштовну приватизацію присадибної земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, через що у них із відповідачкою виник спір про порядок користування присадибною земельною ділянкою. У висновку № 920/18-22 від 30.10.2018 року за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, яка була проведена в цій справі за ухвалою суду від 29 серпня 2018 року, експерт запропонував три варіанти порядку користування земельною ділянкою № 2 , 2-А загальною площею 611 кв. м, з урахуванням часток сторін у житловому будинку. Зокрема, згідно першого варіанту цієї експертизи позивачці виділяється в користування земельна ділянка площею 272 кв. м, а відповідачці -- 321 кв. м, а земельна ділянка площею 18 кв. м залишається в спільному користуванні сторін. Під час судого розгляду справи судовий експерт [PERSON] додатково обгрунтував та надав пояснення щодо варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами. Позивачка просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 1, посилаючись на те, що такий варіант відповідає встановленим нормам, земельному законодавству та є найбільш прийнятним для обох сторін з точки зору практичності у використанні. У позивачки та в попереднього власника право користування земельною ділянкою виникло на підставі рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради народних депутатів Тернопільської області від 11 листопада 1982 року № 511 «Про порядок користування загальною земельною ділянкою [ADDRESS] між співвласниками гр. [PERSON] і гр. [PERSON] », тобто на підставі положень Земельного кодексу Української РСР 1970 року. Відповідно до положень ст. 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу частини будинку) при переході права власності на частину будинку земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Відповідно до вимог ст. 42 цього Кодексу в редакції, яка діяла на час виникнення спільної часткової власності сторін на будинковолодіння, використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу. Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. За правилом ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічну норму містила і стаття 30 ЗК України 1990 року. При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати наступне. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою). Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Таким чином, при вирішенні даного спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності встановленого порядку користування нерухомим майном, і встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном згідно варіанту № 1 висновку судової земельно-технічної експертизи, оскільки за цим варіантом земельні ділянки сторін відповідають їх часткам в праві власності на будинковолодіння, права співвласників щодо користування власністю (нерухомим майном (будівлями і спорудами)) не порушуються, а в спільному користуванні буде знаходитись лише 18 кв.м земельної ділянки. Суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника відповідачки про застосування строку позовної давності, вважає, що такий строк позивачкою не пропущено, оскільки остання оспорювала в судовому відповідні рішення Чортківської міської ради щодо приватизації [PERSON] (чоловіком відповідачки) земельної ділянки по [ADDRESS] і рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року набрало законної 10 жовтня 2017 року. Позивачка звернулась в суд з даним позовом 26 жовтня 2017 року. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства, суд стягує з відповідачки на користь [PERSON] 640 гривень витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved