Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Виконавчий комітет Знам`янської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить: відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку; передати дітей органу опіки і піклування до вирішення питання подальшого їх влаштування. Вимоги обгрунтовані тим, що 12 травня 2020 року на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради надійшло повідомлення від КНП «Знам`янський РЦПМСД» Знам`янська амбулаторія загальної практики сімейної медицини про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом із своїм співмешканцем та малолітніми дітьми, [PERSON] , 01 вересня 2013 року та [PERSON] , [INFO] . Помешкання в якому живуть діти знаходиться в жахливому стані, відсутня вода, світло, газ. Мати разом зі співмешканцем схильні до зловживання спиртними напоями. Малий запас продуктів. Того ж дня працівниками служби у справах дітей разом з центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та старшим інспектором ювенальної превенції ВПГУНП у місті Знам`янка здійснено перевірку за зазначеною адресою під час якої встановлено, що помешкання в якому проживають малолітні діти знаходиться в незадовільному, аварійному стані, постільна білизна брудна, продукти харчування в обмеженій кількості. Мати [PERSON] ніде не працює, отримує соціальні виплати на дітей за рахунок яких вони і живуть. Батько малолітніх дітей записаний зі слів матері згідно з ч.1 ст.135 СК України. У зв`язку із зазначеним малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю родичів матері - до рідної баби дітей. Матері рекомендовано створити належні умови для проживання та виховання дітей, зареєструватися в Знам`янській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості як особа, що шукає роботу та влаштуватися на роботу, а також не вживати спиртні напої. В кінці серпня 2020 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей з проханням повернути дітей. Під час обстеження умов проживання матері за новою адресою, встановлено, що будинок газифікований, є дві мебльовані кімнати, продукти харчування в достатній кількості, але будинок потребує ремонту. На момент обстеження від [PERSON] йшов запах алкоголю, про що вона не заперечувала. Також вона не працевлаштувалася і не зареєструвалася в центрі зайнятості як така, що шукає роботу. Так як [PERSON] не виконала в повному обсязі надані їй рекомендації, 03 вересня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини їй було відмовлено в поверненні дітей. В подальшому, неодноразово проводились перевірки за місцем проживання відповідача, під час яких вона поводила себе агресивно, на контакт не йшла ігноруючи запрошення служби у справах дітей для проведення профілактичної бесіди. За місцем теперішнього проживання характеризується негативно. 12 жовтня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, розглядалось питання про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав, де [PERSON] повідомила, що немає можливості утримувати та виховувати дітей, тому просить надати термін для покращення ситуації. На даний час мати матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не турбується про стан здоров`я, участі в їх вихованні не приймає, життям дітей не цікавиться, постійного місця роботи не має. Всі ці факти свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Весь обсяг обов`язків по утриманню, вихованню, навчанню та розвитку дітей виконую їх бабою [PERSON] . У зв`язку із зазначеним виконавчий комітет Знам`янської міської ради в особі органу опіки та піклування зробив висновок про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання також не з`явилась і надала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила провести розгляд справи без її участі. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с.12,13,15,16). 12 травня 2020 року на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради надійшло повідомлення від КНП «Знам`янський РЦПМСД» Знам`янська амбулаторія загальної практики сімейної медицини про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом із своїм співмешканцем та малолітніми дітьми, [PERSON] , 01 вересня 2013 року та [PERSON] [INFO] . Помешкання де живуть діти знаходиться в жахливому стані, відсутні: газ, вода, світло, немає холодильника, запас їжі мінімальний. Від сусідів надходили скарги про те, що мати кожен день вживає алкогольні напої, діти брудні, бігають по вулиці без нагляду. Неодноразово до помешкання приїздила поліція та швидка (а.с.20). Акт обстеження умов проживання від 12 травня 2020 року свідчить про те, що відповідач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок складається з однієї кімнати, відсутні: кухня, вода, газ та світло. Умови проживання незадовільні, дах в аварійному стані. У дітей є окремі ліжка, але білизна на них брудна. Їжа в обмеженій кількості. З відповідачем проведено бесіду, вона отримує виплати як одинока мати в сумі 3000 грн. Діти разом з бабусею поїхали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). У зв`язку з тим, шо малолітні діти [PERSON] , 27 травня 2016 року та [PERSON] , 27 травня 2016 року залишилися без батьківського піклування, наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 13 травня 2020 року їх тимчасово влаштовано в сім`ю родичів, [PERSON] - рідної баби дітей, за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання щодо повернення малолітніх дітей в сім`ю матері (а.с.17). Акт обстеження умов проживання від 01 вересня 2020 року свідчить про те, що відповідач змінила адресу та проживає в [ADDRESS] . Житловий будинок складається з двох кімнат та веранди. В середині будинку знаходяться ванна та санвузол, наявне газове опалення. Будинок потребує ремонту, на стінах щілини. Продукти харчування були в наявності. Наявний одяг, стіл для навчання та ліжко. На момент обстеження від [PERSON] йшов запах алкоголю, з її слів випила кружку пива. З відповідачем проведено бесіди, попереджено про відповідальність, запрошено до служби у справах дітей (а.с.22). Відповідно акту обстеження умов проживання від 25 вересня 2020 року, обстежити умови проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , не вдалось оскільки на подвір`ї спав невідомий чоловік (візуально у стані алкогольного сп`яніння), а сама [PERSON] була в стані алкогольного сп`яніння (а.с.23). Згідно з характеристикою виданою головою квартального комітету №3 м.Знам`янка від 09 жовтня 2020 року, за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , на неї від сусідів надходили скарги в зв`язку з тим, що вона веде непристойний спосіб життя, в неї постійно збираються компанії, які вживають алкогольні напої, неодноразово викликалась поліція (а.с.14). Також [PERSON] у 2020 році притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Працівниками ювенальної превенції неодноразово проводились профілактичні бесіди під час яких наголошувалось про належне виховання неї своїх малолітніх дітей. Проводились перевірки за місцем проживання під час яких [PERSON] поводила себе агресивно та не завжди надавала можливість перевірити умови проживання (а.с.18). Відповідно до довідки Знам`янської міськрайонної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 09 жовтня 2020 року, [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває (а.с.19). Згідно з висновком про доцільність відібрання малолітніх дітей від 22 жовтня 2020 року, Виконавчий комітет Знам`янської міської ради в особі органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Закон України «Про охорону дитинства» визначає: Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: - сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; - наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; - встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Залишення дітей у неї є небезпечним для їх здоров`я та морального виховання. Така міра буде відповідати найкращним інтересам дітей. На підставі ст.15, ч.4 ст.170, ст.180 СК України, враховуючи також обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання її двох малолітніх дітей аліменти, визначивши їх розмір, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку матері в межах заявлених позовних вимог - у частині, що становитиме 1/3 частину усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття на користь тих осіб або установ, на утриманні яких будуть знаходитися діти. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за дві позовні вимоги (про відібрання дітей та стягнення аліментів) по 840,80 грн. за кожну, тобто в загальній сумі, що дорівнює 1681,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved