Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], останнє відоме місце проживання : [INFO]. В обґрунтування цієї заяви заявниця вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.09.1973 року і вони постійно проживали разом за адресою : [ADDRESS], але в березні 2015 року [PERSON] пішов з місця проживання та з того часу його місцезнаходження невідомо, а її звернення до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку [PERSON] ніяких результатів не дало. Також заявниця вказує, що визнання безвісно відсутнім [PERSON] дозволить їй реалізувати право на приватизацію квартири. Заявниця просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Як вбачається з наданої заявницею суду ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 295665, виданого Березівським рай бюро ЗАГСу Одеської області 29.09.1973 р., заявниця [PERSON] та [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрували шлюб 29 вересня 1973 року, актовий запис № 118. Як слідує з наданої заявницею суду ксерокопії витягу з кримінального провадження № 12015160500009891, на підставі заяви [PERSON] щодо прийняття заходів для встановлення місця знаходження її батька [PERSON], [INFO], який з початку серпня 2015 року пішов з місця проживання за адресою : [INFO] та досі його місце знаходження невідоме, Приморським ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області були внесені 26.10.2015 р. до ЄРДР відомості про кримінальне провадження № 12015160500009891 за ст. 115 ч. 1 КК України (в редакції 2001 р.), та це кримінальне провадження було закрито 19.11.2015 р. на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України. На підтвердження своїх доводів стосовно того, що вона разом з [PERSON] постійно проживали за адресою : [INFO] по дату зникнення останнього в серпні 2015 року, але його місце проживання у встановленому законом порядку не було зареєстроване в Приморському районі м. Одеси, та що дійсно останнім постійним місцем проживання [PERSON] є вищевказана адреса й протягом одного року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, заявниця жодних доказів не надала суду. Крім того, враховуючи те, що сама заявниця вказує в своїй заяві, що місце проживання [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстроване за адресою : [INFO], тому стає незрозумілим посилання заявниці щодо того, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім дозволить їй реалізувати своє право на приватизацію квартири. З огляду на наведене суд доходить висновку, що заява заявниці не підлягає задоволенню за недоведеністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed