Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від сумісного життя вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач з\~дітьми в\~даний час\~проживають окремо\~від відповідача\~в найманій\~квартирі,\~яку вона\~оплачує самостійно.\~Також позивач\~витрачає кошти\~на навчання\~дітей в художній школі, по вивченню ними додатково англійської мови. Крім того, позивач вимушена витрачати кошти у зв`язку з відновленням зору молодшої доньки [PERSON] , оскільки згідно огляду окуліста від 13.05.2020 року в дитини виявлено короткозорість та рекомендовано лікування в кабінеті корекції зору, а також носити окуляри після лікування. Відповідач є\~працездатною,\~здоровою людиною,\~однак добровільно\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дітей не\~надає,\~не допомагає\~утримувати та\~виховувати дітей,\~тому позивач\~звернулася з\~даним позовом\~до суду,\~в якому\~просила стягувати\~щомісячно з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання двох\~неповнолітніх дітей\~в розмірі\~по 3000\~грн.\~на кожну\~дитину до\~досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сичук С.М. позов підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Гринчук І.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 44-27). У відзиві відповідач вказував, що він не заперечує щодо стягнення з нього щомісячно аліментів на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач має постійне місце роботи та отримує щомісячний дохід, інших доходів не має, не є фізичною особою підприємцем, не має у власності транспортного засобу. Заявлений розмір аліментів на двох дітей відповідач не спроможний сплачувати, оскільки він дорівнює розміру його доходу. Крім того, відповідач [PERSON] суду пояснив, що він в грудні 2020 року та січні 2021 року надав позивачці 5000 грн., оплатив лікування дитини [PERSON] . На запитання суду відповідач пояснив, що минулого року, під час перебування в шлюбі він надавав позивачці кошти на утримання дітей в середньому 3000-4000 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24.06.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021 року, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні (а.с. 23). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 24-25). Сторони по справі та їх неповнолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте з листопада 2020 року діти проживають окремо від батька разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами (а.с. 5-6). Діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у закладі «Вінницька дитяча художня школа» з 01.09.2020 року, вартість навчання становить 2610 грн. на рік на кожну дитину, що підтверджується договорами про надання платних послуг закладом «Вінницька дитяча художня школа» (а.с. 7, 16). Відповідно до договору (публічної оферти) про надання освітніх послуг позашкільної освіти від 26.08.2020 року діти [PERSON] та [PERSON] зараховані до Приватної організації «Центр позашкільної освіти «ФЛЕШ ВІННИЦЯ» для проведення занять з англійської мови 1-7 рівня. Період навчання починається з 01.09.2020 року і закінчується 15.06.2021 року. Вартість навчання становить 800 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с. 8-13, 17-22). По справі встановлено, що згідно огляду окуліста від 13.05.2020 року в дитини [PERSON] виявлено короткозорість та рекомендовано лікування в кабінеті корекції зору, а також носити окуляри після лікування. Згідно пояснень позивача в судовому засіданні, вона працює офіційно дозувальником в ПрАТ Вінницька кондитерська фабрика «Roshen», доказів розміру заробітної плати суду не надано. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] встановлено, що позивач є власником автомобіля «CITROEN C4», д.н.з [NUMBER] (а.с. 52). Відповідач [PERSON] працює підсобним робітником в ТОВ РМК «Торгтехніка», його сукупний дохід за період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року склав 31000 грн., виплачено 24955 грн. (а.с. 49). Згідно інформації Територіального сервісного центру МВС №0546 від 11.02.2021 року за [PERSON] станом на 05.02.2021 року транспортні засоби не зареєстровано (а.с. 50). Згідно інформації Головного управління ДПС у Вінницькій області від 11.02.2021 року відповідач [PERSON] взятий на податковий облік як фізична особа підприємець з 19.02.2007 року. В Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 04.01.2017 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141\~СК України\~встановлено,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 та ст. 141 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні і утриманні дітей суди мають враховувати передусім інтереси дітей. Сімейним законодавством встановлено принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні даного спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік і стан здоров`я двох неповнолітніх дітей, на утримання яких стягуються аліменти, зокрема, що станом на день розгляду справи в суді дитині [PERSON] виповнилося 14 років, а дитині [PERSON] виповнилося 12 років, самостійного заробітку чи доходу діти не мають, вони відвідують заняття в художній школі та по вивченню англійської мови, в дитини [PERSON] виявлено короткозорість та рекомендовано лікування в кабінеті корекції зору, а також носити окуляри після лікування. Також суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, а отже, й обов`язок батька дітей, який з ними не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут дітей, виходячи тільки з найкращих інтересів дітей. При цьому суд враховує щомісячний дохід відповідача, який є мінімальним, а також що відповідач має у власності частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , проте транспортних засобів у власності не має, підприємницьку діяльність не здійснює, інших доходів відповідача згідно матеріалів справи не встановлено. Також суд бере до уваги пояснення відповідача в судовому засіданні про те, що під час перебування в шлюбі він надавав позивачці кошти на утримання дітей в середньому 3000-4000 грн. на місяць. Крім того, суд враховує, що діти проживають окремо від батька з матір`ю, яка власного житла в м. Вінниці не має, квартиру орендує, проте має у власності автомобіль, працює та отримує щомісячний дохід. Разом тим, суд враховує прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2021 рік в Україні, які встановлені Законом «Пpo Державний бюджeт на 2021 рік». Відповідно до положень вказаного закону прожитковий мінімум для дітей від 6 років до 18 років на період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року складає 2395 грн. З урахуванням стану здоров`я відповідача, його матеріального становища, а також реальних і розумних потреб двох неповнолітніх дітей віком 14 і 12 років, суд вважає, що відповідач зобов`язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, забезпечення, по-можливості, гідних, а не мінімальних умов проживання й розвитку дітей, враховуючи те, що відповідач є молодою, працездатною особою, тому суд вважає, що аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно повною мірою першочергово будуть відповідати інтересам дітей, які з ним не проживають. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тому згідно ст. 191 СК України, стягнення аліментів слід починати з 17.12.2020 року - з дня звернення позивача з даним позовом до суду. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, виходячи із засад якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітніх дітей та визначення розміру аліментів в розмірі необхідному і достатньому для забезпечення їх гармонійного розвитку, виходячи з того, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дітей, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial