Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що від спільного шлюбу з відповідачем має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що [PERSON] мешкає з нею та перебуває на її утриманні, продовжує навчання в Білоцерківському національному аграрному університеті, просила стягнути з відповідача щомісячно - із дня початку навчання сина (01.09.2016 року) аліменти (матеріальну допомогу) на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для працездатної особи - до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою та стягнути з відповідача витрати, пов'язані з розглядом судової справи (витрати на правову допомогу) в розмірі 960 грн. 09.03.2017 року ухвалою суду по даній справі залучено в якості третьої особи - [PERSON] В судовому засіданні позивач та третя особа позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовими запереченнями, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони мають спільних синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає разом з позивачем та навчається на другому курсі економічного факультету денного відділення Білоцерківського національного аграрного університету, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року, про що видано довідку від 20.09.2016 року № 596/м. Відповідач від іншого шлюбу має сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач працює в 1ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2005 року, в період з липня 2016 року по грудень 2016 року із його заробітної плати відраховано аліменти в сумі 9 865,75 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково виходячи з наступного. Як встановлено судом, син сторін досяг повноліття і продовжує навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, йому необхідні кошти для оплати за проїзд, на харчування, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що із заробітної плати позивача відраховуються аліменти на іншу спільну дитину сторін, крім того позивач має ще одну дитину від другого шлюбу, тому, на думку суду, доцільним буде стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року на період навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті, але не більше ніж до 23-х років. Вимога щодо визначення мінімального розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути задоволена, оскільки ч. 2 ст. 182 СК України застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Крім того, відповідно до правил ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 у п. 47 роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи той факт, що ухвалою суду до участі у справі залучена особа, що надає правову допомогу, яка діяла на підставі договору № 01/16 від 09.12.2016 року, приймала участь в судових засіданнях, а позивачем за надані послуги сплачено 960 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у вказаному розмірі. Разом з цим, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial