Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

В грудні 2016 року представник позивача органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, покладених на неї ст. 150 СК України, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вихованням дитини не займається. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. У судовому засіданні прокурор позов підтримала. Представник третьої особи - служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши думку прокурора, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2016 року, виданого Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 282 від 07.12.2016 року «Про негайне відібрання у матері, [PERSON] малолітньої доньки [PERSON], [INFO]» вирішено відібрати у [PERSON] малолітню дочку [PERSON], забезпечити повне медичне обстеження і лікування дитини та влаштувати у дитячий заклад на повне державне утримання (а.с. 5). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON]від 07.12.2016 року вбачається, що малолітня дитина відповідачки [PERSON] проживає разом з матір'ю, бабою [PERSON] та прадідом [PERSON], власником будинку, за адресою:с. Забрідки Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 12). Згідно акту обстеження господарства від 13.12.2016 року, [PERSON] з 07.12.2016 року фактично проживає у господарстві, належному її тітці [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Відповідно до повідомлення Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради № 17 від 04.01.2017 року малолітня дитина [PERSON], [INFO], поступила до закладу 28.12.2016 року (а.с. 30). Згідно висновку органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що мати малолітньої дитини [PERSON] разом з дочкою не проживає, не піклується про неї, матеріально не забезпечує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина проживає з 28.12.2016 року в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини, мати в судовому засіданні підтвердила, що жодного разу дитину не відвідала, кошти чи будь-які речі не передавала, жодної уваги не приділяла, таким чином суд вважає, що мати життям дитини не цікавиться, а твердження, вказані нею під час розгляду справи, про намір піклуватися про дитину не відповідають дійсності. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивача до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, встановивши, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне та правильне задовольнити вимоги органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області та застосувати надзвичайний захід впливу - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням цього, суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 1378 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved