Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 11.11.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, на даний час їхній неповнолітній син, мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її утриманні не бере. Позивач просила суд: стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.1995 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданого Чабанівською селищною радою, Києво-Святошиського району Київської області, актовий запис № 28. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. На даний час шлюб між сторонами розірваний, на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2014 року. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час їх неповнолітній син перебуває на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: approved