Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що позивач постійно зареєстрована та проживає у вказані квартирі з 30.05.1991 р. Квартира на праві власності належить позивачу на онуці [PERSON] Відповідач, який є сином позивача, був зареєстрований у вказаній квартирі 12.05.2009 р., але зі вказаного часу там не проживав, його речей та майна в квартирі не має, комунальні послугу не оплачує. Також зі вказаного часу він ніяких дій, які б свідчили про його намір жити в квартирі або зберегти за ним право користування житловим приміщенням, не приймав. В грудні 2015 р. позивачем, відповідно до вимог ст.31 ч.2 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті подана заява про зміну підстави позовних вимог, в якій позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за ст.405 ч.2 ЦК України. В судове засідання позивач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності через стан здоров'я та похилий вік, в який просить задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Залучена до участі у справі за ініціативою суду в якості третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що у спірній квартири проживає з дитинства. Разом з бабусею [PERSON] та матір'ю [PERSON] вона є співвласником квартири. Відповідач по справі є її рідним дядьком, але в квартирі він тільки зареєстрований і не мешкає там з літа 2009 р. Залучена до участі у справі за ініціативою суду в якості третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що приймала участь у приватизації вказаної квартири разом з матір'ю [PERSON] та на той час неповнолітньою дочкою [PERSON] Вона у вказані квартири мешкає практично постійно, але має реєстрацію за іншою адресою. Відповідач по справі є її рідним братом, який був зареєстрований в квартирі тільки для отримання реєстрації в червні 2009 р. З цього часу він квартирі взагалі не появлявся, коштів на оплату комунальних послуг не передавав, його місце проживання їй не відомо. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комунальним підприємством «Житловик» 25.12.2003 р. згідно розпорядження № 21 від 25.12.2003 р. та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 05.01.2004 р. в реєстровій книзі № 5056, позивачу по справі [PERSON] та третім особам у справі [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] З довідки форми № 3, виданої ЖЕД 701 Подільського району м.Києва 16.09.2015 р. вбачається, що вказана квартира складається з 1 кімнати, в житловому приміщенні зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], власник особового рахунку, - з 30.05.1991 р., третя особа [PERSON], [INFO], - з 25.05.1995 р., відповідач [PERSON], [INFO], - з 12.05.2009 р. Як вбачається з наданих документів, договір на участь у витратах на утримання будинку укладений з позивачем, оплата комунальних послуг призводиться позивачем на склад сім'ї 2 особи. Згідно з актів від 29.10.2013 р. та 25.12.2013 р., складених посадовими особами КП «Центральний Подільського району м.Києва» та підписаних мешканцями квартир [NUMBER] та [NUMBER] вищевказаного будинку, відповідач не проживає в квартирі, зі слів сусідів більше чотирьох років, на момент перевірки його особистих речей та майна в квартирі не має. Згідно з акту від 18.12.2015 р., складеному посадовими особами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» та підписаному мешканцями квартир [NUMBER] та [NUMBER], комісією в присутності сусідів [PERSON] також встановлено не проживання відповідача у спірній квартирі. За змістом ст.156 ч.1 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка мешканкою квартири [NUMBER] та якою також підписаний акт від 18.12.2015 р., підтвердила суду той факт, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з червня 2009 р., житло покинув добровільно, перешкод в користуванні житлом мешканці квартири[NUMBER] не чинили, його речі і майно в квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що мешкає в квартирі[NUMBER] з січня 2015 р., за цей період підтвердила той факт, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, перешкод в користуванні житлом мешканці квартири [NUMBER] не чинили, його речі і майно в квартирі відсутні. У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що з червня 2009 року відповідач не користується житлом без поважних причин, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу та 3 особам, як співвласникам, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи їх законні права та інтереси які необхідно поновити. На спростування доводів позивача відповідач всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт його проживання у спірній квартирі або поважність причин не проживання у цій квартирі. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин понад рік, тому згідно ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Згідно з ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача в дохід держави судовий збір у встановленому на час подачі позову розмірі 487,2 грн., оскільки при подачі позову позивач, як інвалід 2 групи, на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved