Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В грудні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб Органу опіки та піклування виконавчого комітету Літинської селищної ради, Служби у справах дітей Літинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та порядку участі матері в її вихованні. Позов мотивований тим, що 21.11.2009 року між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між сторонами не склалися, внаслідок чого рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12.02.2014 року шлюб між ними розірвано. За погодженням із відповідачем неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом з батьком - позивачем по справі в [ADDRESS]. З 10.07.2012 року [PERSON] відвідує Літинський дошкільний навчальний заклад № 1. З січня по липень 2014 року відповідачка не відвідувала сина, не цікавилася його життям та вихованням, жодного разу не відвідала ДНЗ № 1, що свідчить про недбале та безвідповідальне ставлення до виховання та догляду за малолітньою дитиною як матері. Син відвик від неї та категорично проти того, щоб відповідачка забирала його до себе в нову сім'ю. На даний час відповідач проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] у місті Вінниці. 20.11.2014 року на вимогу відповідачки позивач погодився надавати безперешкодну можливість бачитись із сином протягом одного тижня двічі на місяць. 25.09.2014 року Служба у справах дітей Літинської районної державної адміністрації визнала за доцільне місце проживання малолітнього [PERSON] визначити біля батька. Однак відповідач вирішила у примусовому порядку залишити дитину на вихованні у себе та свого співмешканця у [ADDRESS], мотивуючи це тим, що на сьогоднішній день вона забезпечена житлом. Без попереднього погодження з позивачем відповідачка домовилась про влаштування дитини у дошкільний навчальний заклад № 30 «Світлячок» у м. Вінниці. На думку позивача відповідач схильна до розгульного способу життя, займається лише собою та дбає про себе, дитині уваги майже не приділяє, вихованням та доглядом за дитиною належним чином не займається, не дбає про збереження її здоров'я, багато разів проявляла до дитини байдужість, недбалість, внаслідок чого син хворів на простудні захворювання. Дитина на даний час не проявляє до відповідачки прихильності та любові, навпаки боїться своєї матері. На жодний контакт з відповідачкою дитина йти не бажає. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року відповідачку позбавлено батьківських прав щодо її першої дитини [PERSON], [INFO], та стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх її доходів. Відповідачка страждає на цукровий діабет середньої важкості, є інвалідом третьої групи загального захворювання та є інсулінозалежною особою. Це свідчить про те., що вона в силу свого стану здоров'я, не зможе займатися повноцінним доглядом і вихованням дитини. Позивач має постійну роботу та стабільну заробітну плату, що дає йому змогу належним чином утримувати малолітнього сина, враховуючи всі його потреби. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визначення місце проживання дитини [PERSON] з його батьком - [PERSON] в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач та її представник первісні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. До початку розгляду справи по суті відповідач подала зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що після розірвання шлюбних відносин з [PERSON] вона переїхала до м. Вінниці. Дитина залишилась проживати з батьком і сторони домовились, що це тимчасово, допоки [PERSON] не знайде належне житло, не вирішить питання з влаштуванням дитини до дитячого садка, оскільки вільного місяця у дитсадку не було. [PERSON] винайняла двокімнатну квартиру, де облаштувала окрему кімнату під дитячу, щоб син почував себе комфортно, зареєструвалася на сайті Вінницької міської ради у електронному ресурсі реєстрації дітей до дошкільних навчальних закладів, що підтверджується відповідною формою поточного статусу заявника в ДНЗ, влаштувала сина до школи загального розвитку з вивченням іноземних мов «Візард». Однак у цей період часу [PERSON] відчула, що батько дитини все з меншим бажанням почав віддавати їй дитину, а згодом і зовсім усілякими методами почав чинити перешкоди у спілкуванні і вихованні дитини. Тому [PERSON] звернулася до Органу опіки і піклування Літинської райдержадміністрації вінницької області про визначення місця проживання дитини. Врахувавши і дослідивши всі обставини 01.12.2014 року за № 625-1/34 було прийнято рішення органу опіки та піклування Літинської РДА про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] біля матері [PERSON] [PERSON] має постійне зареєстроване місце проживання, постійне місце роботи на посаді ювеліра-закріпника. За місцем роботи характеризується позитивно, як спокійна та врівноважена, жодних скарг ні з боку керівництва, ні з боку клієнтів не було, також має стабільний дохід, та має достатньо вільного часу, щоб проводити його сином, гуляти з ним, займатися його розвитком, піклуватися про нього, відводити і забирати з дитячого садка, займатися з ним додатково. На даний час дитина проживає з [PERSON] в м. Вінниці за адресою: [ADDRESS] у будинку, який налічує 3 кімнати. Будинок обладнаний водопостачанням (гарячим, холодним), каналізацією, газопостачанням, електрифікований. За вказаною адресою дитина має гарні умови проживання, для неї обладнана кімната, що забезпечує дитині здоровий сон, можливість гратися, навчатися, розвиватися. Дитина систематично відвідує дитячий дошкільний навчальний заклад № 50 у м. Вінниця, додатково займається у школі загального розвитку, вивчає англійську мову. [PERSON] ніколи не чинила і не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. В той же час батько дитини допускає у її бік у присутності сина непристойні вислови. За висновком психолога центру психо-соціального розвитку «Амадея» в дитини порушений емоційний стан, у зв'язку з тим, що батько намагається нав'язати хлопчикові негативне ставлення до матері, яку він любить. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду [PERSON] із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] з матір'ю по [ADDRESS]. Позивач та представник позивача зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в зустрічній позовній заяві. Відповідач та її представник по зустрічному позову позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні та подали суду письмові заперечення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Літинської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала рішення органу опіки і піклування Літинської районної державної адміністрації від 01.12.2014 року та просила у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний - задоволити. При цьому підтвердила, що в першому випадку за погодженням з батьками місце проживання дитини було визначено з батьком, поки матір не в змозі забрати дитину за своїм імсцем проживання. В подальшому в матері зявилась можливість належним чином займатись вихованням дитини в м. Вінниці. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Літинської селищної ради в судове засідання не з'явилвся, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на користь дитини. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.11.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили 03.03.2014 року (а.с. 51). Під час перебування сторін у шлюбі у подружжя [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції (а.с. 52). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] переїхала на проживання з м. Літина до м. Вінниці. Дитина залишилась проживати разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 17-20). Згідно з довідкою дитячого дошкільного закладу № 1 від 29.01.2015 р. № 03, [PERSON], [INFO], відвідував Літинський дошкільний навчальний заклад № 1з 10.07.2012 року по 28.11.2014 року. До даного закладу дитину приводив здебільшого батько, а забирав дідусь. Дитину до ДНЗ приводили чисту, охайну, доглянуту. Батько займається вихованням дитини та її розвитком (а.с. 81). Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] розглядалось Службою у справах дітей Літинської районної державної адміністрації 25.09.2014 року, про що надано висновок № 47/01-26, відповідно до якого визначено місце проживання [PERSON] біля батька [PERSON], оскільки мати дитини [PERSON] проживає у найманій квартирі та не має можливості влаштувати сина до дитячого садка (а.с. 6). Як вбачається з характеристики від 21.07.2014 року №770-07/14, [PERSON] працює на СП «СПЕРКО УКРАЇНА» з 01.09.2001 року на посаді завідуючого аптечним складом № 2. За період роботи зарекомендував себе як кваліфікований, сумлінний спеціаліст, який володіє усіма необхідними професійними знаннями (а.с. 14). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] від 22.07.2014 року № 126 його дохід у період з серпня 2013 року по червень 2014 року склав 63888,40 грн., з них утримано 11538,24 грн. (а.с. 15). Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 30 Департаменту освіти Вінницької міської ради від 26.12.2014 року [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 30 з 13.112014 року (а.с. 59). 29.09.2014 року [PERSON] уклала договір з ТОВ «Візард», який дає можливість дитині щотижня відвідувати заняття з загального розвитку дитини (а.с. 54). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 17.01.2015 року № 7, складеного членами квартального комітету «Хутір Шевченка», [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS]. Загальна площа будинку складає 49,6 кв.м. Будинок налічує 3 кімнати житловою площею 41,9 кв.м. Стан приміщень задовільний. В приміщенні є санвузол, дитяча кімната, в якій є окреме ліжко для відпочинку дитини і куточок для ігр та інтелектуального розвитку. В будинку проживають: [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - син власника будинку, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 58). Згідно з довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 20.01.2015 року № 169-06.01-29 реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON] призначена на 24.02.2015 року (а.с. 61). Як вбачається з характеристики на [PERSON] від 24.09.2014 року, остання працює на посаді ювеліра-закріпника ТОВ «Ювелірний дім «Ажур». За період перебування на посаді зарекомендувала себе позитивно. За характером спокійна та врівноважена (а.с. 56). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] від 23.09.2014 року № 19, її дохід за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року склав 7098,31 грн. (а.с. 57). Рішенням органу опіки та піклування Літинської райдержадміністрації від 01.12.2014 року № 625-1/34 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] біля матері [PERSON] (а.с. 55). В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], яка повідомила, що з липня 2012 року по листопад 2014 року дитина була в садочку. Батьки приходили і цікавились нею. Починаючи з грудня 2013 року матері дитини не бачила. Дитина хотіла бути з батьком і дідусем. Знає сім'ю [PERSON] з доброї сторони. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду повідомив, що дитина відмовлялась їхати до матері, хотіла бути з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що дитині краще було з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що є нареченим [PERSON] Він добре відноситься до дитини, в будинку, де вони проживають, створені добрі умови для проживання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] є бажаною дитиною для [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є психологом Центру психо-соціального розвитку «Амадея». 16 січня 2015 року до неї звернулась [PERSON] з метою обстеження дитини. Нервова система дитини була близькою до розвалу. Він багато говорив і переживав. Дитина думає з ким залишитися, намагається вирішити питання. Тато йому розказує, що мама зла. Дитина завалена переживаннями, з якими не може впоратися. Загалом у дитини гарне відношення до батька і матері. На її думку дитина має бути з матір'ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] є гарною матірю та піклується про свою дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В ході розгляду справи не були встановлені обставини, які б дозволяли розлучити малолітнього [PERSON] із його матір'ю - [PERSON] Доводи [PERSON], що [PERSON] схильна до розгульного способу життя, займається лише собою та не має материнського інстинкту є суб'єктивними, оскільки він мотивує їх лише на підставі припущень, які не підтверджені доказами. При цьому суд вважає, що не може бути підставою для визначення місця проживання дитини з батьком попереднє рішення про позбавлення батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], оскілько воно прийнято лише в межах однієї дитини. Крім того, згідно письмових пояснень [PERSON] [PERSON] цікавилась долею своєї дитини, зустрічалась з ним та бере участь в його вихованні. Також судом не встановлено жодних обмежень щодо неможливості проживання дитини разом з матірю через її хворобливий стан. Судом встановлено, що [PERSON] піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, нею створено належні умови для проживання дитини та її навчання. Відповідно до ст. 7 СК України суд при розгляді таких справ, повинен максимально можливо враховувати інтереси дитини. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Судом прийнято до уваги, що вирішуючи даний спір, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому судом враховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, вік дитини та її прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на викладене вище, суд прийшов до переконання в тому, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги п. 2 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, як те визначено вище вказаною Декларацією прав дитини. Таких виняткових випадків судом не встановлено. Суд, вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини з [PERSON] і відмовляючи [PERSON], виходив виключно з інтересів самої малолітньої дитини. Судом враховано особливі потреби дитини пов'язані з її віком та те, що дитині найбільш необхідна материнська турбота та піклування, а тому місцем проживання малолітнього [PERSON] слід визначити з матір'ю. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 коп. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved