Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в якому просив зняти арешт зі всього майна, що належить йому, [PERSON] накладений постановою державного виконавця Дніпропетровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника від 25 квітня 2007 року в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 12120 виданого 20 серпня 1999 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з нього, [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що на виконанні у державного виконавця Дніпропетровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровський області знаходилось виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 12120 виданого 20 серпня 1999 року виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з нього, [PERSON] на користь [PERSON] 25 квітня 2007 року Відділом ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції було накладено арешт його майна у межах суми заборгованості по аліментам. 25 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до Дніпропетровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровський області з заявою про зняття арешту з домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Слободська, буд. 32 с. СурськоЛитовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у звязку з тим, що борг по аліментам погашено в повному обсязі. Однак, арешт з його майна не було знято, так як вище зазначене виконавче провадження знищено у звязку із закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень. З огляду на вищевикладене, він вимушений звернутись до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на виконанні [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 20 серпня 1999 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Так, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 25 квітня 2007 року, на все майно [PERSON], [INFO], було накладено арешт та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна (а.с.10). Постанова про арешт майна була надіслана нотаріусу Державної нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Начальнику Дніпропетровського районного КП «БТІ» Дніпропетровської області для виконання. Незважаючи на те, що борг у звязку із виникненням якого було накладено арешт на майно, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси [PERSON] щодо розпорядження майном. [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 листопада 2016 року за №25188, [PERSON] було розяснено, що надати будь-яку інформацію щодо виконавчого листа № 12120 виданого 20 липня 1999 року Бабушкінським районними судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] не є можливим, та звільнити майно з-під арешту за даним виконавчим провадженням Дніпропетровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не має можливості, так як вище зазначене виконавче провадження знищено з п. 19 Інструкції з діловодства в районних та міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.076.1999 року № 470/7 у звязку із закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень та відповідно до Наказу № 39 від 28.02.2013 року «Про знищення виконавчих проваджень, у яких закінчився термін зберігання», всі виконавчі провадження, що перебували на виконанні до 2009 року знищені шляхом спалення із закінченням терміну зберігання, та запропоновано звернутись до суду (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття, ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчою провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосереднього підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено, порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонами та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зносу, пошкодження або в разі якщо витрати, повязані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може буті реалізовано, арешт з майна боржника може буті знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Звернувшись до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з майна, [PERSON] отримав відмову оскільки виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 12120 виданого 20 серпня 1999 року Бабушкинським районним судом м. Дніпропетровська знищено, а тому арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, аналізуючи наведене, доводи позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved