Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно та виділ в натурі частки майна визнала, не заперечувала проти їх задоволення, свої зустрічні позовні вимоги до позивача про визнання права власності на спадкове майно підтримала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач на задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та виділ в натурі частки майна наполягав, зустрічні позовні вимоги відповідачки [PERSON] про визнання права власності визнав в повному обсязі, просив про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії свідоцтв про смерть [PERSON], померлого 01.01.2004р., [PERSON], померлої 14.09.2001 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія довідки від 17.11.2014 р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2003 р.; реєстр № 2/784; копія інформаційного листа Держкомзему про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107594; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Леніна 159 в с. Плавні Ренійського району Одеської області; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2015 року. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] належало: -? частина житлового будинку із надвірними спорудами по вул. Леніна, 159 в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок. -земельна частка (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107552 від 19 лютого 1997 р. -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02782 від 12.02.2003 р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 14.09.2001р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були [PERSON], син померлої, [PERSON], донька померлої та [PERSON], чоловік померлої. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], єдиним, хто прийняв спадщину був чоловік померлої [PERSON], який 18.02.2003 р. отримав в Ізмаїльській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті дружини [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, [PERSON], прийняв спадщину, що залишилася після померлої дружини [PERSON], подавши нотаріусу у встановлений строк відповідну заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.02.2003 р. 01.01.2004 року помер батько позивача, [PERSON] За життя [PERSON] належало: -? частина житлового будинку із надвірними спорудами по вул. Леніна, 159 в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок. -земельна частка (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107552 від 19 лютого 1997 р., після смерті дружини [PERSON] -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02782 від 12.02.2003 р., після смерті дружини [PERSON] -земельна частка (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107594 від 12 січня 1997 р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 01.01.2004р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], його син [PERSON], позивач у справі, та донька померлого, [PERSON], відповідачка у справі (як спадкоємеці першої черги за законом), звернулися до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням сторін нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (правовстановлюючий документ, реєстрацію якого було проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо спадкового будинку, та оригінали державних актів на право приватної власності на вищевказані земельні ділянки) на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки, про що 03.02.2015р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, [PERSON], [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, пропорційно заявлених кожним із них позовних вимог, які сторони визнали та просили задовольнити, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців судом не встановлено. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]І про визнання права власності на спадкове майно та виділ в натурі частки майна, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON], [PERSON], сторони у справі, є спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вони у передбачений законом строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважаються такими, що її прийняли. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку сторони прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було отримано правовстановлюючий документ, реєстрація якого було проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо спадкового будинку та загублено оригінали державних актів на право приватної власності на вищевказані земельні ділянки, а зареєструвати право власності після смерті спадкодавця є неможливим, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту також не можливо оформити спадщину (згідно п. 5.1 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю…видається відповідний дублікат», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, при втраті (псуванні) державного акта на землю, власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат, так як набуте за спадкуванням право власності [PERSON], [PERSON] не було оформлено, вони не в змозі отримати дублікати державних актів на землю, у звязку із чим в даний час вони вимушені звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] є субєктами набуття права власності на сспадкове майно, пропорційно заявлених кожним із них позовних вимог, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених [PERSON], [PERSON] та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]І про визнання права власності на спадкове майно та виділ в натурі частки майна, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved