Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 31 березня 2016 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Космонавтів, 5, в с. Мирне Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, а також на земельну ділянку, площею 1,00 га, виділену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Мирнівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він як спадкоємець за законом першої черги не взмозі оформити в нотаріальному порядку, через те, що спадкодавець, отримавши зазначене майно в порядку спадкування, не переоформив його на своє імя і право власності на нього не зареєстрував. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими документами підтверджується, що майно первісно належало [PERSON], а після його смерті перейшло в порядку спадкування до [PERSON], тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, хоча раніше і було визнано явку позивача на розгляд справи обов'язковою, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 4 травня 2015 року в с. Мирне Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на наступне нерухоме майно: - житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с. Мирне, вул. Космонавтів, 5; - земельну ділянку, площею 1,0 га, виділену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах Мирнівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії МК №044645, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 13 грудня 2004 року. Будинок він отримав у власність згідно належним чином письмово укладеного з [PERSON] договору купівлі-продажу від 5 жовтня 1994 року, посвідченого нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області. Право власності покупця [PERSON] було також належним чином зареєстровано. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] відносилися діти: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] спадщину прийняв, так як проживав з померлим батьком на час його смерті, а дочка [PERSON] спадщину не прийняла, бо не проживала з ним і заяв у шестимісячний термін до нотаріуса чи нотаріальної контори не подавала. В той же час, [PERSON], отримавши зазначену спадщину, не переоформив її на своє імя і не зареєстрував право власності на неї за собою. 31 березня 2016 року [PERSON] помер і після його смерті також відкрилася спадщина на будинок та земельну ділянку, які він отримав в порядку спадкування після смерті батька, але не переоформив їх на себе. Спадкоємцем першої черги після його смерті є син [PERSON], тобто позивач у справі, який вчасно, в передбачений шестимісячний термін, подав приватному нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON] заяву від 15 липня 2016 року про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Далі, під час оформлення спадщини після смерті батька він отримав розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представив належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документи на спадкове майно на імя спадкодавця, а також нотаріусом було вказано, що відповідно до довідки місцевої сільської ради на час смерті первісного власника [PERSON] з ним були зареєстровані діти: син [PERSON] та дочка [PERSON], тому вони вважаються рівноцінними спадкоємцями і кожен успадкував по ? частині спадщини, тому позивач [PERSON] може претендувати на спадщину після смерті батька [PERSON] тільки в розмірі ? частини будинку та земельної ділянки. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Мирнівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області від 11 липня 2016 року на час смерті [PERSON] з ним були зареєстровані діти померлого: [PERSON] та [PERSON], однак остання фактично не проживала, а лише була зареєстрована на час смерті з батьком, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з положеннями ст. 1268 ЦК України факт прийняття спадщини підтверджується не реєстрацією, а фактичним постійним проживанням проживанням зі спадкодавцем, однак дочка [PERSON] не проживала з батьком на час його смерті, тому не вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином спадкодавець [PERSON], був єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], і він фактично прийняв спадщину шляхом проживання на час відкриття спадщини з ним, однак отримавши у спадщину від батька вказане майно не перереєстрував право власності на нього на своє імя. В той же час, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок та земельна ділянка належали первісно [PERSON]Х і після його смерті в порядку спадкування перейшло вцілому до сина [PERSON] і після його смерті входить до складу спадщини, тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю першої черги за законом, який прийняв спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved