Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В вересні 2016 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу Гірничо-електромеханічний коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (надалі по тексту коледж). В обґрунтування позову зазначив, що у серпні 2010 року він був зарахований на 1 курс Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», правонаступником якого є Гірничо-електромеханічний коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, гірнича спеціальність «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв», поза конкурсом, на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа, мати якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років. За період навчання, відповідач повинен був сплатити позивачу соціальну стипендію в сумі 43882,00 грн., але сплачено було лише 22361,00 грн, різниця становить 21521,00 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника коледжу, проти позовних вимог заперечував. У наданих письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки Коледж є бюджетною неприбутковою установою, фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, при цьому фінансування витрат соціальної стипендії дітям шахтарів, студентам коледжу, які не навчаються гірничих спеціальностях, не забезпечувалось коштами державного бюджету. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що [PERSON] у серпні 2010 року був зарахований на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», правонаступником якого є Гірничо-електромеханічний коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, гірнича спеціальність «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв», поза конкурсом, на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа, батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років. Відповідно до наказу № 70 від 17.02.2015 «Про перейменування відокремлених структурних підрозділів університету» Гірничо-електромеханічний технікум ДВНЗ «Криворізький національний університет» перейменовано в Гірничо-електромеханічний коледж ДВНЗ «Криворізький національний університет». Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]» № 376 від 14.09.2016 року (а.с. 16), станом мати позивача [PERSON] з 25.07.1994 року по теперішній час працює на підприємстві на підземних роботах, більше 15 років, що на вказаний період становило: 22 роки 01 місяць. Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день. Стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. У відповідності до пункту 8 частини 3 статті 3 Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечується шляхом надання особам, які навчаються у вищому навчальному закладі, пільг і соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Згідно з частиною 2 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривень, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня 922 гривні. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 941 гривень, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривень. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 1073 гривень, з 1 квітня - 1094 гривень, з 1 липня - 1102 гривень, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривень. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 1218 гривень. Вказаними вище Законами дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не призупинялась. Всупереч статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач не здійснював [PERSON] виплати соціальної стипендії, посилаючись на відсутність коштів та норми Порядку призначення та виплати стипендії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882, яким виплата стипендії особам, батьки яких шахтарі та мають стаж роботи у підземних умовах більше 15 років, не передбачена. Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, в частині визначення ним переліку осіб, які мають право на отримання соціальної стипендії, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів, які мають стаж підземної роботи більше 15 років. У відповідності до частини 3 статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать цьому закону. Не внесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії в розмірі, встановленому Законом Згідно вимог ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Тому вказаний вище Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882 «Про порядок призначення і виплати стипендії», а не внесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. [PERSON] встановлено та матеріалами справи підтверджено (а.с. 11-15), що позивачу за період з вересня 2010 року по червень 2014 року, навчальним закладом було нарахована та виплачена академічна стипендія за успішне навчання на загальну суму 22360,00 гривень. Загальна сума соціальної стипендії, яку відповідач повинен був виплатити за цей період склала 43882,00 гривень. Сума заборгованої соціальної стипендії складає різницю між сумою соціальної стипендії відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (43882,00 гривень) та сумою виплаченої академічної стипендії (22360,00 гривень). Тому загальна сума заборгованості по виплаті соціальної стипендії за період з 01.09.2010 р. по 31.08.2012 р. та з 01.02.2013 р. по 30.06.2014 р. складає 21521,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Дані розрахунки містяться в матеріалах справи, з якими суд погоджується та на їх спростування відповідачем доказів не надано. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на відсутність фінансування на виплати соціальної стипендії не можуть бути підставою для відмови в позовних вимогах, а тому вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved