Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до суду з цим позовом 02 червня 2020 року. Ухвалою від 18 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглянуто справу з повідомленням сторін 17 серпня 2020 року. Судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач, який належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 25 вересня 2020 року не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не подав. Позивач клопотав перед судом розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Ухвалою від 25 вересня 2020 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 05 травня 2017 року позичив відповідачу 700 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути кошти не пізніше 05 листопада 2017 року та виплачувати щомісячно 8 % від суми боргу. На підтвердження цього [PERSON] написав розписку. Оскільки в оговорені строки боржник свого зобов`язання не виконав, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь 700 доларів США за договором позики та 2072 доларів США відсотків. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 700 гривень витрат на правничу допомогу. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статті 202, 207, 526, 626, 639, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З боргової розписки від 05 травня 2017 року слідує, що [PERSON] позичив у [PERSON] 700 доларів США, які мав повернути до 05 листопада 2017 року та щомісяця виплачувати по 8 % від суми позики. Відповідно до листа-вимоги від 09 листопада 2017 року [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою про повернення боргу в сумі 700 доларів США та відсотків за його користування в розмірі 8% щомісяця до 05 грудня 2017 року. З аналогічним листом [PERSON] звертався до [PERSON] 18 жовтня 2018 року з вимогою про повернення боргу та відсотків до 20 листопада 2018 року. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності з частиною четвертою статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частинами першою, третьою статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою у момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц позичальник, отримавши позику в іноземній валюті, зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму коштів в цій валюті. Враховуючи дослідженні докази, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення боргу за договором позики від 05 травня 2017 року та процентів. Таким чином, позов підлягає до повного задоволення. Питання розподілу судових витрат. Позивач звільнений від оплати судового збору при поданні позовної заяви на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК у зв`язку із задоволенням позовних вимог необхідно стягнути з відповідача у користь держави судовий збір у розмірі мінімальної ставки для вимог майнового характеру для фізичних осіб, що передбачені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Розмір судового збору становитиме 840,80 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача 700 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення позивачем цих витрат подано договір про надання правової допомоги з додатком про вартість однієї години роботи адвоката, детальний опис (розрахунок) наданих послуг з вказівкою на кількість годин, потрачених адвокатом на підготовку та подання позову, квитанції про здійснення оплат правничої допомоги адвоката Понікарчик І.А. на загальну суму 700 гривень. Відповідно до частин другої, третьої статті 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на об`єм наданої адвокатом Понікарчик І.А. правничої допомоги позивачу немає підстав вважати, що розмір витрат на правничу допомогу у цьому випадку є надмірним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved