Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

В вересні 2020 до суду позивач звернувся за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Позов обґрунтовано тим, позивачі перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , в подальшому, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно з рішенням суду, відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 грн щомісяця. З січня 2019 відповідач за погодженням з позивачем сплачував кошти на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. При цьому, оскільки матеріальний стан відповідача значно покращився, ним було придбано квартиру у м.Куп`янськ та легковий автомобіль, позивач вважає, що відповідач приховує свій справжній рівень доходів. На прохання про збільшення суми аліментів в позасудовому порядку відповідач не погоджується. При цьому, відповідач працює в ТОВ «РАФ-ТРАНС» водієм-далекобійником, заробляє порядку 20000,00 грн щомісячно. Матеріальне становище позивача значно погіршилось, вона має дитину [PERSON] , батько якої помер. Позивач має статус малозабезпеченої сімї, її доходи значно погіршились. До того ж, син сторін отримав серйозну травму - перелом стегнової кістки зі зміщенням, та потребує тривалого лікування та реабілітації. Для лікування дитини, позивач була вимушена брати кредити, які зараз виплачує, за офіційними чеками, вона витратила 19440,00 грн на лікування, окрім цього, були також неофіційні витрати. Також, дитині необхідно пройти два мінімальних курси реабілітаційного масажу, які будуть коштувати 6000,00 грн. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача суму додаткових витрат в розмірі 12 720,00 грн та збільшити встановлений розмір аліментів до 2500,00 грн. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.11.2019 відкрито провадження, постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачем до суду було скеровано письмовий відзив, в якому він вказує, що своєчасно та в повному обсязі виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, більше того, за можливості він сплачував аліменти, навіть у більшому розмірі, аніж це передбачено судовим рішенням. Наголошував, що зміна аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, при цьому, жодних доказів придбання відповідачем квартири та легкового автомобілю до суду не надано, твердження позивача про роботу відповідача далекобійником та отримання ним заробітної плати на рівні 20 000,00 грн не відповідають дійсності. Повідомив, що з 01.11.2019 він працює у відділі культури та туризму Куп`янської райдержадміністрації на посаді опалювача, отримує заробітну плату в розмірі 4611,64 грн. Також зазначив про зміну свого майнового стану. Укладення шлюбу з [PERSON] , в якому у відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . Щодо додаткових витрат на дитину повідомив. Що окремо від сплати аліментів, відповідачем сплачувались кошти на лікування сина 20.08.2019 - в розмірі 4060, 00 грн та 02.10.2019 - в розмірі 1020, 00 грн, при цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Звертає увагу на підтвердження додаткових витрат чеками тільки у розмірі 17850, грн., та на відсутність належного обґрунтування додаткових витрат у розмірі 6000,00 грн. З огляду на викладене, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 16.12.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначивши, що не звернутись до суду її змусила хвороба сина, яка потребує значних щоденних витрат. Визнала, що відповідачем було надано на лікування сина 5000,00 грн, проте, зауважила, що докази на відшкодування відповідачем інших витрат у відповідача відсутні. Позов просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у відзиві, наголошував, що не проти допомагати дитині з лікуванням, проте, на даний час сам перебуває у скрутному матеріальному становищі і не має змоги сплачувати аліменти у розмірі позовних вимог. Відповідач повідомив, що готовий сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн та вживати всіх заходів щодо допомоги в лікуванні дитини. Також повідомив, що передавав на лікування дитини 5000,00 грн та 2000,00 грн, які просив врахувати при визначенні розміру додаткових витрат. Погодився відшкодувати несплачену ним частину додаткових витрат в розмірі 2700,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2010 року стягнуто відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповно літного сина [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі 500,00, починаючи з 29.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, на даний час працює у відділі культури та туризму Куп`янської райдержадміністрації на посаді опалювача, отримує заробітну плату на рівні 4000,00 грн, добровільно виконує рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2010 року, мав додатковий дохід за надання майна в лізінг в розмірі 14658,39 за 2019 рік, 11755,76-за 2018 рік, 8861,31 - за 2017 рік тощо, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину 2010 року народження (а.с. 41). Виходячи зі змісту положень ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як вбачається з позовної заяви позивач просить збільшити розмір аліментів до 2500,00 грн щомісячно. Проте, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів, позивач не навела детального розрахунку розміру грошових коштів, необхідних, на її думку, на утримання сина, окрім того, підстави, наведені в позові щодо значного покращення матеріального становища не підтвердились в судовому засіданні. Водночас, враховуючи готовність відповідача збільшити розмір щомісячних аліментів до 1000,00 грн та фактичну сплату ним аліментів в такому розмірі, що не заперечувалось сторонами, враховуючи всі обставини цивільної справи, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1000,00 грн щомісячно. Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивач зазначає, що нею понесені додаткові витрати на лікування сина в загальній сумі 19 440, грн.. На підтвердження вказаного, позивачем надано відповідні квитанції (а.с.20-21). Відповідач зазначає, що приймав участь у лікуванні сина та витратив на його лікування 5000, 00 грн. При цьому позивач визнає даний факт. Разом з цим, відповідач стверджує, що передавав на лікування дитини грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, проте на підтвердження цього жодних доказів не надає, позивач не визнає даного факту. При цьому, позивач просить в частині додаткових витрат стягнути також грошові кошти в розмірі 6000,00 грн за два курси колекційного масажу, водночас, не надає підтвердження необхідності такого масажу та його вартості. Доводи відповідача про необхідність зменшення його частки у відшкодуванні позивачу додаткових витрат на утримання сина з урахуванням наявності у нього іншої дитини не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що із зустрічним позовом він не звертався, а рівність часток щодо відшкодування додаткових витрат визначена судом з урахуванням усіх обставин справи та поданих сторонами доказів, у тому числі й таких пояснень відповідача. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 4720,00 грн, а саме, в розмірі половини сплачених витрат, що підтверджуються відповідними квитанціями за вирахуванням суми, сплачених відповідачем коштів, яка визнається позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 СК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial