Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] управління НПУ в Донецькій області, [PERSON] Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірною бездіяльністю посадової особи Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області у розмірі 5000 грн., суму компенсації за відрив від звичайних занять та витрати на проїзд до суду. В обґрунтування\~ позову\~ зазначив, що ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення від 15 листопада 2018 року (ЄО №11315). Позивач вважає, що незаконними діями уповноваженими особами Національної поліції України йому завдано душевні та моральні страждання, він відчуває образу та перебуває у стресовому стані та були порушені його законні права. Також, позивач вважає, що має право на справедливу компенсацію за відрив від звичайних занять, оскільки через брак коштів не має змоги звернутися до адвоката та змушений самостійно вивчати законодавство України з метою звернення до суду за захистом своїх порушених прав, витрачати час та грошові кошти на поїздки до суду. Представник відповідача [PERSON] управління НПУ в Донецькій області надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають позовні вимоги необґрунтованими та просять відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів, якими він обґрунтовує свої моральні страждання, не надано розрахунків з яких він виходив щодо визначення розміру моральної шкоди, не доведено яким саме чином порушення, як він вважає, завдало йому моральних страждань і у чому саме воно полягало. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON]\~ Державної\~ казначейської служби\~ України у м.\~Добропіллі Донецької\~області та [PERSON] управління НПУ в Донецькій області в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. 26 листопада 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви [PERSON] від 15 листопада 2018 року (ЕО № 11315) про вчинення кримінального правопорушення ФОП [PERSON] за ст.189 КК України (вимагання) та за ст.190 КК України (шахрайство). Ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року скаргу [PERSON]І на бездіяльність посадових осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення від 15 листопада 2018 року (ЄО № 11315) задоволено. Визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 15 листопада 2018 року про вчинення ФОП [PERSON] кримінального правопорушення за ст.ст. 189, 190 КК України. Зобовязано уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 15 листопада 2018 року про вчинення кримінального правопорушення ФОП [PERSON] за ст.ст. 189,190 КК України. Відповідно до статті 56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 16\~ЦК\~України визначає - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржувалась протиправна бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровсього ВП ГУНП в Донецькій області та ця бездіяльність уповноважених осіб ухвалою слідчого судді визнана протиправною. Так судом, встановлено, що підставою для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на встановлену ухвалою суду бездіяльність слідчого органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, тому спеціальні підстави для застосування статті 1176\~ЦК\~України відсутні. Позивач зазначає, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив відповідачами [PERSON] управління НПУ в Донецькій області та [PERSON] Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області. Згідно зі статтею 2\~ЦК\~України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої статті 25\~Бюджетного\~кодексу\~України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з пунктом 1 пункту 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня\~\~2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України. Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення). Отже, належним відповідачем у спірних правовідносинах є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Така позиція узгоджується з позицією висловленою Верховним судом у постанові № 61-1385св17 від 13.06.2018 року (справа № 755/12621/16-ц). За ст. 51 ЦПК України суд має право лише за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Позивач [PERSON] звертаючись до суду із вищевказаним позовом, не зазначив відповідачем державу Україну в особі відповідних органів та не звертався до суду із клопотанням про заміну відповідача чи залучення співвідповідача. Клопотання про залучення до участі у справі Державної казначейської служби України в якості співвідповідача позивач також не заявляв. Таким чином, вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню. Разом із тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних учасників справи, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене.

Outcome: dismissed