Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~В грудні 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» 48589, 14 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Позивачем відповідачу було відкрито особовий рахунок та у період часу з 01 листопада 2008 року по 01 квітня 2018 року позивач надавав відповідачу комунальну послугу з централізованого опалення. Однак, споживаючи у спірний період послугу з централізованого опалення, відповідач не здійснював за неї оплату, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 27389,17 грн. Зазначена сума обрахована відповідно до рішень Виконавчого комітету Жовтоводської ради «Про затвердження тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення м. Жовті Води та Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та розміру опалювальної площі спірної квартири. Також, КП «Жовтоводськтепломережа» здійснено розрахунок інфляційних витрат, понесених підприємством у звязку із невиконанням з боку відповідача обовязку, щодо оплати за надані послуги та 3% річних. Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 48589,14 з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення (основний борг) в сумі 27389,17 за період з 01.11.2008 року по 31.03.2018 року 18515,67 грн. інфляційні витрати, 2684,30 грн. 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання сторони не зявились. \~ \~ \~ \~У своїй заяві представник позивача [PERSON] просила розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність та застосувати до позовних вимог позовну давність. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.07.2007 року та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /а.с.7, 8/. Окремий договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання сторонами не укладався, але судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що такі послуги по зазначеній квартирі у вказані позивачем періоди фактично надавалися централізовано /а.с. 32-48/. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. \~ \~ \~ \~Згідно із\~ \~ст.68 Житлового кодексу України\~ наймач зобов'язаний своєчасно, щомісячно, в строки встановлені Кабінетом Міністрів України вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.\~ \~ П.1 ст. 30 вище згаданих Правил також зобов'язує споживача оплачувати надані йому комунальні послуги. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. У відповідності із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому, у ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» прямо зазначено, що одним з обовязків саме споживача (а не постачальника) є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Однак, за матеріалами справи вбачається, що відповідач свій обовязок не виконував і з приводу укладення такого договору до КП «Жовтоводськтепломереж» не звертався. Згідно п.23 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року (які діяли раніше), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. У відповідності з п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року,розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено: власність зобовязує. Тобто, власник не тільки володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві приватної власності майном, але також несе витрати по його утриманню. Власник приміщення визначений ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, що зареєстроване в установленому законом порядку. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобовязанням, в якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг (постачання теплової енергії), якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, за законом відповідач повинен своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за встановленими тарифами, незважаючи на те, що у даному випадку відсутній окремий договір на теплопостачання, укладення якого відповідач не ініціював. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір заборгованості [PERSON] за адресою [ADDRESS], о/р 753661 за період з листопада 2008 року по березень 2018 року включно складає 27389,17 грн. /а.с.10-11/. \~ \~ \~ \~Також позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат, понесених підприємством у звязку із невиконанням з боку відповідача обовязку, щодо оплати за надані послуги та 3% річних, який складає за період з листопада 2008 року по березень 2018 року включно /а.с. 12-14/. \~ \~ \~ \~Таким чином, згідно досліджених розрахунків, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 48589,14 грн., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення (основний борг) в сумі 27389,17 грн. за період з 01.11.2008 року по 31.03.2018 року; а також 18515,67 грн. інфляційні витрати; 2684,30 грн. 3% річних, нараховані за той же період. \~ \~ \~ \~Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок інфляційних витрат, понесених підприємством у звязку із невиконанням з боку відповідача обовязку, щодо оплати за надані послуги та 3% річних. Таким чином, суд вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимим доказами факт користування відповідачем наданими позивачем послугами з теплопостачання, підтверджено заборгованість за надані послуги. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з пропуском позивачем позовної давності, про яку письмово заявлено відповідачем, з огляду на наступне. У відповідності зі ст. 256 ЦК України 2003 року, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність також переривається у разі предявлення особою позову до одного або кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого суду розрахунку вбачається, що відповідачем [PERSON] проплати за надані послуги з централізованого опалення не здійснювались з листопада 2008 року по даний час. Однак, згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки з даною позовною заявою позивач звернувся в грудні 2018 року, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01 листопада 2008 року по 01 грудня 2015 року, слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат, яка утворилась в межах позовної давності, а саме за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2018 року в сумі 15071,40 грн., 1845,24 інфляційні витрати та 450,70 грн. 3% річних, а всього 17367,34 грн. У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (виходячи з того, що позивачем заявлено вимоги на суму 48589,14 грн., а задоволено позов у сумі 17367,34 грн.). Враховуючи, що позивач поніс судові витрати на сплату судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп., з відповідача на користь позивача слід присудити 35,74 % цієї суми, що є пропорційно до задоволених позовних вимог та становить 629 грн. 73 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial