Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не зявився. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав, уточнень та доповнень не мав. Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: довідка розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором Р24.184.71898 від 11.07.2014 р., сума 41186 грн. 67 коп.; копія повідомлення ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» адресоване [PERSON] про заборгованість у розмірі 41186,67 грн. ; копія кредитного договору № Р24.184.71898 від 11.07.2014 р. на суму 35000 грн., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]; копія ордеру розпорядження № 1 про видачу кредиту на суму 30171, 55 грн. та сплату страхового платежу на суму 4828,45 грн. від 11.07.2014 р.; копія витягу з особового рахунку з 01.01.2000 р. по 21.03.2016 р.; копія договору факторингу № 30/10-1 від 30.110.2015 р.; копія меморіального ордеру № Р24.184.71898.1 від 11.07.2014 р.; копія витягу з Додатку № 2 до Договору факторингу 31/12-1 від 31.12.2015 р.. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 41186,67 грн.. та стягнути з нього судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., зазначивши, що 11.07.2014 р. ПАТ «Ідея Банк» із відповідачем [PERSON] уклав кредитний договір № Р24.184.71898 від 11.07.2014 р. на суму 35000 грн. строком на 60 місяців, із встановленим графіком щомісячних внесків за кредитним договором та оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту та плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,3500% від початкової суми кредиту (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договір № Р24.184.71898 ) Згідно ордеру розпорядження № 1 про видачу кредиту та розпорядження про сплату страхового платежу від 11.07.2014 р.. на рахунок [PERSON] було перераховано 35000 грн. 31.12.2015 р. між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 31/12-1, за яким ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому передачі прав вимог. Згідно з умовами кредитного договору № Р24.184.71898 від 11.07.2014 р., [PERSON] (позичальник) зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконує умови договору, припинив обслуговування кредиту, не сплачує відсотки за користування ним, у нього, склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями, яка складається з: заборгованості за кредитом 31257,53 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками та комісіями 9929,14 грн.; На виконання ст. 1082 ЦК України відповідача письмо повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором а також про суму заборгованості, шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації, однак відповідачем у добровільному порядку заборгованість досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Р24.184.71898 від 11.07.2014 р. на суму 35000 грн. строком на 60 місяців, із встановленим графіком щомісячних внесків за кредитним договором та оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту та плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,3500% від початкової суми кредиту (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договір № Р24.184.71898 ). У звязку з тим, що позичальник порушив умови надання та порядок повернення кредиту, у нього склалась заборгованість за кредитом 31257,53 грн. та заборгованість за несплаченими відсотками та комісіями за користування кредитом 9929,14 грн.. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі відшкодування збитків. Ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до Додатку № 2 до договору факторингу № 31/12-1 від 31.12.2015 р. (акту прийому передачі вимог) ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 41186,67 грн.. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору: 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved