Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Виконавчий комітет Зеленодольської міської ради звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив відібрати дитину без позбавлення батьківських прав. Вимоги обґрунтовує тим, що с. В. Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області мешкає [PERSON], [INFO], яка має дитину [PERSON], [INFO]. Сім'я [PERSON] проживає не за місцем реєстрації у сторонньої людини, яка впустила їх до свого будинку жити. Під час багаторазових візитів представників опікунської ради та медичних працівників з метою обстеження умов проживання встановлено, що в будинку не створено жодних умов для проживання дитини. Скрізь бруд та не митий посуд, відсутні необхідні засоби та предмети гігієни, немає суміші для годування та дитячого ліжка. У зв'язку з тим, що спільне проживання дитини з матір'ю стало небезпечним для її життя та здоров'я, 23.05.2018 року о 08-30 год. комісією у складі представників опікунської ради та медичних працівників було здійснено відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у матері-одиначки [PERSON] Просять позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справі без участі представника виконавчого комітету Зеленодольської міської ради. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації, у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив постановити рішення про відібрання дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] від 10 січня 2018 року виданого Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) є відповідачка [PERSON]. Згідно до акту обстеження умов проживання від 29.08.2018 р., 18.05.2018 р., 21.05.2018 р., 22.05.2018 р., зазначено, що сім'я проживає у будинку сторонньої особи [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. Санітарний стан помешкання незадовільний. Згідно висновку органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації від 22.08.2018 року за № 28-1970/0/268-18 про можливість відібрання дитини [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав у жительки с. В. Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON], [INFO], вбачається, що з метою захисту прав і інтересів дитини районний орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації вважає доцільним відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], терміном на 1 (один) рік, так як подальше проживання дитини з матір'ю є загрозою його життю та здоров'ю. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач повністю погодилася із позовними вимогами органу опіки та піклування, не заперечувала проти відібрання у неї дитини та стягнення аліментів на її утримання. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачів дитини, у зв'язку з ухиленням батьків від виконання обов'язків по їх належному вихованню, догляду та не створенню належним побутових умов, що наразі, буде відповідати їх інтересам. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 4 статті 170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України). Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на користь КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити частково. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial