Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просила стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України матеріальну шкоду в сумі 11268 грн та моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю, що полягає у незабезпеченні життя та здоровя [PERSON] в сумі 3000000 грн шляхом стягнення відповідної суми з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що її син, [PERSON], відбував покарання в Полтавській виправній колонії №64. 28.08.2017 їй зателефонував син та повідомив про те, що у нього вимагають 46000 грн і запевнив, що якщо він не поверне кошти- його вбють. В той же день, [PERSON] повідомив їй про те, що його сильно побили. Наступного дня вона звернулась до заступника начальника виправної колонії, який їй повідомив про те, що [PERSON] покладуть до медичної частини для лікування він наркотичної залежності та адміністрація колонії проведе розслідування з питання вимагання коштів. Близько 19:00 вона знову зателефонувала заступнику начальника [PERSON], який їй повідомив, що її син помер від серцевого нападу. Вважає, що її сина вбили. На її переконання, неправомірною бездіяльністю держави в особі Державної кримінально-виконавчої служби України, яка не забезпечила безпеку її сина , допустивши його вбивство, їй було завдано матеріальну шкоду в сумі 11268 грн., витрачених на поховання сина та моральну шкоду, спричинену моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ Від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позов, в якому остання зазначила, що позов не визнає в повному обсязі. Зазначила, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало, тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших осіб. Вважає, що позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Також не встановлена особа, яка завдала шкоду позивачу. Вважає, що позивачем не обґрунтовано предявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди. Державна кримінально-виконавча служба України надіслала суду відзив в якому зазначила, що позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що Державна кримінально-виконавча служба України та Міністерство юстиції України безпосередньо у правовідносинах з позивачем не перебували і як наслідок не порушували прав та законних інтересів позивача. Крім того вважає, що позивачем не надано доказів понесених витрат на поховання. Також, на переконання відповідача, позивачем не підтверджено факту заподіяння моральних чи фізичних страждань. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ 06.09.2018 судом було постановлено ухвалу про витребування від Державної кримінально-виконавчої служби України та Полтавської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) належним чином завірених копій матеріалів службової перевірки за фактом смерті 29.08.2017 [PERSON], [INFO] під час відбування ним покарання у Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64). 19.11.2018 судом було постановлено ухвалу про витребування від Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України належним чином завірених копій матеріалів службової перевірки за фактом смерті 29.08.2017 [PERSON], [INFO] під час відбування ним покарання у Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64). ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Позивач, [PERSON], є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №127867 повторно виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторонами не заперечувалось те, що [PERSON], відбував покарання в Полтавській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64). 29 серпня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №359592 виданого Подільським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Згідно довідки про причину смерті №1053 від 30.08.2017 смерть [PERSON] настала внаслідок тупої травми тулубу з переломом кісток скелету та розривів внутрішніх органів. Відповідно до висновку службового розслідування за фактом смерті від хвороби засудженого ПВК (№64) [PERSON], [INFO],- смерть [PERSON] визнано такою, що настала внаслідок нещасного випадку. [PERSON] Відповідно до ст.55 Конституції\~України права\~і свободи\~людини і\~громадянина захищаються\~судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Статтею 23\~ЦК України\~передбачено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від майнової\~шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов'язана\~з розміром\~цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. ОЦІНКА СУДУ Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Щодо встановлення факту спричинення шкоди, суд відзначає, що надані позивачем докази, зокрема копія квитанції серії ААВ №305646 від 30.08.2017 підтверджує те, що позивачем було понесено 11268 грн витрат на поховання. Разом із цим, позивачем не було надано доказів, які б підтверджували розмір моральної шкоди. Щодо встановлення факту протиправності дій відповідача і його вини у заподіянні шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які повідомили суду про те, що [PERSON] скаржився на те, що він має боргові зобовязання і те, що кошти необхідно терміново перерахувати на банківську картку. Крім того, вказані свідки, а також свідок [PERSON] пояснили, що [PERSON] також скаржився на погане самопочуття. Свідок [PERSON] підтвердив те, що 29.08.2017 [PERSON] відвідувала Полтавську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) та просила його звернути увагу на стан здоровя її сина. Після розмови із [PERSON] він провів бесіду із засудженим [PERSON], який не повідомляв йому про наявність боргів та не скаржився на погане самопочуття. Вважав, що твердження [PERSON] щодо наявності у її сина боргів не відповідають дійсності. На думку суду, показання допитаних свідків не підтверджують факт вчинення відповідачами протиправних дій чи допущення бездіяльності, внаслідок яких настала смерть [PERSON] Суд приймає до уваги те, що на даний час відділенням поліції №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12017170030001104 від 30.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом смерті [PERSON] і на час розгляду справи досудове розслідування не завершено. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON] Матеріалами службової перевірки за фактом смерті [PERSON] підтверджується те, що смерть засудженого настала внаслідок нещасного випадку. Отже, суд вважає, що позивачем не було надано і матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт вчинення відповідачами протиправних дій або бездіяльності, а також наявність причинного зв'язку між такими діями/бездіяльністю і наслідками у виді смерті [PERSON]. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є недоведеним, у зв'язку із чим не підлягає задоволенню. Судові витрати по справі відсутні.

Outcome: dismissed