Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В грудні 2016 р. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що відповідачка [PERSON] є матір*ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В квітні 2016 року до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради почали надходити скарги від мешканців району щодо непридатних житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та неналежного виконання їх матір*ю [PERSON] батьківських обов*язків. Спеціалістами відділу було встановлено, що відповідач не створила належних житлово-побутових умов для проживання малолітніх дітей за адресою проживання. В будинку за адресою [ADDRESS] де мешкали діти відсутнє електропостачання, водопостачання, газопостачання. Малолітні [PERSON], [PERSON] навчальні заклади не відвідують, профілактичні щеплення проводилися несвоєчасно, рекомендації лікарів не виконувались. В зв*язку із неналежним виконанням батьківських обов*язків відповідачку [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Крім того, з відповідачкою неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо виховання, забезпечення дітей, управління сприяло відповідачці щодо отримання статусу багатодітної родини та отримання гуманітарної допомоги. Однак, відповідачка не виявила бажання скористатися пропозиціями та допомогою. На теперішній час діти перебувають на обліку в службі (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв*язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов*язків. 22.04.2016 року малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] було тимчасово влаштовано на повне державне забезпечення до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» згідно із заявою матері [PERSON] та направлення відділу. За час перебування малолітніх дітей у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» відповідач відвідала дітей декілька разів з 26.04.2016 року по 23.10.2016 року, одного разу була у нетверезому стані, в наслідок чого її не пустили до дітей. Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді від 05.12.2016 року, спеціалісти Центру на даний час не рекомендують повертати малолітніх дітей у родину матері [PERSON] Відповідачка від виконання батьківських обов*язків щодо виховання, утримання, навчання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ухиляється, не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов*язків, діти фактично залишилися без піклування батьків. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.164,165 СК України просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] є матір*ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в ньому. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дітей. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що на теперішній час вона працевлаштувалась та має намір забрати дітей з КЗ «Запорізький обласний цент соціальної психологічної реабілітації дітей». Однак на теперішній час вона не має можливості забезпечити нормальні життєво-побутові умови для проживання дітей. Судом під час розгляду справи був допитаний психолог КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» [PERSON], яка пояснила, що на момент влаштування дітей до комунального закладу, діти були недоглянуті, потребували медичної допомоги. За своїм віком діти не розвинуті. За зовнішнім видом дітей було видно, що ними ніхто не займався. З відповідачкою були проведені профілактичні бесіди про повернення дітей до сім*ї. Мати хоча і обіцяла створити нормальні умови для проживання дітей та займатися їх розвитком, доглядати за ними, однак за весь період, що діти перебувають у комунальному закладі, відповідач своє ставлення до дітей не змінила. За час перебування дітей в комунальному закладі відповідач відвідувала них тричі, один раз була у нетверезому стані, в наслідок чого її не пустили до дітей. На теперішній час діти мають нормальні умови для життя, кожен має окреме ліжко, їх станом здоров*я займаються лікарі КЗ «Запорізький обласний цент соціальної психологічної реабілітації дітей». Діти побачили інше життя, соціалізувались. На теперішній час дітьми займається логопеди, психологи, вчителі, що призвело до розвитку в навчанні. За висновками спеціалістів «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», на даний час вони не рекомендують повертати малолітніх дітей у родину матері [PERSON], оскільки дітьми вона не займається, фактично діти покинуті на самовиховання. А держава в свою чергу може забезпечити дітям умови для життя та розвитку. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,оцінивши у сукупності надані письмові докази , суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] є матір*ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що в квітні 2016 року до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради почали надходити скарги від мешканців району щодо непридатних житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та неналежного виконання їх матір*ю [PERSON] батьківських обов*язків. Спеціалістами відділу було встановлено, що відповідач не створила належних житлово-побутових умов для проживання малолітніх дітей за адресою проживання. В будинку за адресою [ADDRESS] де мешкали діти відсутнє електропостачання, водопостачання, газопостачання. Малолітні [PERSON], [PERSON] навчальні заклади не відвідують, профілактичні щеплення дітям проводилися несвоєчасно, рекомендації лікарів не виконувались. Вихованням дітей відповідач не займається. За змістом висновку органу опіки та піклування від 12.12.2016 р., [PERSON], самоусунулась від виконання батьківських обов*язків, вихованням та утриманням дітей не займається, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не проявляє відносно дітей батьківського піклування. Діти влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де їм надають допомогу та піклуються про них. Мати хоча і працевлаштувалась, проте з наданих суду доказів видно, що відповідач не займається дітьми. Свідок [PERSON] пояснила, що малолітні діти [PERSON] знаходяться КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», оскільки вони залишилися без догляду матері, та відповідачка не виконує своїх батьківських обов*язків. Сім*я [PERSON] перебуває на обліку у службі (управління) у справах дітей, тому що діти не відвідували школу, за місцем проживання дітей належних житлово-побутових умов для їх проживання немає, відсутні газопостачання, електрика, вода. Відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,жорстоко з ним поводяться,є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідач як мати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] не виконує своїх обов*язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дітей,їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, тривалий час не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей,не створює умов для отримання ними освіти. Фактично між дітьми та матір*ю не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Діти покинуті нею на виховання держави. Змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов*язків відповідач не має,виховання дітей державними установами та самоусунення від участі у житті дітей є для неї зручним. Враховуючи небажання відповідачки змінити ставлення до виховання дітей та піклуватися про них,суд прийшов до висновку,що винна поведінка матері відносно дітей знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачки необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки матір*ї відносно дітей та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. На підставі ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд -

Outcome: partial