overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В жовтні 2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги належним чином, а також на ті обставини, що через тяжку хворобу дитини не має можливості працювати, а лікування сина потребує значних витрат. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять, письмові заперечення проти позову суду не надані. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 2011 року по 2014 рік, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на його утримання відповідач не надає. Більше того, дитина хворіє на спонтанний субарахноїдальний крововилив, набряк мозку, судомний синдром. Вищезазначені обставини повністю підтверджуються матеріалами цивільної справи. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO]. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В жовтні 2014 позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»в особі представника Духота І.В., звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме простроченої заборгованості по кредиту на загальну суму 20669,01 грн. та судових витрат по справі. В позовні заяві позивач вказав, що між ними та відповідачем 15.06.2011 року був укладений договір № 003-19507-150611 згідно якого відповідач отримала строковий кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, про що неодноразово був повідомлений, однак на даний час кредитна заборгованість ним як позичальником погашена не була. Станом на 16.07.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по тілу кредиту 11299,92 грн., прострочене тіло кредиту 3100,08 грн., заборгованість за відсотками 0,00 грн., заборгованість за комісіями 6269,01 грн., всього на загальну суму 20669,01 грн. Позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі представника по довіреності Духота І.В., подало заяву про розгляд справи без присутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши обставини справи, на підставі наявних у справі доказів досліджених в судовому засідання, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ст.11 ЦПК України, а саме у стягненні заборгованості за договором кредиту. Згідно договору від 15.06.2011 року № 003-19507-150611 п.1.3. відповідач отримав кредит на день укладення цього договору встановлений ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 гривень з сплатою процентів за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 003-19507-150611, станом на 16.07.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по тілу кредиту 11299,92 грн., прострочене тіло кредиту 3100,08 грн.,заборгованість за відсотками 0,00 грн., заборгованість за комісіями 6269 грн., всього на загальну суму 20669,01 грн. Згідно ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно платіжного доручення № 68343296 від 21.08.2014 року позивачем сплачено судового збору 243,60 грн.., які відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення в його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1987 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає розривати шлюб в органах ДРАЦС. Шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені з серпня 2013 року, спільне життя не склалося, сумісне господарство не ведеться. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка у встановленому законом порядку повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2009 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та [PERSON] фактично припинені, спільне життя не склалося, сумісне господарство не ведуть. Позивач просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON]. Вказувала на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2003 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Відповідач є громадянином Туреччини та з 2004 р. він виїхав на проживання до даної країни, через що подружні відносини між ним та відповідачкою фактично були припинені. Всі фізичні та духовні зв`язки між сторонами втрачено. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить шлюб розірвати. Відповідно до заяви, позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, шляхом направлення прохання про вручення за кордоном судових документів компетентному органу Республіки Туреччина. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], громадянин Респ.Туреччина, та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2003 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, оскільки відповідач виїхав на постійне місце проживання до Республіки Туреччина. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе, втрачено духовний зв`язок між сторонами. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2004 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив шлюб розірвати. Відповідно до заяви, позивач просила про розгляд справи без її участі,підтримала вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2004 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся, діти проживають разом з матір'ю, відповідно до домовленості сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2006 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], 2005 р.н., та [PERSON], 2010 р.н. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив шлюб розірвати. Відповідно до заяви, позивачка позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.12.2006 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся, діти проживають разом з матір'ю відповідно до домовленості сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст. 10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить шлюб розірвати. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач, згідно заяви, позов визнав, просив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 р. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся, діти проживають разом з матір'ю, відповідно до домовленості сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст. 10, 60, 212, 214 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В жовтні 2014р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те що вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] Нещодавно вона завагітніла, тому вони з [PERSON] вирішили зареєструвати свої стосунки. При зверненні до відділу РАЦС із заявою про одруження, їм було відмовлено на підставі того, що на момент подачі вказаної заяви вона - [PERSON], не досягла шлюбного віку, а саме 18 років. Надання дозволу на шлюб, їй необхідно у зв'язку з тим, що вона вагітна, строк вагітності складає 16-17 тижнів. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON] Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала свою заяву про надання права на шлюб та просила її задовольнити, оскільки їй незабаром народжувати. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву [PERSON], та просили її задовольнити. При цьому пояснили суду, що вони є рідними батьками [PERSON], і проти надання останній права на шлюб не заперечують, про що надали відповідні заяви (а.с. 18,20). Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є батьком майбутньої дитини [PERSON], бажає з нею одружитися, для того щоб дитина народилася у шлюбі, тому просив суд задовольнити заяву [PERSON], та надати останній право на шлюб (а.с.17). Суд, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на даний час виповнилося повних сімнадцять років. З 2013р. вона знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], який також підтвердив вказаний факт у судовому засіданні. [PERSON] та [PERSON], звернулись до відділу РАЦС Одеського міського управління юстиції із заявою про реєстрацію шлюбу, однак їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що [PERSON] не досягла шлюбного віку на день реєстрації шлюбу, та рекомендовано звернутись до суду, за наданням права на шлюб. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] вагітна і знаходиться на 36 тижні вагітності, на підтвердження чого суду була надана відповідна довідка Жіночої консультації №4 КУ «Пологового будинку №1» від 19.06.2014р. (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Вище наведені письмові докази, доводи заявниці та зацікавлених осіб вказують на той факт що надання права на шлюб, не суперечитиме інтересам неповнолітньої [PERSON], а напроти буде відповідати їм, тому її заява підлягає задоволенню. Судовий збір в сумі 121,80 грн. сплачено заявницею при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 06.08.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 327. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в зв*язку з зайнятістю на роботі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 28.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради, Гуляй польського району Запорізької області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, збереження сім'ї неможливе, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved