Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] , померлий [INFO] , фактично вступив в управління та володіння майном, що за життя належало його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема, земельною часткою (паєм) розміром 2, 33 в умовних кадастрових гектарах, з земель КСП «Ставки»; визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Ставки», на даний час перебуває у не витребуваних паях розміром 2, 33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що залишився після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, з позовними вимогами згодний. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні правовідносини. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 2, 33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Ставки». [INFO] у с. Ставки Лиманського району Одеської області померла баба позивача - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 12 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилася спадщина: право на земельну частку (пай) розміром 2, 33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Ставки» . [PERSON] приходиться сином [PERSON] . В свідоцтві про народження батька позивача - [PERSON] , померлого [INFO] , в графі мати зазначена [PERSON] . Згідно довідки правління колективного сільськогосподарського підприємства «Ставки» в тому, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 2, 33 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 7919 гривень, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Ставки» Комінтернівського району, Одеської області. У списку працівників, пенсіонерів КСП «Ставки» під номером 112 значиться [PERSON] . Згідно довідки Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області № 1983 від 05.12.2019 року [PERSON] (нині померла) була включена до списку членів КСП «Ставки», який є додатком до Державного акту на право колективної власності КСП «Ставки». Сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, дана земельна ділянка знаходиться в не витребуваних паях на території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Сертифікат на земельну частку (пай) вона не отримала. Суд враховує, що даний юридичний факт позивачу необхідно встановити для отримання спадщини. Суд вважає можливим в цій частині позовні вимоги задовольнити, оскільки вони повністю доведені зібраними по справі матеріалами, і в іншому порядку, даний юридичний факт, в теперішній час, встановити неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат», п. 1 Глави 13 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладання, зупинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги до майна [PERSON] . В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, що за життя належала його матері. Таким чином, в силу закону [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні». Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула права на земельну частку (пай) розміром 2, 33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебувають у власності КСП «Ставки». [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина. [PERSON] є сином [PERSON] . Факт прийняття ним спадщини також підтверджено довідками Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Таким чином, у спадкодавця виникло право на земельну частку (пай), ( ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» і це право підлягає успадкуванню на загальних підставах. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку має можливість захисту свого права та законного інтересу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, в зв`язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved