Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з матір'ю, тобто з позивачем, вказуючи, що її шлюб з відповідачем виявився невдалим, а ставлення відповідача до сім'ї, особливо його вкрай непристойна поведінка останні кілька років, призвели до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, та все це унеможливлює збереження їх шлюбу, а також, що проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] з нею є більш прийнятним для дитини, оскільки в неї більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що не заперечує проти задоволення позову позивача, що строки для примирення не потрібні, та що їх неповнолітній син залишатиметься проживати з матір'ю. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04 березня 1989 року у Палаці урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 380; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач в позовній заяві, по-перше, її шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, між ними не має взаємоповаги один до одного, вона не згодна з методами відповідача щодо виховання їх неповнолітнього сина [PERSON]; по-друге, ставлення відповідача до сім'ї, особливо його вкрай непристойна поведінка протягом останніх років, призвели до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин; і, по-третє, вищенаведені обставини призвели до неможливості та небажання з її боку спільного проживання з відповідачем, в зв'язку з чим збереження їх шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строки для примирення їм не потрібні, а відповідач також вказав, що не заперечує проти задоволення позову, що в свою чергу свідчить про те, що він не заперечує проти розірвання шлюбу з відповідачем. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою. Як слідує з матеріалів справи, за згодою сторін та самого їх неповнолітнього сина [PERSON], останній залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved