Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу», у якій просив суд стягнути з відповідача на його користь 15494 гривні 03 коп. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральну шкоду у розмірі 7000 гривень 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] повідомив, що 29 жовтня 2012 року він був прийнятий на роботу в ДП «УкрДІАП» на посаду провідного інженера за наказом № 164-К від 19.10.2012 року. 01 червня 2016 року був звільнений з посади керівника групи на підставі наказу № 63-К від 01.06.2016 року за ст. 38 КЗпП України. Відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за листопад, грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень 2016 року. Розрахунок з [PERSON] на день звільнення відповідач не зробив. Належна до сплати сума при звільненні складає 15494 грн. 03 коп.. Дії роботодавця щодо невиплати заробітної плати, не проведення розрахунків при звільненні поставили його у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої йому шкоди оцінює в 7000 гривень. В наданій до суду письмовій заяві, [PERSON] просить суд розглянути справу без його присутності. Представник відповідача Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку завчасно, оскільки копії позовної заяви та повістки в дане судове засідання були надіслані відповідачу за місцем його знаходження, причини неявки суду не відомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, представник відповідача до суду не надавав. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначеного відповідача до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з\~\~19.10.2012 року по 01.06.2016 року працював в Державному підприємстві «Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу» та обіймав посаду провідного інженера (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні з роботи позивачу не було виплачено заробітну плату у повному обсязі, що підтверджено виданою позивачу відповідачем довідкою (а.с. 7). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів про працю України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч. 1 ст. 117\~\~Кодексу Законів про працю України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з того, що діями відповідача дійсно порушені трудові права позивача, а також право власності позивача на кошти, які йому належать у якості оплати праці, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд вважає необхідним\~\~задовольнити позов щодо стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 коп. гривень за розгляд справи в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні, а також судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок за розгляд справи в частині стягнення моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~ Виходячи з викладеного,

Outcome: approved