Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з травня 2015 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, та що спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Крім того, позивач просить, після розірвання шлюбу з відповідачем, відновити їй її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі, та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засідання за правилами загального позовного провадження на 10 січня 2018 року. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву від 10.01.2018 р., яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву від 10.01.2018 р., в тексті якої вказав, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 805; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечило б їх інтересам та інтересах їхніх дітей. В своїх адресованих суду письмових заявах від 10.01.2018 року сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Крім того, з вказаних заяв сторін слідує, що згідно з досягнутою між ними домовленістю, після розірвання шлюбу між ними, їх малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишатимуться проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2015 р., дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]», а після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивачу були присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved