Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та визнання наймачем, звернувся адвокат Григоржевський Максим Сергійович. В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що на підставі ордеру № 12 від 23.08.2007 року, який було видано [PERSON] зі складом сім`ї [PERSON] , сторони вселились до кімнат [ADDRESS] , де зараз і проживає позивач у справі. Основний квартиронаймач [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] виконувала обов`язки по утриманню квартири, зробила ремонт, однак, згідно відповіді Суворовської РА ОМР договір найму житла з [PERSON] , не укладався. Оскільки [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, а відтак у позивача [PERSON] , також виникло право на користування майном та визнання її наймачем. На підставі викладеного просить: визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] , та зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти договір найму житла з [PERSON] ; визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] ; визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] та зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти договір найму житла з [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. В судове засідання позивачі: [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів адвокат Григоржевський Максим Сергійович не з`явились, разом з цим, на адресу суду надійшла заява представника позивачів про можливість проведення слухання справи за відсутності сторони позивача, в якій представник зазначив про підтримку позовних вимог в повному обсязі, та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32). Представник відповідача Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання також не з`явився, однак, на адресу суду надійшла заява за підписом голови районної адміністрації Кондратюка С.А,, про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, в заяві зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.33). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.08.2007 року [PERSON] було видано ордер № 12 на житлову площу у гуртожитку, складом сім`ї 2 особи, на право на вселення до кімнат площею: 30,8 кв.м., № [NUMBER], [NUMBER] гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] . Ордер видано генеральним директором ПАТ «ЕЛАКС» (а.с.12). Відповідно до довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) за адресою: [ADDRESS] , кімнати № [NUMBER], [NUMBER] зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач з 03.09.2007 року та [PERSON] , син з 08.06.2012 року (а.с.20). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видано (повторно) Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 05.07.2012 року. Серія [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 31.10.1997 року, актовий запис № 255. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища: « [PERSON] », « [PERSON] ». Свідоцтво про розірвання шлюбу видано Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Серія [NUMBER] (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 61 рік, про що 11.02.2021 року складено актовий запис № 1925. Свідоцтво про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). серія [NUMBER] (а.с.19). Згідно відповіді Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на адвокатський запис адвоката Григоржевського М.С., від 07.09.2021 року вих. № 01-05-1/255 повідомлено: на підставі розпорядження від 27.07.2012 року за № 430 р було розподілення особистого рахунку за адресою: [ADDRESS] та відкрито особовий рахунок на к.[NUMBER], житловою площею: 1х13,9 кв.м., на гр. [PERSON] на склад сім`ї 1 особа (вона). З приводу укладення договору найму на житлове приміщення за вищевказаною адресою гр. [PERSON] , не зверталась, договір найму не укладався. Також, у листі зазначено, що особистий рахунок за адресою: [ADDRESS] було відкрито на гр. [PERSON] на підставі ордеру від 23.08.2007 року № 12, який був наданий ПАТ «Елакс» (а.с.15). Позивач зазначає, що він та його дружина [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] , позивач здійснив ремонт кімнати, змінив сантехніку, регулярно та в повному обсязі сплачує комунальні платежі та внески, однак, у зв`язку з тим, його мати [PERSON] , на яку було відкрито особовий рахунок, померла, а він як член сім`ї наймача позбавлений права на здійснення дій щодо укладення договору найму, оскільки основним наймачем кімнати в гуртожитку була його мати, а відтак, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав на житло, що безпосередньо передбачено ст. 64 ЖК України. Щодо вимог про визнання наймачем та укладення договору найму житла з [PERSON] , позивачі зазначають, що відповідно до норм ЖК України, повнолітні члені сім`ї наймача вправі вимагати визнання його членом сім`ї наймача за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 13 вересня 2021 року, актовий запис № 2425. Свідоцтво про шлюб видане Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.13). Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання наймачем, визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договори найму, суд виходить з наступного. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця. Матеріалами справи встановлено, що основний наймач квартири, [PERSON] , на яку було відкрито особовий рахунок та видано ордер, померла [INFO] . За положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1ст. 64 ЖК України). Тобто за змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2ст. 64 ЖК України). Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , крім іншого, ордер № 12 від 23.08.2007 року було видано [PERSON] та її сина - [PERSON] . Особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Таким чином, статус члена сім`ї власника житла не є постійним, а встановлення його наявності пов`язується не тільки з кровною спорідненістю, а й додатковими критеріями. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. В пункті 13 листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначено, що оскільки за змістом ст.ст. 64,65 ЖК України наймач і члени сім`ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім`ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала постійного місця проживання. Відповідно ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , внесений до ордеру на вселення до кімнати №118, [NUMBER], також, матеріалами справи встановлено, що позивач зареєстрований за даною адресою, проживає в кімнаті [ADDRESS] , утримує житло, сплачує комунальні послуги тощо. Також, матеріали справи встановлено, що позивач [PERSON] , проживає за вищевказаною адресою разом зі своїм чоловіком, шлюб з яким було укладено 13.09.2021 року. Оскільки питання стосується переоформлення договору найму, особа яка отримала ордер померла, членом її сім`ї є позивач у справі [PERSON] , право позивача підлягає судовому захисту, оскільки саме позивач фактично має статус наймача, виконує обов`язки наймача квартири, сплачує комунальні послуги. Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України. Відповідно до ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Разом з цим, підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, визначені ст.34 ЖК УРСР. Зокрема, п. 1 ч. 1 цієї статті встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Відповідно до ч.1 ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ГУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до Положення про Суворовську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1328-VII від 07.12.2016р. (зі змінами від 26.04.2017р.№ 1934-VII) у галузі обліку та розподілу житла районна адміністрація п.2.7, а) власні повноваження:- утворює громадську житлову комісію та організовує її роботу;- веде квартирний та кооперативний облік громадян району, які потребують поліпшення житлових умов; веде облік громадян, які мешкають у аварійних будинках;- вирішує питання про надання дозволу або відмову у відчуженні жилої площі, та іншого майна з дотриманням вимог чинного законодавства із захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей;- вирішує питання про включення жилих приміщень до службових та веде їх облік; веде облік осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень;- видає ордери на заселення особам, які перебувають на квартирному обліку в районі, на підприємствах, в установах та організаціях району;- вирішує житлові питання, у тому числі щодо видачі ордерів, укладання договорів найму при розподілі неприватизованого житла на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради; внесення змін до договорів найму (зокрема, у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сім`ї квартиронаймача); приведення договорів найму у відповідність до законодавства (зокрема, щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо;- здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом;- вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло;- вирішує питання про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку, приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових. З вищенаведеного випливає, що саме до компетенції відповідача віднесено вирішення питання про укладення договору найму на кімнату (квартиру) [ADDRESS] з [PERSON] . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення ЄСПЛ (остаточне від 02/03/2011 за заявою № 30856/03) у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод \Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97\ поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займане або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50). Втручання держави є порушенням статті 8, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82). Із урахуванням встановлених судом фактичних обставин цієї справи, яким надано належну оцінку, врахувавши вказані норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] , вселився до спірного житлового приміщення, як член сім`ї наймача, його було внесено до ордеру, спірне житлове приміщення було та є його постійним місцем проживання, таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довів факт постійного та тривалого проживання із померлим наймачем у спірній квартирі до дня смерті останньої, дружина члена сім`ї наймача вказаною квартирою користується на рівні з чоловіком, дана квартира є їх єдиним постійним місцем проживання, а отже позивачі мають право на користування спірною квартирою. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що надані докази в їх сукупності дають підстави вважати, що позивач, проживаючи в кімнаті № [NUMBER] з 2012 року, як член сім`ї наймача, правомірно набув право користування жилим приміщенням, а як наслідок набув всіх прав та обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення. У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12. Таким чином, позовні вимоги з приводу визнання за [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] , та визнання її наймачем, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання наймачем та визнання права користування квартирою. На підставі викладено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачами та зобов`язання укласти договори найму підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial