Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення суми коштів по депозитному вкладу зіславшись на те, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 28.10.2012 року було укладено договір SAMDN 25000730108488 про депозитний вклад у сумі 20500 доларів США з виплатою 10% річних на суму депозиту строком на 12 місяців. У звязку з належним виконання умов договору з боку відповідача, договір неодноразово пролонговувався. В квітні 2014 року при звернені до відповідача про отримання належних відсотків, отримав відмову в якій було зазначено про припинення банком свої діяльності. На неодноразові звернення до головного офісу відповідача про переведення його депозитного вкладу до Полонської філії Приватбанку за місцем його проживання йому було відмовлено. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили стягнути заборгованість за депозитним вкладом в сумі 20500 доларів США та понесені судові витрати в сумі 5293,11 грн. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце слухання справи до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 28.10.2012 року в м. Сімферополі було укладено договір SAMDN 25000730108488 про депозитний вклад. На підставі зазначеного договору позивач передав, а банк прийняв грошові кошти в розмірі 20500 доларів США строком на 12 місяців до 29.10.2013 року включно, та зобовязався сплачувати відсотки за вкладом в розмірі 10% річних. Згідно із п. 6 договору у випадку, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, даний договір продовжується ще на один строк. Договір продовжується неодноразово без явки клієнта. При цьому обчислення нового строку вкладу рахується з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Враховуючи те, що [PERSON] не заявляв Банку про свій намір повернути вклад, договір вкладу після його укладання неодноразово був продовжений.\~ Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського владу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно яких ,за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк ), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З березня 2014 року банк припинив виплачувати позивачу відсотки за користування вкладом. В силу ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу,- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську» вклад (депозит)- це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті,які розміщенні клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Між тим, звернувшись до банку про повернення депозиту, йому було повідомлено про припинення діяльності Кримської філії банку, тому за захистом своїх прав позивач вимушений був звернутися до суду. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського владу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором. Як вбачається з депозитного договору він укладений від імені голови Правління банку «Приватбанк» з печаткою головної структури банку та з посиланням на адресу головної структури банку у м. Дніпропетровську: вул. Набережна Перемоги,50. Разом з тим, припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном. Отже, Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ «КБ «Приватбанк», яке і має нести відповідальність за своєчасне виконання зобов`язань перед позивачем. Саме таких правових висновків дійшов і ВССУ у своїх рішеннях від 14 вересня 2016 року по справі №201/13089/14ц, від 19 жовтня 2016 року по справі №757/10600/15-ц. Аналізуючи вищевикладене позивачем у повному обсязі доведено, що між ним та банком дійсно укладений депозитний договір, [PERSON] на виконання зазначеного договору перерахував відповідні кошти, а, отже, між сторонами дійсно виникли правовідносини, що витікають із договору про банківський вклад, тому вимоги позивача є обґрунтованими. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору сумі 5293 грн. 11 коп.

Outcome: approved