Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що складається з однієї кімнати житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що його бабуся [PERSON] впродовж тривалого часу приятелювала з [PERSON], 1932 року народження. Позивач, добре знаючи [PERSON] також часто навідувався до неї у квартиру за адресою: [ADDRESS], допомагав у хатніх справах у зв'язку з тим, що [PERSON] була одинока, близьких родичів не мала, а вся її далека рідня мешкала у Київській області, майже з нею не спілкувалася. У 2002 році [PERSON], захворівши, запропонувала позивачу доглядати за нею. Позивач погодився і з жовтня 2002 року почав мешкати разом з нею у належній їй квартирі. [INFO] [PERSON] померла. Позивач та її родичі з Київської області поховали [PERSON] Після її смерті позивач залишився проживати у зазначеній квартирі, підтримувати її у належному стані. У зазначений законом строк родичі [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які доводилися померлій племінниками, звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної тітки. Однак після вчинення даних дій спадкоємці квартирою не цікавилися та не проявляли будь-якої зацікавленості з питання про отримання спадщини. При цьому, зазначили позивачу про те, що він може проживати та користуватися квартирою і в подальшому. Квартира за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON], на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1993 року, виданого Дніпропетровським відділенням Придніпровської залізної дороги згідно до розпорядження № 34 від 01.03.1993 року. Дане свідоцтво зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у реєстраційну книгу № 30п за записом № 50. Зазначена квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м. У зв'язку з тим, що впродовж тривалого часу ніяких відомостей про бажання спадкоємців отримати спадщину після смерті [PERSON] не було, позивач продовжував проживати у зазначеній квартирі, вважаючи її єдиним постійним місцем його проживання. Він сплачував за квартиру комунальні послуги та підтримував у належному житловому стані. Отже, з 2005 року ніхто не навідувався до зазначеної спадкової квартири, не пред'являв спадкових вимог на зазначене майно. Таким чином, з жовтня 2005 року по теперішній час позивач єдиний проживає у вказаній вище квартирі. Впродовж з 2003 року до теперішнього часу позивач відкрито, безперервно користується квартирою, що належала [PERSON], тому він набув право на це майно, згідно до вимог ст. 344 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Дніпропетровської міської ради Максименко С.М. в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без участі представника державної нотаріальної контори, у зв'язку із виробничою завантаженістю. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, раніше надіслали в суд телеграми, в яких просили розглянути дану справу без їхньої участі. При цьому, [PERSON] в своїй телеграмі вказав, що позов визнає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 4333 від 21.05.2005 року (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з квартири [ADDRESS], яке належало померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1993 року, виданого Дніпропетровським відділенням Придніпровської залізної дороги згідно до розпорядження № 34 від 01.03.1993 року (а.с.16). право власності на вищевказану квартиру зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у реєстраційну книгу № 30п за записом № 50 (а.с.16), що також підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за вих. № 801 (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, спадкоємцями [PERSON], померлої [INFO], є її племінники [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 17 вересня 2005 року, звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на їхні імена після смерті [PERSON], померлої [INFO] (а.с.17-18). На підставі вищевказаних заяв третіх осіб у даній справі, Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 706/2005 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Проте, звернувшись із вищевказаними заявами до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори треті особи так і не отримали, станом на дату ухвалення судом даного рішення, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. Разом з тим, позивач проживає у спірній квартирі з 2002 року по теперішній час, на підставі чого він звернувся до суду з даною позовною заявою та просив визнати за ним право власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності, оскільки він користується та відкрито володіє вказаною квартирою з 2003 року. Вищевказані обставини підтверджуються актом від 02.10.2014 року, складеним сусідами за адресою спірної квартири, а саме [PERSON] та [PERSON] та затвердженим Головою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Експрес», згідно якого позивач [PERSON] дійсно проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2002 року, а після її смерті 17.05.2005 року, проживає самостійно по теперішній час. Крім того, вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами за адресою спірної квартири, і які вказали, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2002 року, а після її смерті 17.05.2005 року, проживає самостійно по теперішній час. Вказали, що постійно бачать позивача в будинку, що він там проживає. Тобто, з наведеного вище вбачається, що позивач дійсно з 2003 року користуються та відкрито, безперервно володіє квартирою [ADDRESS] по теперішній час безперервно протягом більше десяти років. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1-2, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного та вказаних норм Закону, оскільки відсутні обставини для відмови в задоволенні даного позову, суд вважає необхідним визнати [PERSON] право власності в порядку набувальної давності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що складається з однієї кімнати житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: approved