Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить відповідача усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки [ADDRESS] шляхом знесення самочинного будівництва та стягнути судові витрати. Обґрунтовує вимоги тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,07 га з кадастровим номером 3220881301:01:013:0332 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується в с. Вишеньки Бориспільського району. Відповідач є власником сусідньої земельної ділянки. Він звів будинок, частина якого розташовується на її земельній ділянці. Ця обставина перешкоджає їй користуватися її земельною ділянкою. Тому вона просить суд зобов'язати відповідача знести будинок. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримують позов та просять суд задовольнити його. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні належні докази на підтвердження того, що частина будинку, зведеного відповідачем, розташовується на земельній ділянці позивача. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в якості свідка показав, що конфлікт з [PERSON] виник в 2006 р. Він звертався до сільської ради для вирішення спірного питання, але остання його врегульовувати відмовилася та встановила паркан. Він викликав геодизистів, які винесли йому межові знаки в натурі. Отримав технічний паспорт на будівництво та розпочав будувати будинок. Двічі він отримав межові знаки, перший раз під час отримання державного акту, інший раз під час інвентаризації, в кількості 6 знаків двічі. Де зникли перші межові знаки йому не відомо. Інші учасники цивільного процесу не з'явились у судове засідання. Про час та місце розгляду цивільної справи вони завчасно у встановленому порядку повідомлені. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,07 га з кадастровим номером 3220881301:01:013:0332 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується в с. Вишеньки Бориспільського району ( Т.1 а.с.5). Правомірність набуття позивачем вказаної земельної ділянки підтверджена рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2013 р. (Т.4 а.с.19-22), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.02.2014 р. (а.с.Т.4 а.с.23-27). Судом першої інстанції та підтверджено апеляційною інстанцією встановлено, що не встановлено порушень щодо набуття права власності на земельну ділянку [PERSON], а тому вся технічна документація та безпосередньо акт встановлення зовнішніх меж та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки не підлягаю доказуванню при розгляді даної справи відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України. [PERSON] є власником сусідньої земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER]: 01:013:0177 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в с. Вишеньки Бориспільського району та підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку ( Т.1 а.с.63-64). Дані обставини свідчать про те, що на час отримання державного акту [PERSON], накладень між її земельною ділянкою та [PERSON] відсутнє. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона по-силається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зі схеми відновлення меж земельної ділянки ( Т.1 а.с.121) вбачається, що частина будинку, зведеного відповідачем, розташовується на земельній ділянці позивача. Дані обставини також підтверджуються пояснювальною запискою ТОВ «Магістральбудпроект» (Т.3 а.с.204-214), які на підставі каталогів кординат кутів зовнішніх меж чотирьох суміжних земельних ділянок, виявили накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON], відповідно до поданих даних ПП «Екватор-2012», які є неофіційними, так як відповідно до повідомлення Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області від 03.06.2013 р. №06-14/70-324 ( Т.1 а.с.191) та станом на 21.10.2014 р. (Т.3 а.с.77-78) технічна документація на земельну ділянку відповідача не обліковується. Земельні ділянки позивача та відповідача накладаються. Відповідно до даного висновку кути зовнішніх меж які відповідають державним актам ділянкам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не мають накладень одна на одну. Дані висновки були зроблені на підставі координат кутів зовнішніх меж офіційної бази даних, які були подані Управлінням Держземагенства в Бориспільському районі на запит суду. Тому суд ставить під сумнів достовірність даних поданих у технічній документації ПП «Екватор-2012». Дана пояснювальна записка не є висновком експерта, але виконана спеціалістами, які мають ліцензію та кваліфікаційний сертифікат (Т. 3 а.с.210,211), тому не суперечить п.1 ст.54 ЦПК України. Суд приймає за основу даний доказ, так як він відповідає вимогам ст.ст.57,58,190 ЦПК України, який був здійснений на підставі офіційних даних. Поданий представниками відповідача висновок №ЕД-1-1-18/13 будівельно-технічного експертного дослідження виконаний ТОВ «Судова незалежна експертиза України» ( Т.1 а.с. 198-248) не є висновком судового експерта, так як вона проведена на замовлення відповідача, а не за ухвалою суду. Дана правова позиція викладена в абз.4 п.17 ППВСУ №5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду». Відповідно до абз.5 п.17 Постанови у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Відповідно до вихідних даних вказаних у висновку, експерт керувалася державним актом відповідача; будівельним паспортом на будівництво житлового будинку відповідача; технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та Рішення Вишеньківської сільської ради «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки». На вирішення експерта було поставлено запитання: чи розташовуються об'єкти незавершеного будівництва, зведені [PERSON] в межах його земельної ділянки? Зважаючи на перелік вихідних даних та запитання, суд вважає, що дослідження було проведено неповним, так як відсутні вихідні дані розташування земельної ділянки [PERSON], земельна ділянка якої на місцевості не досліджувалася. Свідок [PERSON] показав, що є депутатом сільської ради та член земельної комісії. В 2013 р. він, [PERSON], [PERSON], як члени земельної комісії, виїхали по заяві [PERSON] до місця знаходження його земельної ділянки. На місці помітив, що геодезистами вже встановлені межові знаки в кількості двох, які він помітив зі сторони [PERSON], остання присутня не була. Вони даний факт зафіксували і поїхали. Ніяких замірів вони не робили. Хто виготовляв акт йому не відомо, але він його підписав. Крім [PERSON] більше нікого не було. Паркану на межі їхніх земельних ділянок не було. Експерт [PERSON] повністю підтвердила обставини викладені у висновку експертного дослідження та показала, що були виявлені накладення двох земельних ділянок і не тільки [PERSON], але земельна ділянка останньої має більшу площу, а [PERSON] зменшилася. Свідок [PERSON] показав, що в 2013 р. по заяві [PERSON] виїхала земельна комісія: він [PERSON], [PERSON], [PERSON], землевпорядник [PERSON]. Він помітив два межові знаки. Вимірів комісія не робила. Виявили, що межовий знак [PERSON] перебуває на земельній ділянці [PERSON] Вони робили обстеження лише земельної ділянки останнього, так як [PERSON] не було. Були присутні [PERSON] та дружина [PERSON]. Текст акту складали всі члени комісії. Земельна комісія інвентаризацію земельної ділянки не проводить. При них геодезист звіряв відповідним прибором відповідність розташування стовпчика [PERSON] та вказав, що відповідає межам розташування. Свідок [PERSON] показав, що він, як член комісії, в 2013 р. з [PERSON], виїхали по заяві [PERSON] на його земельну ділянку. На території виявили два межові знаки, один з яких виявлена на відстані 1 метра від будинку [PERSON] Заміри комісія не робила, так як дві земельні ділянки є приватною власністю. Від [PERSON] він дізнався, що межові знаки встановлені вірно. Акт він підписав. Таким чином акт обстеження земельних ділянок чотирьох суміжних власників від 19.07.2013 р. (Т.1 а.с.273-275), який використаний експертом, викликає сумнів в достовірності визначеного висновку щодо порушення [PERSON] прав [PERSON] по знищенню межового знаку та встановила межовий знак на земельній ділянці. З даного акута не вбачається на підставі яких виявлених фактів комісія прийшла до вказаного висновку та він не підписаний всіма землевласниками. Як видно з показань вказаних свідків, землевпорядна комісія не керувалася жодними замірами, а свій висновок зробила на підставі візуального спостереження, не пересвідчившись в достовірності поданої їм інформації. Відповідно до кольорової роздруківки публічної кадастрової карти станом оновлення на 27.09.2013 р. (Т.3 а.с.167) та станом на 27.03.2013 р. (Т.3 а.с.169) видно, що накладень між земельними ділянками сторін не має. З аналогічної карти (Т.3 а.с.168) видно накладення вказаних ділянок та частину земельної ділянки верхнього суміжника. Крім того розташування будинку зазначене у будівельному паспорті (Т.1 а.с.60) із зазначенням 3.0 м. від межі не відповідає його розташуванню на місцевості (Т.1 а.с.200 мал.2 та 3-б). Таким чином, на підставі вказаних доказів та показань свідків, висновок експерта був проведений на підставі недостовірної інформації, що виключає можливість розглядати його як письмовий доказ. Свідок [PERSON] показав, що працює державним кадастровим реєстратором в Управлінні Держземагенства у Бориспільському районі. При внесенні змін до ДЗК він особисто документацію яка поступає до Держземагенства не перевіряє, а тому до бази даних можуть бути внесенні помилки, відповідальність за які несе виконавець технічної документації. З даних показів вбачається, що реєстрація земельної ділянки не свідчить про достовірність внесення інформації в державну систему земельного кадастру. Питання щодо самочинного будівництва відповідачем, яке порушувалося представниками позивача суд не розглядає, так як відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України позбавлений такої можливості. У такий спосіб [PERSON] перешкоджає позивачу користуватись частиною її земельної ділянки. Суд вважає, що для відновлення порушеного права належить зобов'язати відповідача знести частину зведеного ним будинку, який розташовується на земельній ділянці [PERSON] з урахуванням санітарних норм, так як інша частина будинку, яка розташовується за межами земельної ділянки позивача, не перешкоджає відповідачу користуватись нею.Тому підстави для знесення цієї частини будинку відсутні. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 107 гривень 30 копійок. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial