Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив визнати недійсним патент № UА90138U від 12.05.2014 року на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм», виданий на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; зобовязати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» скасувати патент № UА90138U від 12.05.2014 року на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм», виданий на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як такий, що визнаний недійсним; судові витрати покласти на [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» є підприємством 100% державної форми власності та підпорядковується Державному космічному агентству України. Зареєстроване воно, як господарюючий субєкт та здійснює наступні види господарської діяльності: розробка ракетно-космічних і супутникових комплексів, комплексних установок у галузі енергетики, харчової промисловості, транспорту, техніки для сільського господарства, медицини. З цією метою державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» має у своєму штаті працівників які виконують функції по забезпеченню діяльності підприємства, тобто за своїми функціональними обовязками створюють та розробляють (конструюють) новітні зразки техніки та їх складові частини, а також створюють нові технологічні лінії для розробки новітніх зразків техніки та їх складових у вищезазначених сферах діяльності підприємства. Оскільки Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» було створено, як стратегічне підприємство у космічній галузі, то основним замовником винаходів та послуг підприємства являється Держава, в особі Державного космічного агентства України, за рахунок фінансування з бюджету України. При цьому, під службовими обовязками вищезазначений закон розуміє, зафіксовані в посадових інструкціях або трудових договорах (контрактах), функціональні обовязки працівника, що передбачають виконання робіт, які можуть привести до створення винаходу (корисної моделі). Тобто, створення винахідником винаходу чи корисної моделі, під час перебування у трудових відносинах з роботодавцем, говорить про те, що такий винахід є службовим. 26 грудня 2013 року відповідачі - працівники Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» подали заявку до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» для отримання патенту на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм». В подальшому на підставі зазначеної заявки Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував спірний патент на вказану корисну модель, на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому, вищевказані особи, у порушення чинних норм законодавства подали заявку за особистою ініціативою, без відома роботодавця. Водночас, вказані розробки по своїй суті є службовим винаходом, оскільки вони добуті даними працівниками у звязку з виконанням службових обовязків з використанням досвіду, виробничих знань, секретів виробництва і обладнання роботодавця. А тому, право на одержання патенту на службовий винахід має виключно роботодавець винахідника, тобто державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля». Поряд з цим, такі дій працівників державного підприємства в подальшому, призводять до виникнення фінансових збитків даного підприємства, оскільки вартість даного підприємства оцінюється за сукупністю наявних у його власності матеріальних активів та нематеріальних активів у вигляді патентів на винаходи та корисні моделі. Ухвалою суду з кола відповідачів по даній справі були виключені - [PERSON], [PERSON] та Державне підприємство «Український інститут промислової власності» та до участі у дану справу залучене - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги позивача та просив справу розглянути без його участі. При цьому, зазначив, що Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» у своїй науково-виробничій діяльності керується діючим законодавством України в галузі інтелектуальної власності, на базі якого розроблена відповідна нормативна та організаційна документація підприємства. Основним документом підприємства у вказаній сфері є «Положение об организации работы по управлению интеллектуальной собственностью предприятия». В ньому визначено порядок оформлення взаємовідносин підприємства з авторами службових обєктів інтелектуальної власності. Існування патенту України на корисну модель № 90138 з ракетно-космічної тематики, який був виданий на імя фізичних осіб, серед яких є співробітники підприємства, було виявлено у базі патентів громадського користування (Спеціалізована БД «Винаходи та корисні моделі в Україні»), що знаходиться на офіційному сайті ДП «Укрпатент» за електронною адресою: http://base.uipv.org/searchINV/. [PERSON] та інші співавтори не повідомляли підприємство щодо створення патентоспроможного технічного рішення, за яким був виданий патент України на корисну модель № 90138, тому заявка на цей патент, яку було подано від фізичних осіб, не проходила передбачених на підприємстві експертних процедур. Висновок про те, що матеріали цього патенту не мають відношення до державної таємниці, були зроблені внаслідок перевірок за підсумками ініціативної винахідницької діяльності [PERSON] Експертна комісія з питань державної таємниці проаналізувала матеріали патенту № 90138 (Акт експертизи № 4369 від 20.10.2015 року) та дійшла висновку, що вони не містять відомостей, які складають державну таємницю, службову або конфіденційну інформацію. Необхідно підкреслити, що отриманий [PERSON] патент на корисну модель за сутністю не відповідає критерію «...принципово нові конструктивно-технологічні рішення зі створення перспективних зразків ракетно-космічної техніки...», та як наслідок не підпадає під дію п.2.3 «Переліку службової інформації...», який був введений Наказом ДКА України № 65 від 14.02.2012 року. Винахідницька діяльність [PERSON] велася з порушенням діючого на підприємстві порядку визначення доцільності патентування винаходів та корисних моделей, які можуть бути віднесені до службових. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Вказав, що він не є розробником патенту та ніколи його не підписував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Вказав, що він не є розробником патенту та ніколи його не розробляв, про включення його прізвища до складу авторів патенту дізнався на судовому засіданні. Тому, згоден з визнанням патенту недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяви, в яких просив розглянути справу без його участі та вказав, що він, працівник КБ «Південне», оформив заявку у приватному порядку на отримання патенту України на корисну модель № 90138 - «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм», для сприяння розвитку космічної техніки. Ця заявка створювалась на основі відкритих джерел інформації. Вказані у патенті на корисну модель співавтори не знали і будь-якої участі у підготовці заявки та отриманні патенту не приймали. Вказані ним у патенті на корисну модель співавтори [PERSON] та [PERSON] є вигаданими і будь-якої участі у підготовці заявки та отриманні патенту не приймали. Співавтори були внесені, щоб повністю заповнити графи, які передбачені на бланку «Заяви про видачу патенту України», а саме графу (71) «Заявники» і графу (72) «Винахідники». Тому, він визнав позовні вимоги позивача та просив судові витрати по справі покласти на нього. Представник Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 12 травня 2014 року Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» видало патент № UА90138U від 12.05.2014 року на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм» на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-5). На отримання вищевказаного патенту № UА90138U від 12.05.2014 року заявку у приватному порядку оформив особисто [PERSON], а інші співавтори, вказані у патенті, не знали і будь-якої участі у підготовці заявки та отриманні патенту не приймали, що підтвердив сам [PERSON] в свої заяві, наданій суду, в якій він також вказав, що [PERSON] та [PERSON], взагалі, є вигаданими особами. При цьому, [PERSON] є співробітником Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля». Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, а тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 429 ЦК України, особисті немайнові права інтелектуальної власності на об'єкт, створений у зв'язку з виконанням трудового договору, належать працівникові, який створив цей об'єкт. У випадках, передбачених законом, окремі особисті немайнові права інтелектуальної власності на такий об'єкт можуть належати юридичній або фізичній особі, де або у якої працює працівник. Так, Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» зареєстроване, як господарюючий субєкт та здійснює наступні види господарської діяльності: розробка ракетно-космічних і супутникових комплексів, комплексних установок у галузі енергетики, харчової промисловості, транспорту, техніки для сільського господарства, медицини. З цією метою Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» має у своєму штаті працівників, які виконують функції по забезпеченню діяльності підприємства, тобто за своїми функціональними обовязками створюють та розробляють (конструюють) новітні зразки техніки та їх складові частини, а також створюють нові технологічні лінії для розробки новітніх зразків техніки та їх складових у вищезазначених сферах діяльності підприємства. Відповідно до положень ст. 505 ЦК України, комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці. Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» у своїй науково-виробничій діяльності керується діючим законодавством України в галузі інтелектуальної власності, на базі якого розроблена відповідна нормативна та організаційна документація підприємства. Основним документом підприємства у вказаній сфері є «Положение об организации работы по управлению интеллектуальной собственностью предприятия» 39.7168.027 Пл (а.с.55-60). В ньому визначено порядок оформлення взаємовідносин підприємства з авторами службових обєктів інтелектуальної власності, який включає: подання автором(-ами) повідомлення на імя підприємства про створення службового винаходу/корисної моделі (в комплекті додається опис технічного рішення, у достатній для оцінки його сутності); проведення експертизи технічного рішення на техніко-економічну перспективність та патентоспроможність; оформлення висновків кваліфікованих спеціалістів підприємства щодо доцільності отримання патенту на імя підприємства у вигляді Висновку секції науково-технічної ради профільного підрозділу; прийняття керівництвом підприємства рішення про оформлення патенту на ім'я підприємства чи про відмову від його оформлення на користь авторів технічного рішення. Статтею 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» встановлено, що службовий винахід це винахід, створений працівником: у звязку з виконанням службових обовязків чи дорученням роботодавця за умови, що трудовим договором не передбачене інше або з використанням досвіду, виробничих знань, секретів виробництва і обладнання роботодавця. Згідно з ч. ч .1-2 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», право на одержання патенту на службовий винахід (корисну модель) має роботодавець винахідника. Винахідник подає роботодавцю письмове повідомлення про створений ним службовий винахід (корисну модель) з описом, що розкриває суть винаходу (корисної моделі) достатньо ясно і повно. І лише після вищевказаних дій, якщо роботодавець, згідно з ч. ч. 3-4 ст. 9 вказаного Закону, не виконає зазначених у частині третій цієї статті вимог у встановлений строк, то право на одержання патенту на службовий винахід (корисну модель) переходить до винахідника або його правонаступника. У цьому випадку за роботодавцем залишається переважне право на придбання ліцензії. Проте, [PERSON], як співробітником Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля», не було здійснено вищевказаних дій перед поданням заяви та отриманням спірного патенту, а доказів іншого ним суду не надано. Таким чином, з вищевказаного вбачається, що спірний патент отриманий не у відповідності з чинним законодавством та порушенням порядку його отримання. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ст. 422 ЦК України, право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним визнати недійсним патент № UА90138U від 12.05.2014 року на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм», виданий на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; та зобовязати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» скасувати патент № UА90138U від 12.05.2014 року на корисну модель «Спосіб заправлення ракети-носія гелієм», виданий на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як такий, що визнаний недійсним. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., оскільки судом було встановлено, що спірний патент отриманий саме вказаною особою, за його заявою без відома інших осіб, вказаних у патенті, як співавторів, а позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved