Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», згодна з тим, щоб діти після розірвання шлюбу осталися жити разом з відповідачем по справі, справу просить розглянути без її участі. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій уточнив викладені у позові обставини, підтримав позовні вимоги з врахуванням уточнень,справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази: - свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 14.05.2000 року, згідно якого між [PERSON] та [PERSON] 14.05.2000 року був укладений шлюб, який був зареєстрований Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області 14.05.2000 року, актовий запис № 11, після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища «[PERSON]»; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 23.11.2000 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 12.03.2007 року, виданого Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, в якому батьками дитини вказані також позивач та відповідач; - копія паспорту на ім`я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 26.03.1999 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з відповідачем [PERSON]; - квитанція про сплату судового збору. Також в ході розгляду справи судом було встановлено наступні обставини: позивач [PERSON] звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.05.2000 р. у Долинській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 11, мотивуючи заявлені вимоги тим, що на теперішній час він та відповідач проживають окремо, внаслідок того, що між ними постійно виникали сварки з підстав різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Ведення між сторонами спільного господарства остаточно припинено. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати подібні сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. У зв'язку з означеними обставинами, на думку позивача, шлюб необхідно розірвати. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні та яких позивач, за домовленістю з відповідачем, просить залишити проживати разом з ним після розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, відсутність вільної згоди на шлюб від обох сторін, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їх дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога відповідача про залишення їй шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ситуацію, що склалася на момент розірвання шлюбу (окреме мешкання сторін, але на одній вулиці в селі), суд визначає, що за домовленістю сторін неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], треба залишити проживати разом із батьком [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved