Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Представники третіх осіб просила розглянути справу без участі представників, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26.02.2020р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія акту обстеження житлово побутових умов від 13.04.2021р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26.02.2020р. шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач народила дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2020 року. З жовтня 2019 року між сторонами було фактично припинено будь - які відносини. Спільне господарство не ведеться. З моменту народження та по сьогодні малолітня дитина, [PERSON] , проживає спільно із відповідачем та знаходиться на її утриманні. Саме вона займається вихованням та розвитком дитини. Позивач стверджує що він не є біологічним батьком дитини. Між ним та дитиною відсутнє кровне споріднення. Батьком дитини записаний позивач, оскільки після розірвання шлюбу не пройшло 10 місяців, а у відповідності із ч. 2 ст. 122 СК України, якою встановлено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Тому позивач був вимушений звернутися із відповідним позовом до суду, оскільки порушуються права та законні інтереси дитини та біологічного батька дитини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Дійсно, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2015 року. Шлюб було розірвано, про що свідчить рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26.02.2020р. Відповідач 28.08.2020р. вже після розірвання шлюбу, народила сина [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис № 139) батьком дитини записаний позивач [PERSON] , який насправді не є його біологічним батьком. Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 3 ст. 163 СК України передбачено, що \~оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Суд враховує те, що відповідач [PERSON] погоджується з тим, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини та визначає необхідність виключення відомостей про батька з актового запису № 139 від 28.08.2020 року. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved