Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який в березні 2019 року уточнила та посилаючись на те, що за рішенням суду від 19 квітня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно,на даний час ціни, товари та прожитковий мінімум збільшився в рази, вважає, що розмір аліментів, що сплачує відповідач є занадто несправедливим та занадто низьким і просить збільшити розмір аліментів визначений рішенням суду та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання дитини у розмірі 7680 грн. та щомісячно 1280 грн. до закінчення навчання в спеціальній школі до грудня 2020 року. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти зміни розміру аліментів, однак заперечував проти їх розміру і не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. Суду пояснив, що не працює, має на утриманні дитину 9-ти років, його місячний дохід є не стабільним близько 3-4 тис.грн. на місяць, просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8), який після розірвання шлюбу сторін проживає разом з позивачкою (а.с.6). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2010 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-27), про що позивачка отримала виконавчий лист. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З часу ухвалення Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області рішення від 19 квітня 2010 року про стягнення аліментів на дитину змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює з 01 вересня 2017 року (а.с.30), оскільки за станом здоровя (а.с.31-37) не має можливості офіційно працевлаштуватися, внаслідок чого стабільного заробітку не має. На даний час відповідач має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.28) та непрацездатну матір [PERSON], [INFO], яка на даний час є пенсіонером (а.с.29). При визначенні розміру аліментів суд також враховує рівність обовязку щодо утримання дитини обох батьків, мінімальний рекомендований розмір аліментів у вигляді прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачений\~ст. 182 СК України, тому вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів в розмірі 2000 грн. є дещо завищений, оскільки станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку за один місяць складає 2027 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання дитини у розмірі 7680 грн. та щомісячно 1280 грн. до закінчення навчання в спеціальній школі до грудня 2020 року, суд прийшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають, у зв?язку з наступним. Слід зазначити, що згідно із ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу\~ст. 185 СК України,\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до положень ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв?язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Крім того, здобуття дитиною освіти не є особливими обставинами у розумінні ч. 1\~ст. 185 СК України, оскільки має на меті отримання особою, яка навчається, певних знань, навиків та спеціальності (п. 19, п. 20\~ст. 1 Закону України «Про вищу освіту»). Відповідно витрати, які понесені позивачкою на навчання сина у навчальному закладі не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (висновок Верхового Суду, викладений у постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 523/18141/14-ц). Витрати батьків на здобуття дитиною освіти є звичайними та необхідними витратами на її утримання і мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів (п. 4 ч. 1 ст. 182\~СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 182 цього Кодексу. Вимоги щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання неповнолітньої дитини відносяться до диспозиції ст. 185 СК України\~за умови особливих обставин, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. При цьому наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат (правовий висновок викладений Верховним Судом у справі № 701/1299/16-ц від 20 червня 2018 року). Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що позивачкою не доведено наявність особливих обставин, що зумовлюють додаткові витрати на дитину, суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд прийшов до висновку, що таке рішення буде відповідати критеріям справедливості, розумності, доцільності та не суперечитиме принципу диспозитивності цивільного судочинства та захисту прав сторін. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial