Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги мотивував тим, що 28 серпня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2802-14-00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда» днз СА 6357 ВІ. 30.04.2015 року відбулась дорожгьо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда» днз СА 6357 ВІ, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Деу» днз АІ 3222 АХ, під керуванням [PERSON] Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Позивачем на підставі калькуляції №ДККА-442 від 10.06.2015 року та рахунку від 30.06.2015 року було складено страхові акти №ДККА-42291 та №ДККА -44291/1 та розрахунок до них. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 123\~281, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12635 від 30.06.2015 року та №11824 від 17.06.2015 року, яку позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи з опублікуванням оголошення про виклик до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надсилав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до положень ст. 993 ЦПК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2802-14-00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда» днз СА 6357 ВІ (а.с. 4-5). 30.04.2015 року відбулась дорожгьо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда» днз СА 6357 ВІ, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Деу» днз АІ 3222 АХ, під керуванням [PERSON] Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (а.с. 16). Позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON]С в розмірі 123\~281, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12635 від 30.06.2015 року та №11824 від 17.06.2015 року (а.с. 30,31). Таким чином, стягнення грошового відшкодування та матеріальної шкоди, яка заподіяна позивачу при вчинені дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, повинна бути відшкодована саме ним. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів заподіяння шкоди страхувальнику, внаслідок непереборної сили або умислу останнього. Отже, при вирішенні питання, щодо відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що його обсяг і розмір відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1\~849,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved