Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований [PERSON] , 1977 р.н. який є її дядьком. Відповідач з 24.11.2019 року не проживає за вказаною адресою, він добровільно залишив даний будинок і переїхав проживати в м.Хмельницький. З того часу [PERSON] не з`являвся за адресою: [ADDRESS] , особисте майно відповідача відсутнє, участі в утриманні житла не приймає, однак добровільно з реєстрації не знімається. За даною адресою проживає і зареєстрована її бабуся [PERSON] , 1950 р.н.. В належному їй будинку відповідач не проживає більше року, при цьому вона позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги через реєстрацію відповідача за цією ж адресою, що погіршує її матеріальний стан. Також її бабуся, яка там проживає, отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає на утримання будинку, так як вона постійно хворіє. Коли вони вирішили скористуватися субсидією, проте реєстрація відповідача у належному їй будинку ускладнює це зробити, отже, наявність формальної реєстрації відповідача у будинку спричиняють незручності та додаткові витрати, що порушує її права як власника житла. Тому позивач просить визнати [PERSON] , 1977 р.н. таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Розподіл судових витрат просить не проводити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 16.04.2020 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Розсошанської сільської ради №1109 від 09.12.2020 року, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстровані: [PERSON] , 1950 р.н., [PERSON] , 1977 р.н.. Вказані обставини підтверджується: договором дарування від 16.04.2020 р., посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. за р/н 809; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №206986737 від 16.04.2020 року; довідкою Розсошанської сільської ради №1109 від 09.12.2020 року. Згідно довідки Розсошанської сільської ради №1110 від 09.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 27.11.2019 року. Згідно письмових підтверджень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 16.10.2020 року, останні підтвердили, що [PERSON] , 1977 р.н. дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 24.11.2019 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.\~150\~ЖК УРСР - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не здобуто доказів того, що відповідач відсутній з поважних причин чи йому створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаному будинку, а також, що між позивачем та відповідачем були будь-які договірні відносини з приводу користування будинком.\~\~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив\~\~право\~\~на\~\~користування житловим будинком [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved