Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

В жовтні 2011 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство Полтавської обласної ради « Полтававодоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. 05 грудня 2011 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2012 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного окремо на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» по 535 грн. 49 коп., заборгованість за послуги з теплопостачання. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кожного окремо на користь держави по 53 грн. 65 коп. судового збору. Судові витрати, що підлягали стягненню з [PERSON] , віднесено за рахунок держави. Згідно ухвали колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області від 19 квітня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2012 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 квітня 2012 року скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2012 року прийнято до провадження позовну заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та зустрічний позов [PERSON], треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Протокольною ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2012 року до участі у справі залучено третіх осіб на стороні позивача за первісним позовом, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, Головне управління житлово - комунального господарства облдержадміністрації, ДП «Полтавастандратметрллогія». Поряд з цим, 22 листопада 2012 року відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав суду уточнений зустрічний позов, в якому просив повторно визнати дії Полтавського комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» по перевірці приладів обліку води за рахунок нього - незаконними, зобов'язати ОКВПТГ «Полтаватекплоенерго» провести переруханок платежів з 01 вересня 2009 року у відповідності до фактично наданих послуг по квартирі [ADDRESS], стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» моральну шкоду у сумі 100 000 грн. та судові витрати. 27 лютого 2013 року відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, в якій просив повторно визнати дії Полтавського комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» по перевірці приладів обліку води за рахунок нього - незаконними, зобов'язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» провести перерерахунки платежів з 01 вересня 2009 року у відповідності до фактично наданих послуг по квартирі [ADDRESS], визнати недійсним правочин (договір) між Полтавським комунальним підприємством теплого господарства «Полтаватеплоенерго» та споживачем [PERSON] від 04 серпня 2008 року за № 1378, стягнути моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» [PERSON], [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, зустрічний позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні в зв'язку з безпідставністю. В судовому засіданні представники третіх осіб на стороні позивача за первісним позовом, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства «Житлово -експлуатаційної організації № 2 Полтавської міської ради - Мироненко Н.Г., Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» Купріян К.І при вирішенні первісного та зустрічного позовів поклались на розсуд суду. Представники третіх осіб на стороні позивача за первісним позовом, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, Державного підприємства «Полтавастандартметрологія» в судове засідання не з'явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представників, при вирішенні первісного та зустрічного позовів покладались на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи на стороні позивача за первісним позовом, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору: Головного управління житлово - комунального господарства облдержадміністрації не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається рекомендований лист про отримання поштового відправлення. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнали в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні. В судове засідання відповідачі за первісним позовом, треті особи на стороні позивача за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги за первісним позовом не визнають в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає первісний позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства «Полтаватеплоенерго» таким, що не підлягає до задоволення, зустрічний позов [PERSON] таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності. Поряд з цим судом встановлено, що останні зареєстровані за даною адресою ( т.1 а.с.5). Більше того, як зазначено в первісному позові, що на підставі договору від 04 серпня 2008 року, укладеного між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та [PERSON], відповідачі користуються послугами з теплопостачання ( т. 1 а.с. 117-118). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття житлово-комунальної послуги, що є результатом господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Так, статтею 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» здійснено розподіл житлово - комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення на: - комунальні послуги (централізоване опалення холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення тощо); - послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ( прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно - технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); - послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); - послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). В судовому засіданні представником позивача за первісним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» [PERSON] зазначалось та наголошувалось на тому, що правовими підставами для звернення до суду з позовом до відповідачів за первісним позовом стало те, що останні протягом кількох років не проводили державної метрологічної повірки приладів обліку гарячої води, в зв'язку з цим підприємство проводить нарахування за послуги гарячого водопостачання не за показниками приладів обліку, а з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі відповідача та на підставі тарифів за підігрів води на 1 особу. Зважаючи на вказані обставини, за період з 01.09.2009 року по 01. 09.2011 року утворилась у відповідачів за первісним позовом заборгованість у сумі 1961 грн. 18 коп., загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 2141,95 грн.. При цьому вказала, що особистий рахунок відкрито на [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Дана квартира має всі комунальні зручності, в тому числі - централізоване опалення та гаряче водопостачання. Більше того, в своїх поясненнях остання наголошувала на тому, що дані правовідносини між сторонами по справі регулюються договором про надання послуг теплопостачання від 04 серпня 2008 року. У відповідності до п. 4.9 вказаного договору, визначено, що приймаються до розрахунку показання засобів обліку теплової енергії та води, які мають клейма та свідоцтва про проходження Державної метрологічної повірки, термін якої не закінчився. Пунктом 4.12 вказаного договору визначено, що засоби обліку гарячої води, встановлені у квартирі та на вводі в будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка проводиться у строк, що не перевищує один місяць. За цей час споживач оплачує за послуги з підігріву води із середньомісячними показниками засобів обліку за попередні три місяці. У разі несправності засобів обліку, що не підлягають усуненню, знаходження їх на повірці більше одного місяця, втручання в їх роботу, плата за послуги з моменту їх виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Крім того, наголошувала на тому, що у відповідності до частини 2 статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність - засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну службу. Тому, зважаючи на дану норму Закону ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», як вказала представник позивача за первісним позовом, не може проводити метрологічну службу, відповідно проводити нарахування за гаряче водопостачання згідно показників засобів обліку води. Таким чином, судом встановлено, що за власні кошти відповідачі за первісним позовом придбали та встановили у квартирі [ADDRESS] 4 прилади обліку води, два з яких Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 24 березня 2004 року прийняло на абонентський облік у відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2007 року. Вказана вище обставина підтверджується Актом прийняття №13780 приладів обліку гарячої води на абонентський облік абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно даного Акту від 24.03.2004 року, складеного та підписаного техніком ВП «Полтаватеплоенерго» [PERSON] і абонентом [PERSON], встановлено, що даний Акт складено на підставі «Акта прийняття в експлуатацію приладів обліку води» від 23.03.2004 року, складеного представником ОП «Полтававодоканал» нач. Інспекції Сердюк А.А. 23/ВКГ, ВО «Полтаватеплоенерго» прийнято на абонентський облік з 23.03.2004 по 10.02.2006 року лічильник гарячої води: КВ-1,5, заводський номер 090030 та КВ-1,5, заводський номер 090109 (т.4 а.с. 135). Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що періодична державна метрологічна повірка приладів обліку гарячої води, які встановлені в квартирі відповідачів за первісним позовом, після 10.02.2006 року не проводилася. Поряд з цим, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» самостійно, в односторонньому порядку було встановлено наступний термін повірки вказаних лічильників в строк до 01.01.2010 року. Більше того, судом встановлено, що термін повірки приладів обліку скінчився 01 січня 2010 року та державну повірку у встановлений строки дані прилади обліку води не пройшли. За період з 01 січня 2010 року до 01 вересня 2011 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» проводило нарахування за вказані послуги з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб, на підставі тарифів за підігрів на одну особу. У відповідності до частини 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено учасників договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, та при цьому визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Таким чином, зважаючи на вказані обставини та факти вбачається, що характер правовідносин, що склався між сторонами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідчить про те, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг по забезпеченню теплопостачання квартири, в якій мешкають споживачі послуг [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, визначено та врегульовано ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Так, частиною 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено прядок подання фізичним особам, що не є суб'єктами підприємницької діяльності - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. У відповідності до статті 21 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що до державного метрологічного контролю належить, зокрема повірка засобів вимірювання техніки. Всупереч вказаним нормам закону, які визначають та регулюють порядок повірки засобів вимірювання техніки, представником позивача за первісним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» наголошувалося на тому, що у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що роботи з обслуговування внутрішньо будинкових мереж, в тому числі засобів обліку, які мають метрологічні характеристики, входять до складу послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. У відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 7 даного Закону передбачено, що визначення виконавця житлово-комунальних послуг здійснюється виключно органом місцевого самоврядування відповідно до Порядку визначення виконавця житлово - комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 25.04.2005 року № 60. Відповідно до п.1.3 вказаного вище Порядку визначено, що виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у п.1.1, може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених ч.2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Більше того, останньою в судовому засіданні зазначалось, що відповідно до Закону України «Про житлово - комунальні послуги» роботи з обслуговування і внутрішньобудинкових мереж, в тому числі засобів обліку, які мають метрологічні характеристики, входять до складу послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом вказала, що у відповідності до рішення № 50 Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20.02.2008 року визначено виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади міста Полтави, яким за даною адресою є Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради. В судовому засіданні представником позивача за первісним позовом зазначено, що відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води та теплової енергії входить до складу послуг, які отримує споживач з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зважаючи на вказане вище, наголошувала на тому, що проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі демонтаж, транспортування та монтажу після повірки здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати понесені виконавцем включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сплачуються споживачем щомісячно. Суд критично ставиться, до вказаних доводів представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за первісним позовом, оскільки доводи та твердження останньої прямо суперечать нормам Закону, які регулюють порядок проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що визначені ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Полтавської міської ради від 24 грудня 2012 року, Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлових будинках комунальної власності ( т. 4 а.с. 134). При цьому, в вищевказаних рішеннях Полтавської міської ради послуга з періодичної повірки квартирних засобів обліку водопостачання до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Полтаві включена не була та не був затверджений (погоджений) органами місцевого самоврядування кошторис, за яким би визначався розмір плати за проведення періодичної повірки вказаних засобів. Більше того, слід зазначити, що державний орган, який здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, яка відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1073/2011, Комісія здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, зокрема у сфері теплопостачання ( крім діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювальні джерела енергії), централізоване водопостачання та водовідведення. Як вбачається з листа від 10 грудня 2012 року за № 4571/01-13-06, направленого на адресу суду Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, вказано, що встановлення тарифів саме на комунальні послуги для кінцевих споживачів за послуги з централізованого опалення на 1м2, та постачання гарячої води за 1 м3 ( за наявності лічильників) або вартість місячного нормативного споживання гарячої води на 1 людину, згідно чинного законодавства, відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування ( т. 4 а.с.39-43). Слід звернути увагу, що статтею 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг. З наведених вище обставин та фактів, вбачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлових будинках комунальної власності. Поряд з цим, встановлено та підтверджено в судовому засіданні представником позивача за первісним позовом, що в зв'язку з тим, що не проведена повірка приладів обліку води в квартирі відповідача за первісним позовом, підприємство проводить нарахування за послуги гарячого водопостачання не за показниками приладів обліку, а з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі відповідача та на підставі тарифів за підігрів води на 1 особу у відповідності до порядку зазначеному у листі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг, що є неправомірним. У відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2007 року, а саме пункту 9, визначено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціальною організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Крім того, даними Правилами визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Так, частиною 4 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду) на періодичну повірку цих засобів та оплата за роботу, пов'язану з повіркою, установлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у томі числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємства і організацій, які надають послуги з водопостачання. Більше того, статтею 21 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що до державного метрологічного контролю належить, зокрема повірка засобів вимірювальної техніки. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати з періодичної повірки обслуговування і ремонту засобів обліку води, які є власністю фізичної особи - споживача, не включаються до складу тарифів та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Положеннями вказаного вище пункту Постанови визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у томі числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Законодавцем, а саме положенням статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», визначено, що проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Положенням пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2007 року, визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені в квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Законодавцем визначено порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювання якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) , так частиною 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, яка встановлюється Кабінетом міністрів України. Так, нормами даної статті визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Слід зазначити, що у відповідності до пункту 16 вказаних вище Правил визначено право споживача проводити позачергову повірку за власні кошти квартирних засобів обліку у разі виникнення в нього сумнівів щодо правильності їх показань, про що він інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки. Таким чином, як вбачається з аналізу даних норм закону, які регулюють правовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами за первісним позовом, чинним законодавством на споживача не покладено обов'язку по проведенню чергової повірки засобу обліку, а є, зважаючи з аналізу вказаних норм, лише правом останнього. Поряд з цим, судом встановлено, що споживачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти надання приладів обліку для перевірки ніколи не заперечували, та відносно таких перевірок жодних перешкод надавачу послуг не чинили. В судовому засіданні відповідачем за первісним позовом - позивачем за зустрічним позовом [PERSON] зазначено, що 17 грудня 2009 року ним особисто, рекомендованим листом було направлено на адресу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» письмову скаргу керівництву «Полтаватеплоенерго» про те, що їх систематичні письмові вимоги щодо періодичної перевірки приладів обліку за рахунок споживача та погрози щодо переведення квартири на «норми споживання» є незаконними. Поряд з цим, в судовому засіданні представником третьої особи на стороні позивача за первісним позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» зазначено, що КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» проводить свою діяльність на підставі ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Ліцензована діяльність з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача. Діяльність у багатоквартирному будинку - не ліцензований вид діяльності, тому витрати на її здійснення не можуть бути включені до тарифів на виробництво послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, вказав, що у відповідності до «Порядку встановлення вимог щодо провадження суб'єктами природних монополій господарської діяльності, яка не належить до сфери природних монополій, та обмежень щодо суміщення видів господарської діяльності суб'єктами природних монополій та суб'єктами господарювання на суміжних ринках у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення», не допускається субсидіювання інших крім ліцензованих, видів діяльності за рахунок господарської діяльності, що належить до сфери природних монополій. Представник третьої особи на стороні позивача за первісним позовом КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» також вказала, що підприємство КП «Полтававодоканал» не має права за рахунок тарифного доходу, отриманого від впровадження господарської діяльності з централізованого водопостачання, відшкодовувати витрати на здійснення робіт на внутрішньо будинкових мережах. Поряд з цим зазначила, що КП «Полтававодоканал» проводить періодичну повірку засобів обліку, але, так як до складу витрат із збуту послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, не входять витрати на повірку засобів обліку води, вартість додаткових послуг, які надаються КП ПОР «Полтававодоканал» фізичним особам на їх внутрішньо будинкових мережах, нараховується згідно калькуляції. Так, судом встановлено, що відповідно до Постанови Національної комісії № 186 від 18.05.2012 року Комунальному підприємству Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення на території України строком дії п'ять років з 19 травня 2012 року ( т.4 а.с.127). Слід звернути увагу, що у відповідності до частини 2 статті 15 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2007 року, передбачено проведення періодичної повірки засобів обліку води і теплової енергії у строк, що не перевищує одного місяця. Також визначено, що цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: - з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місці; - з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. Проте, пунктом 17 «Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 955 від 10.07.2006 року, передбачено включення до складу витрат із збуту теплової енергії витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювання теплової енергії, якщо зазначені засоби є власністю підприємства. Таким чином, лише за таких підстав передбачено, що витрати на проведення повірки включаються до тарифів споживачів, що проживають у будинках, обладнаних будинковими приладами обліку. Вказані обставини свідчать про те, що за наявності квартирного засобу обліку включення до тарифів таких споживачів витрат на проведення періодичної повірки засобів обліку не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа від 27.12.2011 року за №15-03/6268, наданого Державним підприємством «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» ДП «Полтавастандартметрологія», вказано, що дія Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідно до ст.2 поширюється на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювання якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду». Крім того, зазначено, що лічильники води, що встановлені в квартирах фізичних осіб, обов'язково підлягають періодичній повірці; результати вимірювань, які виконані засобом вимірювальної техніки ( в тому числі лічильником води) з минулим терміном періодичної повірки, не можуть бути використані в сфері поширення державного метрологічного нагляду; підприємство, яке надає послуги з підігріву води, не може використовувати для розрахунку результати вимірювань, які одержані лічильником з минулим терміном повірки (т.1 а.с.76-77). Крім того, судом встановлено, що ДП «Полтавастандартметрологія» виконує повірку квартирних лічильників на замовлення таких організацій, що мають відповідне обладнання для проведення цієї роботи в тому числі ПОВКПТГ «Полтаватеплоенерго», що підтверджується листом Генерального директора ДП «Полтавастандартметрологія», наданого на адресу Голови комісії з проведення реорганізації КРУ в Полтавській області, де вказано, що в зв'язку з відсутністю необхідного обладнання, ДП «Полтавастандартметрологія» повірку квартирних водолічильників безпосередньо для фізичних осіб не виконує, але згідно з вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» ця робота виконується по домовленню з організаціями КП «Полтававодоканал», ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», ТОВ «Техцентрсервіс», які в свою чергу приймають на повірку водолічильники у фізичних осіб (т.1 а.с. 58). Таким чином, з огляду на вище викладені обставини та факти, судом встановлено, що повірка побутових лічильників повинна здійснюватись за рахунок підприємств та організацій, які надають послуги по тепло - та водозабезпеченню, а не за рахунок споживача. Поряд з цим, такий висновок був наданий Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, де було вказано, що періодична повірка, обслуговування та ремонт побутових приладів обліку здійснюється за рахунок підприємств, що надають послуги з централізованого водопостачання, централізованого постачання, гарячої води та централізованого опалення, якщо засоби обліку знаходяться у їх власності (т.1 а.с. 78-79). Встановлені вище обставини факти спростовують твердження представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про правовірність звернення останніх до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та нарахування заборгованості в зв'язку з не проведенням споживачами повірки засобів обліку води, оскільки чинним законодавством не покладено на них обов'язку по проведенню чергової повірки засобу обліку. Поряд з цим, представником позивача за первісним позовом так і не надано було суду будь-яких доказів про те, що споживачі перешкоджають проведенню такої повірки засобів обліку чи чинили з свого боку перешкоди у її проведенні. З аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що витрати, пов'язані з проведенням повірки лічильників, не були включені у тарифи послуг, а, відповідно, їх оплата не проводилась останніми, що не звільняє виконавця послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від обов'язку по проведенню останніми чергової повірки квартирних засобів обліку. Крім того, слід вказати, що згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року визнано дії Полтавського комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» щодо спонукання проведення перевірки приладів обліку води за рахунок [PERSON] - незаконними. Зобов'язано КП «Полтававодоканал» та ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» провести перерахунки платежів з 10 лютого 2007 року у відповідності до фактично наданих послуг по квартирі [ADDRESS] (т.1 а.с.22-24). Дане рішення набрало законної сили, та у встановленому законом порядку до теперішнього не оскаржено. Так, вищевказаним рішенням, винесеним Апеляційним судом після сплину терміну чергової повірки приладів обліку гарячої води абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що повірка побутових лічильників повинна здійснюватися за рахунок підприємств та організацій, які надають послуги по тепло - та водовідведенню, а не за рахунок споживача. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від т18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Більше того, судом встановлено, що дане рішення в повному обсязі виконане КП ПОР «Полтававодоканал» та виконується ними по сьогоднішній день шляхом проведення нарахувань згідно показань квартирних засобів обліку. Встановлені судом обставини та факти свідчать про надуманість та безпідставність тверджень представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо правомірності дій останніх з приводу нарахування споживачам заборгованості з послуг, які надаються їхнім підприємством з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі відповідача та на підставі тарифів за підігрів води на одну особі, без проведення чергової повірки приладів обліку, та наполягання на тому, що повірка лічильників є виключно обов'язком споживача послуг, а не виконавця цих послуг, як це встановлено нормами чинного законодавства. Більше того, судом встановлено до в рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року , яке набрало законної сили та відповідно є таким, що підлягає обов'язковому виконанню, надано оцінку діям ПОКВПТГ «Полтаватеплоенеорго» та визначено, що дії даної організації щодо створення умов, згідно яких вони змушували споживачів до зняття лічильників та їх перевірки за рахунок споживача, є незаконними, що вкотре свідчить про безпідставність позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» незаконними та зобов'язання останніх провести перерахунок платежів у відповідності до розміру фактично наданих ними послуг є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні позивачем за зустрічним позовом [PERSON] а представником його інтересів - адвокатом [PERSON] вказувалось, що ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в первісному позові посилається на договір від 04 серпня 2008 року. При цьому, в рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року вказано, що між сторонами ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] діє договір від 14 лютого 2004 року. Відповідно до п. 9.2 вказаного договору він є чинним і до теперішнього часу, як було зазначено позивачем за зустрічним позовом [PERSON]. Поряд з цим, останнім в судовому засіданні зазначено, що даний договір з «мокрою печаткою» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» наявний у нього. Також, відповідач, ніколи не надавав жодних пропозицій щодо його розірвання, або змін умов правочину. Крім того, позивачем за зустрічним позовом наголошено, на тому, що ні він, ні члени його родини зобов'язань про взяття на себе функцій надавачів послуг з періодичної повірки лічильників ніколи не брали, копія даного підробленого договору від 04.08.2008 року, як було наголошено [PERSON], була отримана ним в ході судового розгляду справи 03.01.2012 року. При цьому, останній наголошував на тому, що відповідачем за зустрічним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проігноровано вимоги ст. 203 ЦК України щодо волевиявлення учасника правовідносин, що є необхідною умовою для чинності правочину, ст. 207 ЦК України обов'язковість наявності підпису сторін, та вимоги ст. 638,640 ЦК України про те, що договір має укладатись або змінюватись шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, позивачем за зустрічним позовом наголошено на тому, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які є надавачами послуг, грубо порушено вимоги ст.ст. 651,654 ЦК України, оскільки зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін. Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Жодної із вищевказаних вимог норм цивільного законодавства ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не виконано. Навпаки, шляхом обману, без відому позивача за зустрічним позовом підробили договір, датований 04 серпня 2008 року, та в послідуючому використали з метою невиконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року, про що було звернуто увагу суду в судовому засіданні позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та представником його інтересів - адвокатом [PERSON]. В матеріалах справи мається договір № 1378 про надання послуг теплопостачання від 04 серпня 2008 року, кладений між Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та споживачем [PERSON] ( т.1 а.с.117-118). Судом встановлено, що на предмет відповідності дійсності підпису споживача [PERSON] в даному договорі, 13 квітня 2012 року органами міліції по факту підробки працівниками «Полтаватеплоенерго» правового документа, договору датованого 04.08.2008 року, порушено та на даний час триває досудове розслідування, яке провадиться працівниками СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, кримінальної справи за ознаками скоєного злочину, передбаченого ст. 358 КК України (справа № 12326009). Поряд з цим, в рамках вказаного кримінального провадження було проведено судову почеркознавчу експертизу та у відповідності до висновку експерта №362 від 25.09.2012 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Споживач» в електрофотокопії договору № 1378 від 04 серпня 2008 року про надання послуг теплопостачання між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачем [PERSON], а також зразки підписів [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю транскрипційно розбіжні (мають різну будову). Зі зразками [PERSON] - досліджуваний підпис співпадає за будовою та загальними ознаками, які проявились. Але питання щодо встановлення виконавця підпису в графі: «Споживач», зображення якого є в наданій для дослідження електрофотокопії договору, експертами почеркознавцями не вирішується (відповідно до п. 7.2 рішення Координаційної ради з проблем судової експертизи при МУЮ від 02.03.2012 року). В зв'язку з цим відповісти на питання про виконавця підпису в графі:»Споживач» в електрофотокопії договору № 1378 від 04.08.2008 року, не представляється можливим ( т. 2 а.с.124-128). Судом встановлено, що даний висновок експертизи проведено на підставі копії договору від 04 серпня 2008 року, оскільки на час призначення та проведення експертного дослідження оригінал договору, згідно листа № 19-17/1431 від 07.05.2012 року генерального директора «Полтаватеплоенерго», був відсутній. Тому, зважаючи на вказані обставини та факти, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив визнати договір від 04 серпня 2008 року недійсним, мотивуючи тим, що є висновок спеціаліста №362 від 25.09.2012 року про те, що зображення підпису від імені [PERSON] в графі «Споживач» в копії договору № 1378 від 04 серпня 2008 року про надання послуг теплопостачання між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачем [PERSON], не відповідає підписам, наданим як зразки підпису [PERSON]. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не можу бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що по факту підробки даного правочину триває досудове розслідування по кримінальній справі, порушеній по даному факту. Будь-яких службових чи посадових осіб ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які б підробили даний документ, органами досудового слідства на даний час не встановлено, в зв'язку з чим суд оцінює критично доводи позивача за зустрічним позовом та його представника щодо підробки вказаного правочину та укладання його шляхом обману, без відому [PERSON]. Крім того, [PERSON] та його представником не надано суду достатніх, беззаперечних та переконливих доказів на підтвердження вимог щодо недійсності зазначеного правочину. Докази ж, на які посилається [PERSON] в своєму зустрічному позові, не несуть в собі наперед визначеної сили і оцінюються судом на рівні з іншими доказами та з урахуванням встановлених судом фактів та обставин. Так, посилання [PERSON] та його представника з приводу того, що недійсність даного правочину підтверджується рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30 жовтня 2007 року, яким встановлено, що між сторонами діє договір від 14.02.2004 року, не можуть бути прийняті судом, оскільки оспорюваний правочин датований після постановлення судом даного рішення, а саме 04.08.2008 року, тоді як рішення прийняте було 30.10.2007року. Тобто на час винесення судом рішення - вказаного правочину в природі не існувало. Інших доказів на підтвердження недійсності даного правочину стороною позивача за зустрічним позовом надано суду не було. При цьому, посилання представника позивача за первісним позовом [PERSON] щодо дійсності угоди від 04.08.2008 року, в зв'язку з тим, що згідно квитанції № 014501671 від 09.08.2008 року, тобто після укладення оспорюваного правочину, споживачами було сплачено кошти в сумі 75,75 грн., як виведену працівниками ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість на час його укладення (т.1 а.с.119), що вказує на особисту присутність споживачів під час його підписання, суд розцінює критично. Так, судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що показники лічильників могли прийматися працівниками абонентського відділу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в телефонному режимі, що в свою чергу спростовує доводи останньої про особисту присутність споживачів саме 04.08.2008 року при укладенні даного правочину, оскільки кошти були сплачено лише через 5 діб після його укладення. Дані твердження є лише припущення представника позивача за первісним позовом, що не може бути покладено судом в основу судового рішення. Інших достатніх, беззаперечних та переконливих доказів на підтвердження дійсності даного правочину представниками позивача за первісним позовом суду так надано і не було. Крім того, судом задовольнялися клопотання представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо призначення по даній справі почеркознавчої експертизи, які так і не були проведені з вини останніх. Поряд з цим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 червня 2014 року суддею Ленінського районного суду м. Полтави Парахіною Є.В. задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області про тимчасовий доступ до документів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», а саме оригіналу договору № 1378 від 04 серпня 2008 року про надання послуг теплопостачання, укладеного між підприємством та [PERSON], для призначення в подальшому судової почеркознавчої експертизи ( т.4 а.с. 209). Більше того, як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області лейтенанта міліції Лисяка Г.В., на адресу Генерального директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 18.03.2013 року за вих. № 10/4260, що в його провадженні перебуває кримінальна справа №123226009 порушена за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України ( т.4 а.с.208). Таким чином, обставини підробки підпису споживача у оспорюваному правочині є предметом дослідження порушеного кримінального провадження, в зв'язку з чим вказані обставини підлягають детальній перевірці в рамках кримінальної справи, в якій способи доказування є більш ширшими. Зважаючи на встановлені судом обставини та факти, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним правочину від 04 серпня 2008 року № 1378 про надання послуг теплопостачання, укладеного між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON], є безпідставними та недоведеними достатніми, належними та допустимими доказами в зв'язку з передчасністю заявлених позовних вимог, оскільки на даний час триває досудове розслідування по факту підроблення предмету позову - правочину від 04 серпня 2008 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, та на даний час слідчим СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області отримано тимчасовий доступ до оригіналу вказаного правочину, згідно ухвали суду від 24 червня 2014року, з метою призначення судової почеркознавчої експертизи по даному договору. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] також вказував, що до теперішнього часу відповідач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», не маючи законних та правових підстав, щомісячно надсилає на його домашню адресу письмові повідомлення про наявність неіснуючого боргу та відповідно протиправно вимагає провести повірку лічильників за рахунок останнього. Поряд з цим, наголосив, що відповідач за зустрічним позовом систематично в [ADDRESS] , на 9 (дев'яти) під'їздах багатоповерхового будинку, в порушення ст. 3,32 Конституції України, ст.ст. 2,10,11,27,31 Закону України «Про інформацію» та ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», розміщує письмові об'яви, де мешканцям більше 300 квартир, де [PERSON] проживає 22 роки, була надана недостовірна та неповна інформація про заборгованість по квартирі позивача за зустрічним позовом № 256. В зв'язку з чим, мешканці будинку стали робити йому незаслужені та образливі зауваження щодо заборгованості. На думку [PERSON] вказані обставини та факти, які мають систематичний та тривалий характер в часі, є по своїй природі незаконними і протиправними діями відповідача за зустрічним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», чим порушено нормальний соціально - побутовий ритм його життя. Поряд з цим, позивач за зустрічним позовом [PERSON], в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, зазначає, що останній має статус учасника бойових дій, є пенсіонером, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.38). Так, судом встановлено, що відповідно до безстрокової довідки № 372, наданої Третьою міською поліклінікою м. Полтави, [PERSON] за станом здоров'я протипоказані нервові перенапруження ( т.1 а.с.40). Крім того, останнім надано епікріз з історії хвороби хворого [PERSON] № 2553 від 15.10.2013 року про лікування останнього у Полтавському обласному клінічному госпіталі для інвалідів війни ( т. 4 а.с.57). Пунктом 4 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди», визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, даною Постановою Пленуму Верховного суду України визначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що протягом тривалого часу відповідачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» розміщуються письмові об'яви, де мешканцям більше 300 квартир та де [PERSON] проживає 22 роки, надається недостовірна та неповна інформація про заборгованість по квартирі позивача за зустрічним позовом № 256 та направляються на адресу [PERSON] щомісячно письмові повідомлення про наявність заборгованості перед ПОКВПТГ «Полтватеплоенерго» та вимагається провести повірку лічильників за рахунок останнього, що в свою чергу призвело до моральних страждань та переживань позивача за зустрічним позовом [PERSON]. Таким чином, діями відповідача за зустрічним позовом, які тривають протягом останніх п'яти років, та систематичний примус з боку останніх щодо проведення повірки засобів обліку води та сплати заборгованості, та відповідно поширення недостовірної інформації, [PERSON] завдана моральна шкода, яка оцінуюється судом в розмірі 1000 грн. з врахуванням наведених обставин, фактів та наданих суду доказів. Як вбачається з аналізу даних норм права вбачається, що у позивача ПОКВПТГ «Полтваатеплоенерго» не існувало правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що в свою чергу свідчить про необгрутованість та недоведеність позовних вимог, поряд з цим з встановлених судом обставин та фактів вбачається законність та обґрунтованість вимог [PERSON] в частині визнання дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» незаконними, зобов'язання останніх вчинити дії, та стягнення моральної шкоди, в іншій частині позовні вимоги [PERSON] є передчасними по своїй природі, а відтак безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: partial