Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, після неодноразових уточнень, просив ухвалити рішення, яким виділити [PERSON] 33/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами (квартира [ADDRESS] ), а саме: з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А»: 2-5 (9,3м2) житлова кімната; 2-6 (7,4 кв.м.) - житлова кімната; 2-7 (16,0 кв.м,) - житлова кімната; 2-8 (7,2 кв.м.) - житлова кімната, а разом 39,9 кв.м., з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А-1»: \~ \~ \~ \~2-2 (5,0 кв.м.) - коридор; 2-3 (8,1 кв.м.) - кухня; 2-4 (2,9 кв.м.) санвузол, а разом 16,0 кв.м.; надвірні будівлі та споруди: Веранда літ «а-1»: Погреб під літ. «а-1»: Ганок: 1/2 погребу під «А-1»: Сарай літ «Д»: Вбиральня літ. «Е»: Навіс літ. «Г»: 33/100 споруд №1-24 (№4,7,14,17,21,22); 33/100 мостіння І, ІІ. А також виділити [PERSON] ділянку площею - 300 кв.м.; Під та біля житлового будинку літ «А-1», прибудови «А1-1», веранди (кв.№2), господарськими будівлями та спорудами домоволодіння [ADDRESS] ; також просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4906,09 грн. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що [PERSON] 17 грудня 2014 року успадкував від свого батька [PERSON] 1/2 частку 33/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належали спадкодавцю. Того ж дня, [INFO] [PERSON] успадкував після смерті свого батька ( [PERSON] ) 1/2 частки земельної ділянки площею 0.06 га., цільове призначення землі для житлової та громадської забудови (обслуговування жилого будинку, господарчих будівель та споруд), що розташована на території [ADDRESS] . 23 січня 2015 року відповідач [PERSON] передав у власність позивача Гнезділова ЮЛ. - 33/200 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого, сукупна частка позивача у вказаному будинку склала 33/100, які складаються з: прим.2-3, 2-6, 2-5 житл. буд. А-1, прим.2-1, 2-2,2-7, прибудови АІ-1, прим.2-ІІІ, 2-ІV підвалу (літ. під.АІ-І), літ. а-1-веранда, підвал, літ. під а-І, літ.а4-вхід до підвалу, літ.а2-ганок, Г-навіс, Д-сарай, Е-вбиральня, Ж-навіс. До теперішнього часу між сторонами не досягнуто домовленості про виділ в натурі 33/100 часток домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки, належних позивачу, таким чином позивач має труднощі у користуванні та розпоряджанні своїм майном. Згідно висновку експертизи, призначеної ухвалою суду, визначено можливий варіант виділення зазначеної частки в натурі, який позивач прохає застосувати суд. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача адвокат Келембет І.М. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 33/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: прим.2-3, 2-6, 2-4, 2-5 житл. буд. А-1, прим.2-1, 2-2, 2-7, прибудови АІ-1, прим.2-ІІІ, 2-ІV підвалу (літ. під.А1-І), літ. а-1-веранда, підвал, літ. під а-І, літ.а4-вхід до підвалу, літ.а2-ганок, Г-навіс, Д-сарай, Е-вбиральня, Ж-навіс., належних йому, на підставі свідоцтва про право на спадщину 3-1011 від 17.12.2014 року після померлого [PERSON] , виданого Державним нотаріусом Третьої ДДНК Демуш Є.В. номер запису 8118059, та Договору купівлі-продажу від 23.01.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем, посвідченого Державним нотаріусом Третьої ДДНК Демуш Є.В. за реєстр.№.3-46, номер запису 8478963 (а.с.7-11, 15-20). Окрім того, [PERSON] та [PERSON] кожний є власниками 1/2 частини земельної ділянки № 1210100000:07:301:0025 площею 0,06 Га, що розташована на території [ADDRESS] , належна їм на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2014 року, виданого Державним нотаріусом Третьої ДДНК Демуш Є.В., реєстр.№ 3-1012, номер запису про право власності [PERSON] 8118059 (а.с.12-14). Зазначені частки домоволодіння та земельної ділянки, належних [PERSON] в натурі не виділені. Відповідно до Висновку експертів за результатами проведеної за ухвалою суду від 23.01.2019 року, судової комісійної будівельно-технічної, оціночної - будівельної, земельно-технічної та оціночної - технічної експертизи №699/700/701/702-19 по цивільний справі №204/7418/18 (провадження №2/204/269/19) Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 жовтня 2019 року, при зіставлені часток співвласників житлового будинку в одиницях площі, об`ємно- планувального рішення житлового будинку з прибудовами, розташування житлового будинку на земельній ділянці з вимогами діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, визначити варіант розподілу житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] , враховуючи правовстановлювальні документи та фактичний порядок користування житловим будинком технічно можливо, на розгляд суду запропоновано варіант розподілу домоволодіння з урахуванням фактичного порядку користування з наближенням до часток 33/100 та 67/100, зокрема: 1) І співвласнику (67/100 частини) - виділяється квартира [ADDRESS] [ADDRESS] .з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А»: - 1-5 (7,5 кв.м) - житлова кімната; - 1-6 (9,6 кв.м) - житлова кімната; - 1-7 (16,0 кв.м) - житлова кімната; -1-8 (7,6 кв.м) - житлова кімната, Разом: 40,7 кв.м - ринкова вартість 144 043 грн. 1.1. з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А-1»: - \~ \~ \~ \~1-2 (5,1 кв.м) - коридор; - 1-3 (3,0 кв.м) - санвузол; -1-4 (7,8 кв.м) кухня, Разом: 15,9 кв.м - ринкова вартість 50 825 грн. 2.надвірні будівлі та споруди: - веранда літ «а2-1»: 10 651 грн.; - \~ \~ \~ \~погреб під літ «а2-1»: 3 247 грн.; - 1/2 погребу під «А-1»: 18 835 грн.; - \~ \~ \~ \~гараж літ «Б»: 50 641 грн.; - \~ \~ \~ \~погріб з шийкою літ «В»: 27 486 грн.; - вбиральня літ «К»: 5 385 грн.; - \~ \~ \~ \~душ літ «Л»: 4 258 грн.; - навіс літ «З»: 57 410 грн.; - \~ \~ \~ \~навіс літ «И»: 8 457 грн.; - 67/100 споруд №1-24 (№1,2,3,6, 9,10,11,12,13,15,16,18,19,20,23, 24): 72 169 грн.; - 67/100 мостіння І, II: 10 425 грн., Разом: 268 964 грн. Ринкова вартість кв. [ADDRESS] з надвірними будовами та [ADDRESS] , І співвласника, 67/100 частини - 463 832 грн., що на 104 868 грн. менше ідеальної частки (568 700 грн.). 2) II співвласнику (33/100 частини) - виділяється квартира [ADDRESS] : [ADDRESS] .з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А»:-2-5 (9,3 кв.м) - житлова кімната; -2-6 (7,4 кв.м) - житлова кімната; - 2-7 (16,0 кв.м) - житлова кімната; -2-8 (7,2 кв.м) - житлова кімната. Разом: 39,9 кв.м - ринкова вартість 141 211 грн. 1.1. з наступними приміщеннями в житловому будинку літ «А-1»: - \~ \~ \~ \~2-2 (5,0 кв.м) - коридор; - 2-3 (8,1 кв.м)-кухня; - 2-4 (2,9 кв.м) санвузол, Разом: 16,0 кв.м- ринкова вартість 51 144 грн. 2.надвірні будівлі та споруди: - веранда літ «а-1»: 10 002 грн.; - погреб під літ «а-1»: 3 247 грн.; - ганок: 4 546 грн.; - 1/2 погребу під «А-1»: 18 835 грн.; - сарай літ «Д»: 91 609 грн.; - вбиральня літ «Е»: 9 367 грн.; - навіс літ «Г»: 14 332 грн.; - \~ \~ \~ \~33/100 споруд №1-24 (№4,7,14,17, 21, 22): 35 546 грн.; - 33/100 мостіння І, II: 5135 грн., Разом: 192 619 грн. Ринкова вартість кв. [ADDRESS] з надвірними будовами та [ADDRESS] , II співвласника, 33/100 частки -384 974 грн., що на 104 868 грн. більше ідеальної частки (280 106 грн.). Висновком експертів встановлено, що згідно запропонованого варіанту розподілу буде здійснено відступ від ідеальних часток та змінено реальні частки наступним чином: I співвласник: - ідеальна частка -67/100, кв. №1 - 463 832/848 806 ~ 55/100 частки II співвласник: - ідеальна частка -33/100, кв. №2 - 384 974/848 806 ~ 45/100 частки Розмір компенсації на користь І співвласника складатиме 104 868 грн. Також, експертами було запропоновано варіант розділу земельної ділянки згідно 1/2 та 1/2 частки, відповідно до Варіанту №1 розподілу домоволодіння по 300 м2 кожному співвласнику Суд, з посиланням експертів (та відповідних тверджень з боку представника позивача) на необов`язковість до сплати компенсації, так як збільшення ідеальної частки II співвласника з 33/100 до 45/100 за фактичним розділом виникло не за рахунок виділення II співвласнику будов та споруд І співвласника, погодитися не може, оскільки зазначений розподіл, визначений експертизою, у випадку його затвердження судом, призведе до зміни співвідношення реальної вартості частин майна, належного сторонам, що без сплати відповідної компенсації призведе до використання одним із співвласників свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим. Висновок експертів в частині можливості майбутнього узаконення самовільних будов та споруд та як наслідок зміни реальних часток судом також не приймається до уваги, оскільки такі події ще не відбулися та носять імовірнісний характер, тоді як рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та суперечать п.2.3. Розділу 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.1998 № 53/5, згідно якого експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з`ясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами; експерту під час проведення експертизи. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Положенням ст.364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст.364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з системного аналізу норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тобто права співвласника, частка якого у спільній частковій власності зменшується, захищаються одержанням від інших співвласників грошової компенсації різниці вартості його частки до та після зменшення, тоді як гарантією дотримання його прав виступає попереднє внесення співвласником, який заявив таку вимогу, вартості різниці цієї частки на депозитний рахунок суду. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13, а також постанові від 23 січня 2019 року у справі № 757/24164/17-ц. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з того, що частка позивача у праві власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами складає 33/100, в свою чергу, як було встановлено висновком експертів, виділ у натурі частки житлового будинку, відповідної належній позивачу ідеальній частці 33/100 у праві власності не можливий. Як пояснила представник позивача, позивач заявляє вимогу про виділ у натурі в рахунок належної йому частки, вартість якої визначено експертизою у 384 974 грн., що на 104 868 грн. більше ідеальної частки (280 106 грн.), та становить 45/100 частини житлового будинку відповідно, до розрахунку експертів, при цьому, питання про сплату на користь відповідача грошової компенсації за виділення майна з відступом від його ідеальної частки в бік збільшення, позивач не ставить. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Враховуючи викладене та беручи до уваги принцип диспозитивності судового процесу, щодо розгляду справи виключно в межах позовних вимог, заявлені позовні вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі не підлягають задоволенню, оскільки виділення йому частини житлового будинку з відступом у бік збільшення вартості належної йому ідеальної частки без сплати відповідної грошової компенсації відповідачу порушить його права як співвласника, при цьому закон у рівній мірі захищає інтереси кожного співвласника та реалізація прав одного співвласника не може здійснюватись з обмеженням прав іншого у спосіб, не визначений законом. Однак позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом щодо виділу майна в натурі з одночасним вирішенням питання про сплату компенсації на користь іншого співвласника, у разі відступу від розміру та вартості ідеальних часток при їх виділі судом. Відтак, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed