Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування та проживання у житлі,. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири у житловому будинку, що знаходиться по вул. Кутузова, № 166 в м. Хмільник Вінницької області. Крім позивача за вищезазначеною адресою зареєстровані також відповідачі. У звязку із тим, що відповідачі з 2003 року не проживають за вищевказаною адресою, однак зареєстровані в квартирі, що належить позивачу, яка позбавлена можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним житлом, чим обмежуються їх права як власників згаданого об'єкта нерухомості, тому позивач вимушена звернутися із даною позовною заявою до суду. Ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи органу опіки та піклування Хмільницької міської ради суду надала пояснення на позовну заяву в якому вказала, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням, покладаються на розсуд суду, однак в частині позбавлення право користування та проживання у житлі відносно [PERSON], [INFO] заперечують, у звязку із тим, що це може вплинути на забезпечення прав та інтересів дитини гарантованих державою. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Згідно довідки від 12.10.2018 року [PERSON] зареєстрована в [INFO], разом із нею зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які довгий час не проживають за вищевказаною адресою. [PERSON] належить житловий будинок, який розташований в м. Хмільник по вул. Кутузова, 166 Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 19364729 від 21.03.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою [INFO], але з 2003 року не проживають, а позивач у звязку з їх реєстрацією позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості. Однак, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог про позбавлення права користування житлом відносно [PERSON], [INFO] відмовити, у звязку із тим, що це може вплинути на забезпечення права та інтересів дитини гарантованих державою. На підставі\~ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial