Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В жовтні 2017р. позивач КС «Гарант» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму заборгованості у розмірі 21884,99 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1600,0 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 67/15 від 21 вересня 2015р. ( далі по тексту - кредитний договір) відповідачу [PERSON] було надано позивачем кредит в розмірі 17000,0 грн. на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 35,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 21 вересня 2015р. між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки від 21 вересня 2015р. №86/15 та №87/15 (далі по тексту - договори поруки) відповідно. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 25 жовтня 2017р., за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] перед позивачем має заборгованість. Таким чином, у зв'язку з виникненням у відповідача [PERSON] вказаної заборгованості за кредитним договором, яку він у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачують поручителі, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сторона позивача була повідомлена належним чином, в прохальній частині позовної заяви сторона позивача клопотала проводити розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати дану справу у їх відсутність за наявними у справі доказами. Відзиви на позов відповідачами не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 вересня 2015р., на підставі заяви відповідача [PERSON], між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 17000,0 грн. на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 35,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, відповідно до договорів поруки, укладених 21 вересня 2015р. між позивачем та [PERSON], [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] поручаються перед КС «Гарант» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.2.1 договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. В порушення своїх зобов'язань та правил відповідачі кредит у повному обсязі не повернули. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 25 жовтня 2017р. заборгованість відповідачів становить 21844, 99 грн. та складається з: заборгованості по основній сумі 13514,83 грн., заборгованості по відсоткам - 8330,83 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому з відповідача 1 та відповідача 2, відповідача 1 та відповідача 3 на користь позивача підлягає солідарному стягненню сума боргу в розмірі 21844,99 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню судовий збір в розмірі 1600,0 грн., тобто по 533, 33 грн. з кожного.

Outcome: partial