Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 листопада 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. В період шлюбу в сторін народився [INFO] син - [PERSON]. Позивач зазначає, що до 2017 року вони проживали однією сім'єю. Проте, наразі між ними відсутні будь-які подружні почуття любові, поваги, взаємної підтримки. [PERSON] втратив до відповідача інтерес як до жінки, її поведінка створює між ними атмосферу взаємної неприязні. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинені. За час спільного подружнього життя сторони зрозуміли, що вони не підходять один одному, оскільки мають різні характери та погляди на життя. Також вказано, що за спільною згодою між ними, син буде проживати з відповідачем, а позивач зобов'язується матеріально підтримувати їх сина, приймати активну участь в його вихованні, навчанні та лікуванні. На думку [PERSON], подальше спільне життя з відповідачем є не можливим, а збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що з червня 2017 року вони не живуть разом. Просив позов задовольнити, а також залишити за ним судові витрати. Відповідач позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Також зазначила, що бажає залишитись на прізвищі чоловіка. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.11.2011 року, судом встановлено, що 12.11.2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 3306 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] видане 25.03.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з червня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач виявила бажання залишитись на прізвищі чоловіка, то суд залишає за нею шлюбне прізвище - [PERSON]. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved