Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Відповідач по справі, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: -Копія договору купівлі-продажу від 06.01.2014 року; -Копія заповіту №2629 від 07.06.2011 року; -копія технічного паспорту на квартиру №2 в житловому будинку №122 по вул. Дунайська, в м. Рені; -Копія свідоцтва про право власності на житло №113 від 04.07.1997 р.; -Копія свідоцтва про право на спадщину за законом №3122 від 20.09.2011 р.; -Копія свідоцтва про смерть [PERSON]; Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: Позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], пояснивши, що 06.01.2014 року позивачка домовилась із відповідачем, який діяв від імені своєї матері [PERSON], про купівлю квартири [ADDRESS]. В той ж день був укладений відповідний договір купівлі-продажу. Позивачка передала відповідачу гроші, а останній передав ключі від квартири. Так як згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала відповідачу привести домовленість у відповідності до вимог закону, нащо відповідач відповів, що поки не може це зробити, так як він ще не має належним чином оформлених повноважень на представництво інтересів своєї матері. Позивачка зазначила, що про існування подібних обставин їй не було відомо. [PERSON] здійснювала догляд за матірю відповідача, особисто від неї знала, що вона уповноважила відповідача вирішити питання про продаж її квартири. Так як відповідач виїхав за межі України, оформити довіреність тривалий час не вдавалось, а 27.10.2014 року матір позивача померла, залишивши заповіт на імя відповідача. Не заперечуючи проти наявності між сторонами договору, відповідач запевнив [PERSON], що після оформлення спадщини вживе заходів щодо виготовлення правовстановлюючих документів які б підтвердили право власності позивачка на квартиру. Відповідач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак до теперішнього часу не вчинив необхідних дій для отримання свідоцтва. Враховуючи викладені обставини, на момент укладання договору в 2014 році, придбане майно було відчужено особою, яка не мала на це право. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до наступних висновків. Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші на суму 30000 грн., а позивачу обєкт нерухомості, яким позивач на теперішній час користується. На підставі ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Так, позивачка набула права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача, яке він фактично не мав права відчужувати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved