Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач просить суд:1) Стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати), а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2962,77 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивують тим, що 10.07.2017 року подав заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року (№752/13891/17) позивачу було відмовлено у прийнятті вищезазначеної заяви на підставі недоданих до заяви договорів про надання послуг за зазначений період або ж інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання послуг. Позивач вказує, що квартира [ADDRESS], з житловою площею 54,70 м. кв. - є власністю [PERSON], та вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем не укладено, [PERSON] не зареєстрована в житловому приміщенні, але споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримує від позивача рахунки на оплату комунальних послуг та квартирної плати. Отже навіть при відсутності укладеного з позивачем договору на вказані послуги, зобов'язання відповідача сплачувати за послуги виникають з позадоговірних відносин тому, що встановлюються Законом. Відповідач не сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість, відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 по 01.04.2017 р.р. складає 2955,74 грн., а також з урахуванням встановленого індексу інфляції 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, що складає 7,03 грн., а всього 2962,77 грн. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української PCP, сплачується плат за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивач - це виконавець послуг, а Боржник - споживач. Відповідно ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2017 року позивач подав заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року (№752/13891/17) йому було відмовлено у прийнятті вищезазначеної заяви на підставі недоданих до заяви договорів про надання послуг за зазначений період або ж інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання послуг.(а.с.14). Згідно довідки форми №3, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], з житловою площею 54,70 м. кв., та вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 8). Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем не укладено. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] не зареєстрована в вищезазначеному житловому приміщенні(а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України та ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримує від позивача рахунки на оплату комунальних послуг та квартирної плати. Відповідач не сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість, відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 по 01.04.2017 р.р. складає 2955,74 грн., а також з урахуванням встановленого індексу інфляції 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, що складає 7,03 грн, а всього 2962,77 грн.(а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідач є власником квартири. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3. ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», стверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. із наступними змінами та доповненнями, зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, Позивач і Відповідач є сторонами у зобов'язанні. Згідно із статтею 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг. А відповідно до ч. 1 ст. 625 надалі - ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком заборгованості зробленим позивачем. Згідно з ч. ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ч.2 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року: власник (наймач) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 20 ч. 3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок, що споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, що встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписом ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім по сплаті судового збору при зверненні до суду в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved