Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В вересні 2017 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 247\~321,73 грн. а також судових витрат в розмірі 3709,83 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 21 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1/1137361. В якості забезпечення зобовязань між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Договір застави №Z1/1137361 від 21.11.2011 року та надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки Renault, модель Koleos, 2011 року випуску, реєстраційний номер АН7705ВМ. 30 жовтня 2015 року між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №10-IV, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №1/1137361 від 21.11.2011 року укладеним між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». Відповідно до розділу 1, п.1.1.1. Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 192\~500,00 грн. строком користування з 21.11.2011 року до 20.11.2016 року (включно). Позичальник зобовязався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін до 21 числа кожного місяці, згідно графіку погашення заборгованості за Договором. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.1. Кредитного договору, відбувається щомісячно, в розмірі 11,90% річних за користування кредитом, починаючи з дня списання коштів з Позичкового рахунку Позичальника до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п.1.3.2. Кредитного договору, Позичальник зобовязався сплачувати щомісячно-комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50% в місяць від суми кредиту зазначеного п.1.1.1. Кредитного договору. Банк виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, в свою чергу відповідачем було порушено умови договору, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед банком в сумі 247\~321,73 грн., яка складається із суми залишку за кредитом 51869,06 грн., суми простроченого боргу за кредитом 53500,48 грн., суми нарахованих відсотків 417,97 грн., суми прострочених відсотків 15718,12 грн., суми інфляції 114421,26 грн., та трьох процентів річних в сумі 11394,84 грн. В позові ставиться питання про стягнення вказаної суми заборгованості а також судових витрат в розмірі 3709,83 грн. з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА». Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» витрати понесені позивачем за розміщення оголошення в редакції газети «Урядовий курєр» у розмірі 693 грн., а також розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 21 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1/1137361. (а.с.4-8) 30 жовтня 2015 року між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №10-IV, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №1/1137361 від 21.11.2011 року укладеним між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». (а.с.12-13) Відповідно до розділу 1, п.1.1.1. Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 192\~500,00 грн. строком користування з 21.11.2011 року до 20.11.2016 року (включно). Позичальник зобовязався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін до 21 числа кожного місяці, згідно графіку погашення заборгованості за Договором. Відповідно до Кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом зарахування Банком кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника, відкритому у банку, для подальшого використання за цільовим призначенням. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.1. Кредитного договору, відбувається щомісячно, в розмірі 11,90% річних за користування кредитом, починаючи з дня списання коштів з Позичкового рахунку Позичальника до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п.1.3.2. Кредитного договору, Позичальник зобовязався сплачувати щомісячно-комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50% в місяць від суми кредиту зазначеного п.1.1.1. Кредитного договору. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах та Умовах надання, обслуговування та погашення кредиту. (а.с.11) Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачував суми кредиту, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1/1137361 від 21.11.2011 року, встановив, що станом на 02.11.2015 року за даним договором утворилася заборгованість за кредитом в сумі 105369,54 грн., та нараховано відсотків в сумі 16136,09 грн. Крім того, суд зазначає, що ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, у відповідності з нормами ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано також суму інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 114421,26 грн., та трьох процентів річних від суми заборгованості 11394,84 грн. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань « від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу , сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних, оскільки зазначені суми нараховані позивачем у відповідності з діючим законодавством та є цілком обґрунтованими. Згідно\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3709,83 грн. (а.с.1), а також понесені витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 693,00 грн. (а.с.59). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору в сумі 3709,83 грн., та витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 693,00 грн.

Outcome: approved