Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

В грудні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», в якому просив суд: вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження та припинити приватне обтяження № 13826007, зареєстроване 01 серпня 2013р. третьою особою на транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», 2007р. випуску, колір червоний, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], встановлене на підставі договору «Автопакет» № 28/117/07-Ф від 27 грудня 2007р. (далі по тексту - кредитний договір). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 грудня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу було надано кредит на суму 13011,88 дол. США на умовах щомісячної сплати до 18 числа поточного платежу і повним терміном повернення кредиту до 28 грудня 2012р., зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою - 12,4 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором, позивач передав в заставу вищезазначений автомобіль. Оскільки позивач вважає, що ним була сплачена відповідачу вся сума заборгованості за договором, то на думку позивача ним були виконанні всі зобов'язання за кредитним договором, і відповідачем безпідставно не видається їм довідка про припинення зобов'язань за кредитним договором, і не вилучається запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, щодо належного йому предмету застави - зазначеного автомобіля. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, заперечення на позов не подавались. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, поважності причин неявки не повідомила. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорювалося сторонами, що 27 грудня 2007р. між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 13011,88 дол. США на придбання автотранспортного засобу на умовах щомісячної сплати до 18 числа поточного платежу і повним терміном повернення кредиту до 28 грудня 2012р., зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою - 12,4 % річних. Пунктом 2.2.1 кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний/картковий рахунок № 79160610 у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 289,17 дол. США. Відповідач свої зобов'язання за договором виконав, надавши позивачу кредит у визначений умовами договору сумі. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором, сторони в п. 3.1.1 цього договору визначили, що позичальник передає в заставу автомобіль («Chevrolet Lacetti», 2007р. випуску, колір червоний, номер об'єкта: [NUMBER]), що набувається позичальником по договору купівлі - продажу автотранспортного засобу № 2917 від 24 грудня 2007р. укладеного між позичальником та ЗАТ «ЗАЗ». Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування зазначених вимог, стороною позивача було надано суду, в якості письмового доказу (а.с. 12-23) квитанції про внесення позивачем на визначений умовами кредитного договору рахунок грошових коштів, проте, як вбачається зі змісту вказаних квитанцій платежі за кредитним договором позивачем здійснювались нерегулярно, перевірити наявну суму заборгованості суд позбавлений можливості, оскільки сторонами не надавалась виписка по особовому рахунку позивача, графік погашення заборгованості, як і не подавались сторонами до суду клопотання про забезпечення чи витребування доказів, у зв'язку зі складнощами у їх отриманні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено, що боржником за кредитним договором виконано повністю зобов'язання зі сплати суми боргу і у нього відсутня заборгованість, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed