Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] (транспортного) страхового бюро України звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.07.2015 року в м. Києві по вул. В.Васильківській, 143/2, мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) із участю автомобілів «Mercedes», державний [NUMBER] (водій [PERSON]) та «Honda», державний [NUMBER] (власник та водій [PERSON]). В результаті ДТП, завдані матеріальні збитки, оскільки були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року, встановлено що відповідач є винним у вчиненні зазначено ДТП. У потерпілої в ДТП, [PERSON], на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у відповідача такий полі був відсутній. Отже, на момент вчинення ДТП (18.07.15 року), цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу не була застрахована. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Позивач на підставі звіту та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілій, за вирахуванням ПДВ, в розмірі 6 392,20 грн. Цей факт підтверджується Наказом № 1475 та платіжним дорученням № 1475рв. Окрім цього, МТСБУ понесло витрати у розмір 520,00 гривень за послуги аварійних комісарів по даній справі. Це підтверджується платіжним дорученням № с15-269рв. Тому позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6 912,20 гривень та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Представник позивача направив до суду письмове клопотання згідно якого просив розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмового відзиву до суду не неправив, причин неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.07.2015 року в м. Києві по вул. В.Васильківській, 143/2, мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) із участю автомобілів «Mercedes», державний [NUMBER] (водій [PERSON]) та «Honda», державний [NUMBER] (власник та водій [PERSON]). В результаті ДТП, завдані матеріальні збитки, оскільки були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року, встановлено що відповідач є винним у вчиненні зазначено ДТП, оскільки порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У потерпілої в ДТП, [PERSON], на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у відповідача такий полі був відсутній. Отже, на момент вчинення ДТП (18.07.15 року), цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу не була застрахована. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Позивач на підставі звіту та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілій, за вирахуванням ПДВ, в розмірі 6 392,20 грн. Цей факт підтверджується Наказом № 1475 та платіжним дорученням № 1475рв. Окрім цього, МТСБУ понесло витрати у розмір 520,00 гривень за послуги аварійних комісарів по даній справі. Це підтверджується платіжним дорученням № с15-269рв. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Враховуючи що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використані транспортного засобу, відповідач [PERSON] несе відповідальність за завдані збитки потерпілій сторін під час настання ДТП, а тому в даному випадку вимоги позову є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved