Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2010 року на автотрасі Слов»янськ-Донецьк-Маріуполь у напрямку міста Краматорська в районі АЗС «АСІ-ОЙЛ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автомобіля з напівпричепом, яким керував [PERSON], в результаті якої був значно пошкоджений належний йому автомобіль і крім того він був істотно травмований та йому заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. 2 серпня 2011 року він звернувся до прокуратури м. Краматорська з заявою щодо вжиття заходів відносно міліціонера [PERSON], який збирав матеріали за фактом ДТП і який багаторазово замість порушення кримінальної справи виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та незаконно складав відповідно матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи. Причиною його звернення до прокуратури стало те, що слідчий [PERSON] з самого початку послався на відеозапис камер зовнішнього спостереження з зазначеної АЗС «АСІ-ОЙЛ», яким нібито було зафіксовано усю подію ДТП. Але ним була отримана відповідь з цієї АЗС «АСІ-ОЙЛ» про те, що камерами зовнішнього спостереження відеозапис цієї ДТП не здійснено. Таким чином [PERSON] долучив до матеріалів цієї ДТП відеозапис не ДТП з його участю, а абсолютно іншу ДТП, що сталася за схожих обставин. Проведенням службової перевірки було встановлено порушення в діях слідчого [PERSON], але він не був притягнутий до відповідальності, оскільки сплинув строк. Бездіяльність співробітників прокуратури міста Краматорська була встановлена судовими рішеннями, в тому числі ухвалами колегій суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області, в кожній з яких зазначено, що вони оскарженню не підлягають. 21 березня 2013 року колегією суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області було винесено ухвалу, вимоги якої співробітник прокуратури м. Краматорська так досі в повному обсязі не виконав, не врахував та не усунув недоліки, не перевірив його доводи як заявника та відповідно прийняв 20 серпня 2013 року невмотивоване процесуальне рішення - постанову про закриття кримінального провадження, тому вона була згодом скасована у зв'язку з невиконанням ч.2 ст. 9, ст.ст. 91-94 КПК України. 8 липня 2013 року колегія Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою, зокрема скасувала винесену 30 травня 2013 року старшим слідчим прокуратури м. Краматорська Колмиковим С.В. постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 1 лютого 2013 року у зв'язку з відсутністю в діях слідчого міліції [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, кримінальне провадження направлено для з'ясування обставин, зазначених в цій ухвалі та прийняття остаточного обґрунтованого рішення. 19 вересня 2013 року колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою скасувала постанову старшого слідчого прокуратури м. Краматорська Голованік А.В. від 20 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 1 лютого 2013 року у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч.3 , 366 КК України, кримінальне провадження направлено для проведення досудового слідства та прийняття обґрунтованого рішення. Загальна тривалість часу, протягом якого здійснюється така бездіяльність більше ніж два роки, тобто з 2 серпня 2011 року. Досі законне та обґрунтоване рішення співробітниками прокуратури м. Краматорська не прийняте. Викладені обставини, а саме те, що законне і обґрунтоване рішення не приймається протягом розумних строків та постійно скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження негативно відображувалися на його діяльності тому, що дані факти ігнорування його вимог гнітюче впливали на нього, що робило його дуже пригніченим, а крім цього, це досі негативно впливає на його самоповагу, бо він почуває себе ущемленим у своїх правах на справедливий і своєчасний розгляд. Зазначене призвело до того, що він не міг вільно користуватися наданими йому правами та більш за все це відображалося на стосунках у його родині, тому що він не міг нормально проводити свій вільний час разом із родиною, не міг нормально подорожувати, бо його засмучували ці обставини, не міг брати участь у запланованих родиною подорожах на літній період, бо його у будь-який момент могли викликати до прокуратури чи до суду, а неприйняття законного рішення протягом розумного строку, ненадання йому своєчасно можливості скористуватися своїми правами робило стосунки у його родині натягнутими, внаслідок чого погіршувався його психологічний стан. Вважає, що прокуратура м. Краматорська Донецької області неприйняттям законного і обґрунтованого рішення протягом розумного строку порушила його права як людини, як громадянина України, у зв'язку з чим він відчуває моральні страждання, на відшкодування яких просив стягнути грошову компенсацію. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 лютого 2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і, зокрема судом не враховано, що факти прийняття незаконних рішень, дій та бездіяльності працівників прокуратури м. Краматорська під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків у зв'язку з неналежним розслідуванням фактів фальсифікації слідчим міліції [PERSON] матеріалів дорожньо-транспортної події встановлена судовими рішеннями, в тому числі ухвалами колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області, в кожній з яких зазначено, що вони оскарженню не підлягають; судом також не враховано, що співробітниками прокуратури м. Краматорська під час виконання ними своїх трудових обов'язків замість належного розслідування фактів фальсифікації слідчим міліції [PERSON] замість порушення кримінальної справи виносилися постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, які за його (позивача) неодноразовими скаргами кожного разу скасовувалися самою прокуратурою, хоча перед цим йому направлялися відповіді, що підстав для скасування цих постанов немає, а коли Краматорський суд відкривав провадження за його скаргами, то незрозуміло звідки, без будь-якого жодного додаткового документа такі підстави знаходилися; судом також не враховано, що він неодноразово писав скарги на бездіяльність, письмово звертався до прокуратури, в тому числі до прокуратури Донецької області, Генеральної прокуратури України зі скаргами, у яких вимагав прийняти законне і обґрунтоване рішення, але на усі звернення отримував тільки формальні відписки. Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представники відповідачів у судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення законним і обгрунтованим. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи не містяться докази завданої позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська за наслідком розгляду та вирішення його заяви щодо дій слідчого МВ ГУМВС України в Донецькій області; крім того, в жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не зазначено, що апеляційний суд, дослідивши матеріали досудового розслідування та доводи апелянта, дійшов висновку про наявність в діях слідчого Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ознак кримінального правопорушення. Проте з такими висновками повністю погодитися неможливо. Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції виходив з положень ч.ч. 1,2 ст. 176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до зазначених норм шкода відшкодовується фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Але, як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін по даній справі виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу бездіяльністю працівників прокуратури м. Краматорська, грубого порушення його прав затягуванням прийняття законного і обгрунтованого рішення за його заявою про притягнення до кримінальної відповідальності працівника міліції за фальсифікацію матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, виходячи з характеру спірних правовідносин суд неправильно застосував до цих правовідносин зазначені норми. Відповідальність органів прокуратури в даному випадку регулюється ч.6 ст. 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з матеріалів справи 30 грудня 2010 року на автотрасі Слов»янськ-Донецьк-Маріуполь у напрямку міста Краматорська в районі АЗС «АСІ-ОЙЛ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля з напівпричепом, яким керував [PERSON], в результаті якої був значно пошкоджений належний позивачу автомобіль і крім того йому заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. 2 серпня 2011 року позивач звернувся до прокуратури м. Краматорська з заявою щодо вжиття заходів відносно міліціонера [PERSON], який збирав матеріали за фактом ДТП і який багаторазово замість порушення кримінальної справи по факту ДТП виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та незаконно складав відповідно матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи. Причиною його звернення до прокуратури стало те, що слідчий [PERSON] з самого початку послався на відеозапис камер зовнішнього спостереження з зазначеної АЗС «АСІ-ОЙЛ», якими нібито було зафіксовано усю подію ДТП. Але ним була отримана відповідь з цієї АЗС «АСІ-ОЙЛ» про те, що камерами зовнішнього спостереження відеозапис цієї ДТП не здійснено. Вважає, що таким чином [PERSON] долучив до матеріалів цієї ДТП відеозапис не ДТП з його участю, а абсолютно іншу ДТП, що сталася за схожих обставин. З матеріалів справи також вбачається, що по заяві [PERSON] службовими особами прокуратури міста Краматорська неодноразово, а саме 2 серпня 2011 року, 11 серпня 2011 року, 16 березня 2012 року, 1 червня 2012 року, 26 жовтня 2012 року виносились постанови про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні старшого слідчого СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] у зв'язку з відсутністю події злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366 КК України, які у подальшому скасовувались органами прокуратури. Постанови старшого слідчого прокуратури м. Краматорська Колмикова С.В. від 8 лютого 2013 року, від 30 травня 2013 року, старшого слідчого прокуратури м. Краматорська Голованюка А.В. від 20 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження були скасовані ухвалами Апеляційного суду Донецької області відповідно від 21 березня 2013 року, 8 липня 2013 року та 19 вересня 2013 року з тих підстав, що зазначені постанови не містили аналізу зібраних доказів, не здійсненням допиту заявника; неповнотою перевірки; однобічним і неповним дослідженням обставин справи, здійснення неналежним чином перевірки і оцінки доказів і свідчень усіх осіб, що має істотне значення. Таким чином, виходячи із встановлених обставин апеляційний суд вважає, що зазначені ухвали Апеляційного суду Донецької області а також дії органів прокуратури по скасуванню постанов про відмову у порушенні кримінальної справи та про закриття кримінального провадження, що триває з серпня 2011 року, свідчать про неналежне виконання службовими особами прокуратури м. Краматорська своїх посадових обов'язків щодо прийняття законного і обґрунтованого рішення по заяві [PERSON] Відповідно до ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України апеляційний суд вважає доведеним позивачем спричинення йому моральної шкоди винесенням незаконних постанов, що призвело до порушення його прав як громадянина на справедливе і в розумні строки встановлення обставин, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою і її наслідків. Враховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи, обґрунтування позивачем спричинення йому моральної шкоди та засади розумності і справедливості апеляційний суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з прокуратури м. Краматорська підлягає стягненню 10000 грн. При цьому, враховуючи, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про прокуратуру» фінансування органів прокуратури здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, апеляційний суд вважає, що сума моральної шкоди підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання зазначеної суми з відповідного рахунку прокуратури м. Краматорська.

Outcome: partial