Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

В вересні 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимог позивачка обґрунтовувала тим, що вона є наймачем кімнати у вказаній вище квартирі, в якій проживає вона та четверо її дітей, відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, однак добровільно залишив її вже понад 5 років, забравши свої особисті речі, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в квартирі не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачкою було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи, здійснити виклик відповідача до суду через визначені законом друковані засоби масової інформації не має можливості, оскільки перебуває у скрутному фінансовому становищі. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, за місцем своєї реєстрації, в судові засідання не з'являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка є наймачем кімнати, житлової площі 15,2 кв.м., в квартирі (комунальній) [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, крім неї зареєстровані та проживають її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також у вказаній квартирі зареєстрований і колишній чоловік позивачки - відповідач [PERSON] Згідно з складеними Актами (а.с. 6, 7) встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі [ADDRESS], більше 6 місяців, з серпня 2010р. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач звертався до позивачки чи відповідних органів з заявами, що йому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача без поважних причин понад шість місяців, який підтверджується наданими письмовими доказами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме відповідач [PERSON] втратив право користування кімнатою, житловою площею 15,2 кв.м., в квартирі (комунальній) [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: partial