Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Виконавчий комітет Лиманської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, неповнолітня [PERSON], вихованка Торезького дитячого будинку для дітей дошкільного та шкільного віку відповідно до наказу департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації від 28.08.2014 року № 358 в зв'язку з проведенням АТО в Донецькій області була перевезена 03.09.2014 року до санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто». Відповідно до наказу департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації від 19.01.2015 року № 11 [PERSON] з 19.01.2015 року зарахована до відділення школи - інтернату санаторно - оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто». Мати неповнолітньої - [PERSON], [INFO], була засуджена 26.11.2012 року Торезьким міським судом Донецької області, з 05.02.2013 року відбувала покарання в Приазовській виправній колонії, 18.08.2014 року звільнена за ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.08.2014 року, вибула за адресою: [ADDRESS] В зв'язку з тим, що [PERSON] після звільнення свою доньку - [PERSON], з СОЦСР «Смарагдове місто» не забрала, службою у справах дітей Лиманської міської ради складено акт про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилась без батьківського піклування, від 15.12.2015 року. Просили позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] (довіреність №4 від 03.01.2017р.) - підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що до служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області звернулась неповнолітня [PERSON], 2002 р.н., з заявою, в якій просила позбавити батьківських праві її матір - [PERSON], оскільки остання з 2015 року її не відвідує та не цікавиться її долею. Відповідачка [PERSON], повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - [PERSON] (довіреність №6 від 05.01.2017р.) - позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що дитина знаходиться в санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації «Смарагдове місто», за весь час відповідачка дитину не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась нею. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] (до укладення шлюбу 21.08.2004р. - [PERSON]) [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Пелагіївської селищної ради м. Тореза Донецької області, актовий запис №20 - а.с.3; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [NUMBER] від 08.12.2015р. - а.с.5; довідка Лиманського міського ВДРАЦС №15.37-3-866 від 15.05.2017р. - а.с.8). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно листа Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану №15.37-3-866 від 15.05.2017р., після перевірки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб №39 від 21.08.2004 року Виконавчого комітету Пелагіївської селищної ради м. Тореза Донецької області на громадян [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації шлюбу - [PERSON], [INFO] (а.с.8) Відповідачка [PERSON], [INFO], була засуджена 26.11.2012 року Торезьким міським судом Донецької області, з 05.02.2013 року відбувала покарання в Приазовській виправній колонії, 18.08.2014 року звільнена за ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.08.2014 року, вибула за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Торезької міської ради від 19.12.2012 року № 526 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (відомості з Єдиної інформаційно - аналітичної системи «Діти») - а.с.14. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.01.2016 року (справа № 236/3583/15-ц) встановлено факт наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, у неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.11-12). Згідно листа санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто» №187 від 19.05.2017р., [PERSON], [INFO], була зарахована до відділення школи -інтернату Центру 19.01.2015р., згідно з наказом департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації №11 від 19.01.2015р. Попереднє місце перебування дівчини - Торезький дитячий будинок. У зв'язку зі складною соціально-політичною ситуацією в м. Торез, [PERSON] була направлена в СОЦСР «Смарагдове місто» 03.09.2014р. згідно з наказом департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації №358 від 28.08.2014р. За час перебування [PERSON] в Центра мати [PERSON], [INFO], дівчину не відвідувала, матеріальну допомогу не надавала, не зверталась до керівництва закладу з питанням про відвідування доньки, не цікавилась станом її здоров'я, успіхами у навчанні. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області надав суду висновок №12 від 31.05.2017р. про доцільність в інтересах неповнолітньої позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO], оскільки вона повністю відсторонилась від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідачка не є працездатною, за таких підстав суд вважає, що вона спроможна надавати допомогу дитині, яка її потребує. На підставі викладеного та

Outcome: approved