Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Позивач звернулвся до суду з позовом, якими висунув вимогу про розірвання шлюбу із [PERSON] . Зокрема, позов умотивував тим, що 25 грудня 2015 року уклав шлюб з відповідачкою, від якого вони мають неповнолітнього сина. Позивач, при цьому, посилався на те, що останнього часу він з позивачкою спільно проживає, наразі між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, що притаманні сім`ї. У зв`язку із цим позивач просив суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області 25 грудня 2015 року, актовий запис №93. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2020 року. Позиція учасників справи В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити та пояснив суду про відсутність у нього бажання підтримувати сімейні відносини із відповідачкою. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вказала на своєї небажання перебувати у шлюбі з відповідачем через наявність у нього стосунків з іншою жінкою. Сторони заперечили необхідність надання їм строк для примирення. Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених сторонами Тож, суд, перевіривши доводи і обгрунтованість заявлених позивачем вимог, оцінивши надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого. Як вбачається із оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області 25 грудня 2015 року, сторони уклали шлюб цього ж дня, про що складено відповідний актовий запис №93. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони фактично шлюбні відносини припинили і проживають окремо, що вони й підтвердили в судовому засіданні. Бажання відновити і продовжувати шлюбі стосунки сторони не висловили, а навпаки заперечили. Та відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття ж 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Але кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин або до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Та як установив суд сторони шлюбні відносини між собою припинили і дій, які б свідчити про бажання примиритись не вчинили, а тому таке дає суду підстави вважати, що вони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони висловили спільне бажання припинити існуючий між ними шлюб. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому з урахуванням такого, проаналізувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, оскільки такого роду сімейні відносини позбавляють їх можливості вільної реалізації прав, передбачених, зокрема, Сімейним кодексом України, к подружжя. За таких обставин, враховуючи відносини між сторонами у контексті їх позицій, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу, який за установлених судом обставин носить лише формальний характер, суперечить їх же інтересам, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, підлягає розірванню, а позов, відповідно, задоволенню. При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Щодо розподілу судових витрат Суд, окрім цього, за правилом вимогою ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні із позовом, підлягає стягненню на його користь із відповідачки. І з цих мотивів,

Outcome: approved