Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

В грудні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] ,виданого 18.05.1994 р.,його мачусі [PERSON] та матері останньої [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла,заповіту не залишила,відкрилася спадщина за законом,єдиним спадкоємцем майна [PERSON] була [PERSON] як дочка померлої. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] ,фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] входила 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] її спадкоємиця [PERSON] не подавала,спадщину після смерті [PERSON] документально не оформила. [INFO] [PERSON] померла, відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить квартира [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після смерті мачухи [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом,який протягом з 2010 р.по день смерті спадкодавця постійно проживав з нею однією сім`єю,забезпечував за нею догляд та лікування,оплачував комунальні послуги у згадуваній вище квартирі,здійснив поховання спадкодавця. Протягом встановленого законом строку позивач звернувся із заявою до П`ятої Запорізької державної нотконтори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мачухи [PERSON] ,проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що [PERSON] у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] ,підстави для спадкування [PERSON] у четверту чергу за законом документально не підтверджені. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо,позивач просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2010 р.по 08.12.2016 р.,визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених вище підстав.Пояснили,що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача [PERSON] ,проте позивача [PERSON] не усиновлювала ,власних дітей або інших родичів не мала. Після погіршення стану її здоров`я ,з 2010 р.позивач постійно мешкав з нею однією сім`єю,забезпечував догляд,лікування,а після її смерті поховав,у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини,до складу якої входить частина згадуваної вище квартири,яка належала [PERSON] ,та частина цієї ж квартири,успадкована [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що [PERSON] у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] ,підстави для спадкування [PERSON] у четверту чергу за законом документально не підтверджені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень по суті заявлених вимог. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідка,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] ,виданого 18.05.1994 р.виконкомом Шевченківської районної ради та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 20.06.1994 р.за № 35776 в реєстровій книзі № 210, [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] ,яка не залишила заповіту,відкрилася спадщина за законом,спадкоємцем її майна першої черги була [PERSON] як дочка спадкодавця,родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем встановлені свідоцтвом про народження [PERSON] ,батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . Оскільки спадкодавцю [PERSON] в спільній сумісній власності належала 1/2 частина згадуваної вище квартири,після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину цього майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до [INFO] застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами ст.548,549 ЦК УРСУ ,який був чинним на час відкриття спадщини,для набуття спадщини спадкоємцю необхідно її прийняти протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким,що прийняв спадщину,якщо він протягом вказаного строку фактично вступив у володіння або управління спадковим майном чи подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Прийнята спадщина визнається такою,що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON] фактично прийняла спадщину,вступивши в управління та володіння спадковим майном,оскільки була зареєстрована та постійно мешкала у вказаній вище квартирі,від спадщини не відмовлялась,інші спадкоємці до майна [PERSON] відсутні. Документально спадкові права після смерті [PERSON] її спадкоємець [PERSON] не оформила,проте прийнята нею спадщина у виді Ѕ частини згадуваної вище квартири визнається такою,що належить [PERSON] з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] 02.06.2017р.позивач звернувся із заявою до П`ятою Запорізької державної нотконтори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] ,яка у свою чергу,прийняла,але не оформила спадщину після смерті [PERSON] ,де була заведена спадкова справа № 229/2017 із внесенням відповідних даних в реєстр спадкових справ. За матеріалами вказаної спадкової справи з`ясовано,що 06.10.1994 р. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт,яким всю належну їй квартиру за вказаною вище адресою заповіла [PERSON] . Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв,згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану зареєстрованого його смерть,яка сталася [INFO] . Таким чином,після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом,інші особи,крім [PERSON] ,на спадщину своїх прав не заявляли. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Постановою нотаріуса від 22.10.2020 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що [PERSON] у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] ,документально не підтверджено право [PERSON] на спадкування у четверту чергу за законом. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Ст.1264 ЦК України передбачає,що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Як передбачено ст.1296 ч.1 ЦК України,спадкоємець,який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину,тобто документально оформити право власності на спадкове майно. Для того,щоб спадкоємець четвертої черги вважався таким,що прийняв спадщину,необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини,що розцінюється законом як встановлення факту,що має юридичне значення,та у даній справі є предметом доказування. Допитана свідок [PERSON] показала,що вона тривалий час проживає за адресою [ADDRESS] ,є сусідкою [PERSON] ,яка з 2010 р.через погіршення стану здоров`я потребувала сторонньої допомоги,з квартири майже не виходила,тому її пасинок [PERSON] у 2010 р.оселився та мешкав з нею однією сім`єю до часу смерті останньої до [INFO] ,купував харчі,ліки,на його прохання ,коли він був відсутній на роботі,з [PERSON] знаходились або сусідки,або медсестри,інших родичів [PERSON] не мала,після її смерті [PERSON] організував поховання,інші особи на спадщину своїх прав не заявляли. Позивачем долучені до справи квитанції по оплаті комунальних послуг у вказаній квартирі за зазначений період,а також квитанції по оплаті ритуальних послуг,пов`язаних із похованням [PERSON] . З наведеного суд дійшов висновку про доведення достатніми достовірними доказами факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] з 2010 р.по день її смерті [INFO] ,що було обумовлено перебуванням [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача ,вихованням [PERSON] у сім`ї [PERSON] з віку 11 років,відсутністю у [PERSON] інших родичів,які могли б здійснювати за нею догляд,цей факт дає заявнику право спадкувати за законом майно [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги за законом. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на спадкове майно,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.524,529,548,549,553,554 ЦК УРСУ(в ред.1961 р.),ст.16, 1219, 1220, 1264, 1296 ч.1 ЦК України. Як передбачено ст.3,10,11,57,60,61,212-215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved