Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

В жовтні 2020 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов мотивовано тим, що ухвалою Менського районного суду від 12 серпня 2020 року, у зв`язку із закінченням строків давності, було закрито кримінальне провадження № 12016270170000759 від 20 грудня 2016 року по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ухвалі суду зазначено, що [PERSON] , яка була пасажиром автомобіля «CHEVROLET AVEO SF 69Y» державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини без зміщення уламків, що згідно висновку судово-медичного експерта № 18 від 15.02.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше ніж на 21 добу. Крім цього, внаслідок дорожньої пригоди позивачка втратила душевний спокій; не може повернутись до нормального способу життя, постійно згадує про пережите, що викликає у неї страх та емоційний неспокій; являючись жителькою сільської місцевості та утримуючи домашнє господарство, позивачка через постійний фізичний біль, змушена була наймати людей для догляду за господарством, через що також відчувала емоційні хвилювання та дискомфорт; і надалі продовжує відчувати постійну тривогу за своє життя та здоров`я, особливо коли користується послугами перевезення на автомобілі; внаслідок отриманих тілесних позивачка лікувалась в лікарні, а також переймалась досудовим розслідуванням та судовим розглядом кримінального провадження як потерпіла, що також спричинило їй певний дискомфорт; являючись інвалідом 3 групи, позивачці протипоказані фізичні та психоемоційні переживання, а всі вищевказані переживання негативно відобразились на її здоров`ї. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини [PERSON] , [PERSON] завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 50 000 грн. Оскільки відповідач не відшкодував в добровільному порядку спричинену ним шкоду, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду і просить стягнути з [PERSON] на її користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на вчинення ним кримінального правопорушення ненавмисно, спричинену позивачці моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, згідно довіреності від 29.09.2020 доручила свої інтереси представляти адвокату Корнієнко Т.М. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість закінчення судового розгляду справи без участі позивачки. Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2020 року Менським районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу, згідно якої звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито (а.с. 7-12). Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 20.12.2016 близько 17 год. 15 хв., водій [PERSON] , керуючи в темну пору доби автомобілем «СНЕVROLЕТ АVЕО SF 69 Y» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на правах власності [PERSON] , та рухаючись поза населеними пунктами на автодорозі «Мена-Данилівка» в напрямку с. Данилівка Менського району Чернігівської області, в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не був уважним та не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, відповідно не реагував на них, внаслідок чого під час руху, порушуючи вимоги п.10.1., 11.2, 11.3, а саме: маючи технічну змогу завчасно виявити зустрічний автомобіль на якому були увімкнені передні зовнішні освітлювальні прилади, не рухався ближче до правого краю дороги, не надав зустрічному транспортному засобу переваги у русі, здійснив маневр з виїздом на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «ВАЗ 2103» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , і перебував під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку м. Мена по автодорозі «Мена-Данилівка» і був зобов`язаний виконувати вимоги п.1.2., 12.2, 13.3, 12.3 Правил дорожнього руху в даній дорожній обстановці, але відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №288 від 26.07.2017, навіть при виконанні вище вказаних вимог ПДР України водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «СНЕVROLЕТ АVЕО SF 69 Y» державний реєстраційний номер [NUMBER] , так як водієм [PERSON] були допущені порушення вимог п.2.3 (б), 10.1., 11.2, 11.3 ПДР України. Внаслідок даної пригоди [PERSON] , яка була пасажиром автомобіля «СНЕVROLЕТ АVЕО SF 69 Y» державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини без зміщення уламків, що згідно висновку судово-медичного експерта № 18 від 15.02.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше ніж 21 добу. Вказана ухвала суду набрала законної сили 20.08.2020. Відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п. 3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення у позивачки тривалий час був порушений звичний для неї устрій життя, позивачка пережила негативні емоції та душевні страждання. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачці, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, порушенням звичного способу життя через лікування в лікарні та участь в досудовому розслідуванні і судовому розгляді вчиненого відносно неї кримінального правопорушення. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характеру психологічної травми, яку вона отримала. Враховуючи, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, тому вважає можливим стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з заявленими позовними вимогами, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial