Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] вернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморський РВ ГУДМС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме квартирою під [ADDRESS], шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку за цією адресою (а.с. 3-4). Згідно ухвали суду від 26.03.2014 року вказану позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду в частині вимог до [PERSON] (а.с. 94). Згідно ухвали суду від 27.05.2014 року згадану позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду в частині вимог про зняття [PERSON], [PERSON] і [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою : [ADDRESS] (а.с. 120). Позивач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника адвоката Гаврилюка П.С., який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 25.05.2015 року, який приєднаний судом до матеріалів справи (а.с.214). Відповідач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений за допомогою телефонного звязку, про що свідчить телефонограма від 25.05.2015 року, яка приєднана судом до матеріалів справи (а.с. 215). Відповідач [PERSON] перебуває у розшуку, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту МВС України (а.с.88). Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 22 вересня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та після реєстрації шлюбу своє колишнє прізвище «Сокур» змінила на «Бендерська» (а.с. 9). 25 травня 2010 року позивач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. за р. № 911, зареєстрований в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 15.07.2010 р. (номер запису : 3203 в книзі : 197доп-184), згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру під [ADDRESS], що складає 164/5000 ч. домоволодіння (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до п.2, 3 цього договору, підписання цього договору продавцем є підтвердженням факту повного розрахунку за продану квартиру та свідчить про відсутність у нього по відношенню до покупця будь-яких претензій фінансового характеру; цей договір вчинений за письмовою згодою дружини продавця, [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. 25.05.2010 р. за р. № 910 (а.с. 5). Згідно ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Станом на дату судового розгляду даної справи укладений між відповідачем [PERSON] і позивачем вищевказаний договір купівлі-продажу квартири від 25.05.2010 року за р. № 911 не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, а державна реєстрація права власності позивача на придбану за цим договором квартиру у встановленому законом порядку не скасована. Більш того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], виконкому Одеської міської ради, [PERSON], за участю третіх осіб : приватного нотаріуса Алексєєвої О.В., Головного управління юстиції в Одеській області, про визнання інвестором за укладеним 07.10.2996 р. між [PERSON] та ТОВ «Едвенчер» договором про співробітництво, визнання недійсним укладеного 27.06.1997 р. між ТОВ «Теком» та [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], визнання недійсним розпорядження Жовтневої рай адміністрації м. Одесі № 28.02.2001 р., визнання недійсним виданого на імя [PERSON] 28.02.2001 р. свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], визнання недійсним укладеного 25.05.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та визнання права власності на 8/100 ч. цієї квартири відмовлено в повному обсязі (а.с. 62-64). Відтак, позивач [PERSON] правомірно набула право власності на квартиру під [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Проте відповідачі до теперішнього часу не звільнити квартиру під [ADDRESS] та проживають у даній квартирі без згоди позивача, а також не допускають позивача в цю квартиру. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, у разі відчуження власником свого майна, право власності припиняється, отже, з відчуженням відповідачами [PERSON] і [PERSON] за договором купівлі-продажу від 25.05.2010 р. за р. № 911 квартири під [ADDRESS] [PERSON], їх право власності на цю квартиру припинилося. Право користування згаданою квартирою відповідача [PERSON], який є членом сімї відповідачів [PERSON] і [PERSON], є похідним від їх права власності на цю квартиру. Більш того, після вчинення між [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу від 25.05.2010 р. за р. 911, між позивачем і відповідачами не укладались будь-які цивільно-правові договори, зокрема оренди, щодо квартири [ADDRESS]. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved