Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. Представник третьої особи Ренійської міської ради просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспорті сторін [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія актового запису про смерть [PERSON], померлого 10.11.1972р.; копія заповіту [PERSON] від 18.12.1972р на імя [PERSON]; копія актового запису про смерть [PERSON], померлої 26.11.1973р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради народних депутатів від 13.02.1984р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 11.03.2003р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради Одеської області від 29.08.2018р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 25 по вул. Мірошниченко в м. Рені Одеської області; копія довідки Измаїльського МБТІ від 1984р.; копія свідоцтва про право власності від 22.08.1949р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належало по Ѕ частині житлового будинку по вул. Мірошниченко (колишня вул. Фабрична) в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності від 22.08.1949р., [PERSON] помер 10.11.1972р. Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину вищезазначене нерухомого майна. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Спадкоємець першої черги - дружина [PERSON] на момент відкриття спадщини проживала разом зі своїм чоловіком, тобто, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, вона прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. Таким чином, вона набула право власності на цілу частину житлового будинку № 25 по вул. Мірошниченко в м. Рені Одеської області, але не встигла оформити право власності юридично. 26.11.1973 р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на цілу частину вищезазначене нерухомого майна. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, залишила заповіт на імя свого онука [PERSON] (чоловік позивача). Так, спадкоємець за заповітом [PERSON] на момент відкриття спадщини проживав разом зі своєю сімєю у спадковому будинку, тобто, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Тобто, він прийняв спадщину в порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р. Чоловік позивача - [PERSON], помер 11.03.2003 р. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 25 по вул. Мірошниченко в м. Рені. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Так, спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина позивач [PERSON] та його діти відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], та син [PERSON], який помер 22.03.2015р. Ніхто із зазначених спадкоємців першої черги не звернулись у встановлений законодавством строк до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, проте на момент відкриття спадщини його дружина [PERSON], проживала разом зі своїм чоловіком, тобто, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, вона прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. Інші спадкоємці на спадщину не претендують та не заперечують проти того, що їх матір оформила спадщину на своє імя. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, про що 12.09.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] померли до набрання чинності ЦК України 2003р., а позивач фактично прийняла спадщину після їх смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, чоловік позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON], а позивач у справі як спадкоємиця першої черги за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але вона фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із ним, отже вважається такою, що прийняла спадщину. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, на неї не претендують. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не мала змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом, а не до нотаріальної контори. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на право на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved