Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 27 серпня 1994 року по 14 лютого 2011 року. Під час сумісного проживання ними було придбано квартиру [ADDRESS] вартістю 100.000 грн., оформлену на ім'я відповідачки. У зв'язку з тим, що між ними не досягнуто згоди щодо способу поділу спільно нажитого майна, просив визнати за кожним із них право власності на ? частку спірної квартири без її реального поділу і залишити її в спільній частковій власності. Протягом розгляду справи 24 лютого 2014 року [PERSON] збільшив розмір позовних вимог, зазначивши, що під час спільного проживання з [PERSON] у 2007, 2008 роках ним були отримані кредитні кошти за кредитними договорами, укладеними ним в інтересах сім'ї з Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», на придбання автомобілю Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], його ремонт внаслідок пошкодження в ДТП, придбання меблів та облаштування сумісного житла. Загальна сума заборгованості за кредитними зобов'язаннями на час розлучення склала 80.240,61 грн., половину з яких він просить стягнути з відповідачки. До початку розгляду справи по суті 20 грудня 2013 року [PERSON] був пред'явлений зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила., що у період шлюбу з [PERSON] за їх спільною згодою і за їх спільні кошти на ім'я [PERSON] був придбаний за кредитним договором з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 014/07-162/184 від 27 червня 2007 року легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 100.000 грн. У зв'язку з тим, що між ними не досягнуто згоди щодо способу поділу спільно нажитого майна, просила визнати за кожним із них право власності за кожним на ? частку спірного автомобіля без його реального поділу і залишити його в спільній частковій власності. Протягом розгляду справи 14 квітня 2014 року [PERSON] збільшила розмір позовних вимог: просила відступити від засади рівності часток подружжя, визнати заборгованість за кредитними договорами за позивачем, а її звільнити від боргу по вищевказаним кредитним договорам. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що нею був погашений кредит в розмірі 18.600 грн. за кошти, що належали їй особисто від продажу золотих ювелірних виробів на суму 18.600 грн., а також що грошові кошти, що позивач отримав за кредитними договорами, він витратив на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП та відновлення спільного майна подружжя. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що в період шлюбу з відповідачкою ними була придбана квартира [ADDRESS] за 2300 доларів США, з яких 1000 доларів США вони брали у борг у родини [PERSON], а 1300 доларів США брав у кредит батько відповідачки, але реально борг за кредитним договором виплачували вони з дружиною, а борг [PERSON] повертали його батьки. Також під час шлюбу з відповідачкою за їх спільною згодою в 2007 та 2008 роках ними були отримані грошові кошти за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і оформленими на його ім'я на придбання автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], його ремонт, придбання меблів та облаштування квартири. Після розірвання шлюбу з [PERSON] заборгованість за трьом кредитним договорам становить 80.240,61 грн., з яких 40.120,30 грн. він просить стягнути з відповідачки, що складає ? частку від загальної заборгованості. Не визнав позовні вимоги [PERSON] про поділ автомобілю, оскільки вважає його власністю банку до повного погашення кредитних зобов'язань перед банківською установою, а також у зв'язку з тим, що відповідачка не бере участі у погашенні кредитів. Заперечував, що [PERSON] продавала золоті вироби фізичній особі-підприємцю [PERSON], однак пояснив, що разом із колишньою дружино вони за спільною згодою здавали ювелірні вироби у ломбард, а виручені гроші витрачали на придбання продуктів харчування та погашення кредитів. Відповідачка [PERSON] підтримала позовні вимоги за зустрічним позовом і суду пояснила, що під час шлюбу з позивачем за грошові кошти, що були отримані у кредит в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», вони придбали автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], який вона просить поділити між ними у зв'язку з відсутністю домовленістю про порядок його поділу. [PERSON] визнала, що заборгованість за кредитними договорами від 27.06.2007р., 21.12.2007р., 08.07.2008р. становить 80.240,61 грн., але відповідно до ч.2 ст.70 СК України просила відступити від засад рівності часток подружжя, визнати заборгованість за позивачем, а її звільнити від боргу за кредитними договорами у зв'язку з тим, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення родини, у зв'язку з чим вона вимушена була у 2010 році продати коштовності, що були подаровані їй батьками, фізичній особі-підприємцю [PERSON] за 18.600 грн., які були витрачені на погашення заборгованості за кредитними договорами. Не визнала позовні вимоги [PERSON] до неї про поділ квартири [ADDRESS], так як вказана квартира була придбана за грошові кошти, які отримав за кредитним договором за життя її батько у відділенні Промінвестбанку у 1997 році. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994 року по 24 лютого 2011 року. Між сторонами шлюбний договір або будь-який інший договір про розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, не укладені. Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 14 лютого 2011 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що набрало законної сили 24 лютого 2011 року, встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2011 року. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченим 1 жовтня 1997 року державним нотаріусом Кіровської державної нотаріальної контори Донецької області Кардашевською М.В., зареєстрований в реєстрі за № 2084, та реєстраційного свідоцтва Кіровського БТІ від 9 жовтня 1997 року. Вартість спірної квартири визначена за домовленістю між сторонами і становить 100.000 грн. Автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2007 року, зареєстрований в РЕВ УДАІ м. Шахтарська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Вартість спірного автомобілю визначена за домовленістю між сторонами і становить 44.049,60 грн. Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладені кредитні договори № 014/07-162/184 від 27.06.2007р. на суму 54.810 грн., № 014/07-162/606 від 21.12.2007р. на суму 35.700 грн., № 014/07-162/250 від 08.07.2008р. на суму 20.900 грн. За період з 1 жовтня 2011 року по дату ухвалення рішення суду про поділ майна подружжя, позивачем [PERSON] сплачено платежів з урахуванням відсотків за кредитними договорами № 014/07-162/184 від 27.06.2007р. на суму 44.542,50 грн., № 014/07-162/606 від 21.12.2007р. на суму 18.953,53 грн., № 014/07-162/250 від 08.07.2008р. на суму 25.401,26 грн., а всього на суму 88.897,29 грн. Свідок [PERSON] показала, що квартира [ADDRESS] та автомобіль Chevrolet були придбані її братом [PERSON] та колишньою невісткою [PERSON] за час шлюбу за рахунок їх спільних коштів, а за автомобіль її батько вносив перший внесок за рахунок коштів від продажу свого власного автомобілю. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. При визначенні розміру часток майна дружини і чоловіка суд керується частинами 1, 2 ст.70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і ч чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї. Частиною 1 ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS], зареєстрована на [PERSON], автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON], набуті за час шлюбу [PERSON] з [PERSON], отже належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що кредитні договори, укладені позивачем [PERSON] в інтересах сім*ї, і майно, одержане за цими договорами, фактично використане в інтересах сім*ї, що відповідачкою не спростовано, вони створили обов'язки й для відповідачки [PERSON] Оскільки між колишнім подружжям [PERSON] відсутня домовленість про порядок поділу майна, суд вважає за необхідним, беручи до уваги інтереси сторін та обставини справи, що мають істотне значення, поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вирішуючи питання про розмір часток майна сторін при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з того, що шлюбний договір між сторонами не укладений, інше не визначено домовленістю між ними, а тому вважає, що частки майна [PERSON] та [PERSON] є рівними. Суд не вбачає підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факти недбання позивачем про матеріальне забезпечення сім*ї, приховування, знищення чи пошкодження спільного майна, витрачання його на шкоду інтересам сім*ї. Згідно розписки фізичної особи-підприємця [PERSON] від 16 липня 2010 року він дійсно купив у [PERSON] жіночі золоті вироби: сережки, каблучки, підвіски, браслети, ланцюжки на суму 18.600 грн. Разом з тим, даний документ не доводить недбання позивачем про матеріальне забезпечення своєї сім*ї. Враховуючи, що спірні квартира та автомобіль є неподільними речами, і жодним із подружжя не вчинено дій, передбачених ч.ч.4, 5 ст.71 СК України, суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності.

Outcome: partial