Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В жовтні 2013 року заступник прокурора м. Кременчука звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові вказували, що 17 вересня 2012 року, близько 14 години по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Київської у напрямку від вул. Московської до вул. 60-річчя Жовтня м. Кременчука, керуючи автомобілем «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER], рухався водій [PERSON]. Рухаючись у вказаному напрямку, у заданій дорожній обстановці, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Київської та 1-го Піщаного тупика водій [PERSON] порушив вимоги п.18.2 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобом, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідно до напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Порушивши вказаний пункт «Правил дорожнього руху України», водій [PERSON] при русі через регульований пішохідний перехід при сигналі світлофора, що дозволяв рух транспортним засобам, після забороненого червоного, та за наявності перед регульованим пішохідним переходом зупинених транспортних засобів не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд на малолітніх пішоходів [PERSON] та [PERSON], які переходили проїзну частину по пішохідному переходу справа ліворуч по напрямку руху автомобіля «Ford-Transit». Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 73 від 16.11.2012 водій автомобіля автомобілем «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 18.2 «Правил дорожнього руху України», для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.2 «Правил дорожнього руху України» які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. В результаті наїзду відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 153 малолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу, закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, рани лівої вушної раковини, численних саден шкіри, які утворилися від дії тупих предметів, що можливо і при зіткненні травмую чого засобу, що рухається, з пішоходом з подальшим падінням пішохода на проїзну частину дороги та відносяться до середнього ступеню тяжкості. З вказаними тілесними ушкодженнями [PERSON] 17.09.2012 госпіталізовано до травматологічного відділення дитячої міської лікарні м. Кременчука, де на її лікування, згідно довідки заступника головного лікаря витрачено 3046 грн. 23 коп. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України повністю доведена, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12013180090000102. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.04.2013 [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України звільнено у зв'язку з примиренням з потерпілим. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишено без розгляду. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради пл. Перемоги, буд. 2, м. Кременчук, 39614, р/р 31414544700008 в ГУДК, м. Кременчука Полтавської обл., МФО 831019, код ЄДРПОУ 4698778, код платежу 24060300) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 3046грн. 23 коп. Представник позивача Тютюнник Я.Л. позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками, про причини неявки суд не повідомляв. Суд за згодою позивача та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, давши аналіз і оцінку наданим доказам в їх сукупності, знаходить, що в позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави. Поняття «інтереси держави» є оціночним у кожному конкретному випадку, прокурор самостійно визначає, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Заступником прокурора м. Кременчука пред'являється дана позовна заява в інтересах фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з наступних підстав. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 (далі - Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом достовірно встановлено, що 17 вересня 2012 року, близько 14 години по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Київської у напрямку від вул. Московської до вул. 60-річчя Жовтня м. Кременчука, керуючи автомобілем «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER], рухався водій [PERSON]. Рухаючись у вказаному напрямку, у заданій дорожній обстановці, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Київської та 1-го Піщаного тупика водій [PERSON] порушив вимоги п.18.2 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобом, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідно до напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Порушивши вказаний пункт «Правил дорожнього руху України», водій [PERSON] при русі через регульований пішохідний перехід при сигналі світлофора, що дозволяв рух транспортним засобам, після забороненого червоного, та за наявності перед регульованим пішохідним переходом зупинених транспортних засобів не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд на малолітніх пішоходів [PERSON] та [PERSON], які переходили проїзну частину по пішохідному переходу справа ліворуч по напрямку руху автомобіля «Ford-Transit». Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 73 від 16.11.2012 водій автомобіля автомобілем «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 18.2 «Правил дорожнього руху України», для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Ford-Transit» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.2 «Правил дорожнього руху України» які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди. В результаті наїзду відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 153 малолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу, закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, рани лівої вушної раковини, численних саден шкіри, які утворилися від дії тупих предметів, що можливо і при зіткненні травмую чого засобу, що рухається, з пішоходом з подальшим падінням пішохода на проїзну частину дороги та відносяться до середнього ступеню тяжкості. З вказаними тілесними ушкодженнями [PERSON] 17.09.2012 госпіталізовано до травматологічного відділення дитячої міської лікарні м. Кременчука, де на її лікування, згідно довідки заступника головного лікаря витрачено 3046 грн. 23 коп. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України повністю доведена, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12013180090000102. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.04.2013 [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України звільнено у зв'язку з примиренням з потерпілим. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, залишено без розгляду. На підставі вищенаведених обставин суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «АвтоКрАЗ» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved