Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні без його участі. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу за його відсутністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору дарування від 20.11.2012 р.; копія витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно; копія договору купівлі-продажу від 31.10.2011 р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON], зазначивши, що 20.11.2012р. між ним та відповідачем був укладений договір дарування нерухомості, згідно якого відповідач [PERSON] подарував, а позивач [PERSON] прийняв в дар об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,70 кв. м., житловою площею 16,20 кв. м., допоміжною площею 13, 50 кв. м. Таким чином, сторони домовилися про усі суттєві умови договору, так відповідач подарував позивачу житловий будинок, а позивач прийняв його в дар. Сторони також домовились, що пізніше оформлять договір дарування в нотаріальному порядку. Фактично позивач вступив у володіння та користування зазначеним майном. Через деякий час позивач звернувся до відповідача, з метою посвідчення договору у нотаріальному порядку, але відповідач відмовився від зустрічі, мотивуючи тим, що виїхав з межі України. На сьогоднішній день, позивач продовжує користуватися вищевказаним нерухомим майном, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуються квартирою, утримує її та сплачує належні комунальні послуги, тощо. Згідно ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальник подарував позивачу майно, а останній, як обдарований, прийняв нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування квартири була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідач, як дарувальник за договором подарував, а позивач прийняв в дар об'єкт нерухомості, квартиру [ADDRESS], якою позивач на теперішній час володіє і користується, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини позивача у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення договору дарування у нотаріальному порядку є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на предмет договору - квартиру [ADDRESS], за позивачем.

Outcome: approved