Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В грудні 2021 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого вказало, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, які надає позивач, разом з тим відповідачі не оплачують спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.08.2014 по 30.11.2020 в сумі 26479,72грн., які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст.530 ЦК України, постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення». Ухвалою суду від 25.02.2021 замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» подало заяву про уточнення позовних вимог, де просив стягнути з [PERSON] на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 8941,15грн. та 658,88грн. судового збору, [PERSON] на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 12517,62 грн. та 919,62 грн. судового збору, [PERSON] на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 7152,93грн. та 525,50 грн. судового збору. Адвокат Дем`янов Ю.В. діючи в інтересах відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, з огляду на пропуск строку позовної давності щодо позовних вимог станом на листопад 2017 року, в решті вимог відмовити у зв`язку із недоведеністю, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості. Представник позивача подав відповідь на відзив, де вказав, щодо застосування строку позовної давності, то в період з лютого 2015 року по листопад 2017 року відповідачі частково оплачували послуги з теплопостачання, відповідачі є споживачами послуг, оскільки є власниками жилого приміщення, яке приєднане до відповідних внутрішньо будинкових систем теплопостачання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача адвокат Дем`янов Ю.М. в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , де [PERSON] належить на праві власності 1/4 частки, [PERSON] належить на праві власності 1/16 частки, [PERSON] належить на праві власності 5/16 частки. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1,5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Так, відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідачі як власники квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мали обов`язок сплатити позивачеві їхню повну вартість. Отже, відповідачі користуються послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води не проводять, внаслідок чого за період з 01.02.2015 по 30.11.2020 утворилась заборгованість в сумі 28611,70грн. Вказані розрахунки, відповідачами не спростовані, хоча це є процесуальним обов`язком відповідачів згідно вимог ЦПК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що протягом вказаного періоду відповідачами здійснювалась часткова оплата послуг позивача, а отже строк позовної давності позивачем на пропущено. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, як співвласникам квартири багатоквартирному будинку, житлово-комунальних послуг МКП «Хмельницьктеплопомуненерго», або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість відповідно до розміру часток у праві власності на квартиру, а саме, з [PERSON] в сумі 8941,15грн., [PERSON] в сумі 12517,62 грн., [PERSON] в сумі 7152,93грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00грн., а саме з [PERSON] 658,88грн. судового збору, з [PERSON] 919,62 грн. судового збору, з [PERSON] 525,50 грн., судового збору.

Outcome: approved