Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач - [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка, на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 669316 від 25.12.2007р.; копія акту про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 26.04.2007р.; копія витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.06.2014р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.06.2014р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 14.07.2012р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] від 15.12.1973р.; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] №207 від 16.12.1995р.; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] №193 від 04.11.1971р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері [PERSON] , їй належала земельна ділянка площею 6,468 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ренійської міської ради Одеської області. Факт належності вищевказаного майна [PERSON] підтверджується: державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 669316 від 25.12.2007р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, 14.07.2012р. - померла. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкодавцями першої черги за законом є позивачка, донька нині померлої [PERSON], її чоловік, [PERSON], який на спадщину не претендує та не заперечує проти визнання за позивачкою право власності на спадкове майно, про що надав відповідну заяву до суду, в якій вказав що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Також він додав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом не встановлено. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, однак їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок ( відсутності всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно ) , про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2014р., На момент смерті [PERSON] разом із нею мешкала позивачка, вона є її донькою, отже, є спадкоємицею першої черги за законом. Відповідач [PERSON] чоловік померлої, як спадкоємець першої черги, на спадщину не претендує, крім того подав нотаріусу заяву про відому від спадщини на користь позивачки [PERSON] Таким чином, позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] Позивачка звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивачка вважає, що прийняла спадщину після померлої матері і має всі законні підстави для визнання за нею права власності на спадщину, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості, у звязку з тим що відсутні всі необхідні документи, це питання можливо вирішити тільки у судовому порядку. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (мешкання із спадкодавцем, обробка земельної ділянки, догляд за спадковим майном, зберігання всіх правовстановлюючих документів на майно та ін.). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 6,468 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ренійської міської ради Одеської області , та належала [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved