Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просила суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме виділити їй в користування кімнату площею 11,8 кв.м; виділити в користування [PERSON] в користування житлову кімнату 18,1 кв.м; в спільному користуванні залишити кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, лоджію, кладові. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] , їй належить ј частина, а відповідач є власником ѕ частин. Відповідач в квартирі не проживає, а тому вона, [PERSON] , вважає, що визначення порядку користування квартирою є доцільним, оскільки вона несе весь тягар утримання майна. Позивач надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзив не надіслала. ОБСТВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.11.2006 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13069836 від 26.12.2006. Іншим співвласником квартири з часткою ѕ є відповідач - [PERSON] , що не заперечувалось позивачем та підтверджується копією технічного паспорту. Згідно акту ОСББ «МЖК-1» від 01.08.2019 [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. НОРМИ ПРАВА Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.355, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. ОЦІНКА СУДУ На думку суду, за своєю суттю «встановлення порядку користування» передбачає лише надання співвласникам у розпорядження об`єктів, які фактично існують, і не є тотожним «виділу майна в натурі» з можливим проведенням переобладнання для досягнення ідеальних часток у праві спільної власності. При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14. Суд приймає до уваги те, що квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат і виділ майна в натурі в даному випадку не буде відповідати інтересам сторін, з огляду на те, що частка позивача у праві спільної часткової власності становить ј. Суд враховує відсутність заперечень відповідача, а також наявності обов`язку власника майна з його утримання. З огляду на викладене, враховуючи бажання позивача та приймаю до уваги принцип розумності, з огляду на те, що квартира є двокімнатною суд вважає за можливе встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] : позивачу необхідно виділити в користування на 1/4 частину квартири житлову кімнату «3» площею 11,8 м2, [PERSON] необхідно виділити в користування на 3/4 частини квартири житлову кімнату «4» площею 18,1 м2. В спільному користуванні залишити : ванну кімнату площею 2,8 м2, вбиральню 1,3 м2, коридор площею 7,5 м2, кухню площею 7,3 м2, лоджію 1,4 м2 та кладову 0,4+0,5 м2. Отже, позов підлягає задоволенню. Враховуючи бажання позивача судові витрати, суд покладає на неї.

Outcome: partial