Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до фоп [PERSON] в якому просила розірвати договір, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь вартість робіт в сумі 30000 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.08.2017 позивач звернулась до відповідача з метою укладення договору про виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій. Згідно умов договору виконавець протягом 10 робочих днів, з дня отримання авансу, зобов'язаний закінчити роботи по виготовленню ПВХ конструкцій. На виконання умов договору нею 22.09.2017 було сплачено завдаток в розмірі 3000 грн та в той же день решта суми- 27000 грн. Відповідач жодних робіт у строки, визначені договором не провів, чим істотно порушив умови договору. На даний час відповідач не приступив до виконання умов договору. Також відповідач відмовив їй у видачі копії договору. Такими діями відповідача їй завдано і моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та негативних емоціях. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що відповідач видав їй видаткову накладну, яку вона в подальшому надала у банк для отримання компенсації, але роботи щодо виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій [PERSON] не провів. Зазначила, що через хвилювання у неї погіршилось самопочуття. Представник позивача, [PERSON], звертала увагу на те, що видаткова накладна є лише доказом використання коштів за цільовим призначенням, а не отримання позивачем виконання робіт. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову. Вказав, що 14.08.2017 до нього звернулась [PERSON] щодо укладення договору на виготовлення ПВХ конструкцій. За умовами договору він був зобов'язаний протягом місяця після повної оплати замовником вартості робіт в сумі 30000 грн виготовити товар в кількості 5 одиниць та передати його замовнику. Умовами договору не було передбачено його обов'язку щодо здійснення монтажних робіт виготовлених вікон в квартирі позивача. На підтвердження укладення договору він видав позивачу рахунок-фактуру №84 від 14.08.2017, за яким [PERSON] сплатила кошти в сумі 30000 грн. 20 жовтня 2017 року він за місцем здійснення робіт передав замовнику ПВХ конструкції в кількості 5 шт., про що свідчить видаткова накладна №84 від 20.10.2017. В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Вважали позов безпідставним. Звертали увагу суду на те, що позивач після отримання товару свій екземпляр видаткової накладної предявила в банк і отримала від держави грошову компенсацію. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ 03.10.2018\~та 15.11.2018 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 14 серпня 2017 року між [PERSON] та фоп [PERSON] було укладено договір на виготовлення ПВХ конструкцій вікон з двокамерними енергоефективними склопакетами(з енергозберігаючим склом), балконної двері з двокамерними енергоефективними склопакетами(з енергозберігаючим склом) на суму 30000 грн, про що позивачу було видано рахунок фактуру №84 від 14.08.2017. Вказана обставина також не заперечувалась сторонами. 22 вересня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про споживчий кредит №2203/10277 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник мав право отримати та зобов'язався належним чином використати і повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором . Кредит в розмірі 27000 грн надається на 36 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 22.09.2020, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами Договору. Банк здійснює надання Кредиту одноразово, шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок для видачі позичальника з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. 22 вересня 2017 року [PERSON] на рахунок фоп [PERSON] було перераховано 3000 грн, як авансовий платіж згідно рахунка-фактури 84 від 14.08.2017 та 27000 грн призначення платежу: переказ коштів згідно договору про споживчий кредит «2203/10277 від 22.09.2017 та рахунка-фактури №84 від 14.08.2017 за енергоефективне обладнання і матеріали в рамках Держпрограми(а.с.69-70). 20 жовтня 2017 року постачальником фоп [PERSON] була видана видаткова накладна №84, яка в подальшому предявлена [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України». На підставі вказаної видаткової накладної [PERSON] було відшкодовано 9450 грн, про що свідчить меморіальний ордер №2203/10277 від 24.11.2017. [PERSON] В Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визначено, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Аналогічні за змістом положення також закріплюються в Конституції України. Зокрема, в ст.55 Основного Закону визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В своєму рішенні від 25 грудня 1997 року по справі N 9-зп за конституційним зверненням громадян [PERSON], [PERSON] та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води)Конституційний Суд України вказав, що Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов'язанням України, які виникли, зокрема, у зв'язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (\~582-12), Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік) (\~995_004\~), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ч.1 ст.2 ЦПК України). В ч.1 ст.4, ст.5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 866 ЦК України встановлено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1)\~захист своїх\~прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів(ч.ч.1-2 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів») Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст.22 «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В ст.ст.12,\~81\~ЦПК України\~визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ОЦІНКА СУДУ За загальним правилом суди розглядають справи за заявами осіб, які вважають, що діями або бездіяльністю відповідача порушуються. не визнаються або оспорюються їх права чи інтереси. Отже, під час вирішення справи суд зобов'язаний встановити: чи дійсно були порушені права чи інтереси позивача; які саме права чи інтереси були порушені; чи були вони порушені діями або бездіяльністю тієї особи до якої предявлено позов. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] посилається на те, що відповідач не виконав умови договору, зокрема не виготовив та не поставив ПВХ конструкції, у зв'язку із чим позивач вважала порушеними свої права та інтереси. Разом із тим, суд відзначає, що наявні в матеріалах письмові докази, зокрема копія видаткової накладної №84 від 20.10.2017 і копія меморіального ордера №2203/10277 від 24.11.2017, а також показання допитаного судом свідка [PERSON], який пояснив суду, що в жовтні 2017 року він бачив позивача в офісному приміщенні фоп [PERSON] коли остання забирала своє замовлення,ПВХ-конструкції, підтверджують те, що відповідачем було здійснено виготовлення та поставку ПВХ-конструкцій, передбачених умовами договору, укладеного між сторонами. Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що відповідачем не були порушені умови договору, а тому відповідачем не порушувались права чи інтереси позивача. Суд відзначає, що доказів, які б підтверджували позицію позивача щодо невиконання фоп [PERSON] умов договору, позивачем не надано і матеріали справи не містять. У зв'язку із цим, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судові витрати по справі відсутні.

Outcome: dismissed