Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 1995 року по 1996 рік. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Сакського міськрайонного суду від 10 серпня 1999 року з відповідача було стягнено аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку до її повноліття. З 01 вересня 2013 року [PERSON] зарахована до філії Кримського юридичного інституту Національного університету «Юридична академія України ім. Я. Мудрого» денної форми навчання на контрактній основі . Строк навчання до 30 червня 2017 року, тому на даний час вона потребує додаткових витрат , оскільки вартість навчання, учбової літератури, вартість продуктів харчування, вартість проживання у гуртожитку потребує великих матеріальних затрат. Оскільки нею було витрачено на оплату навчання, придбання комп'ютеру, оплату проживання у гуртожитку, оплату проїзду з м. Сімферополь до м. Саки та назад 15 528 грн. 66 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, то на підставі ст. 185 СК України просить стягнути з відповідача половину цих витрат - 7 764 грн. 33 коп. , а також витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. 00 коп. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на придбання праски, пилососа , спортивного інвентарю, мобільного телефону , випускної сукні , взуття, альбому та інше, остаточно просила стягнути з відповідача 18 147 грн. 33 коп. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила у відповідності до викладеного в позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову (а.с.31-33). Додав, що за рішенням суду він сплачує аліменти на дочку від шлюбу з позивачкою , також з нього стягується пеня за заборгованість по аліментам на користь позивача. Крім того, з 25 серпня 2010 року з нього стягуються аліменти на ще трьох його дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. Він є інвалідом третьої групи, має мінімальну пенсію, працює водієм в міській лікарні. Він не має можливості сплачувати ще якісь додаткові витрати. Крім того, вважає, що надані позивачем квитанції на придбання техніки не можуть вважатись доказами, оскільки на них немає прізвища покупця, а крім того, товар було придбано ще в 2011 році. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з тих саме підстав, що й відповідач. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом приходить до наступного. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та не заперечується відповідачем. Також судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Дана обставина підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. На обґрунтування позову позивач посилається на норми ст.. 185 СК України. Зазначена стаття передбачає обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами . До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Причому, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Витрати, які понесла позивачка на оплату навчання неповнолітньої [PERSON] у вищому учбовому закладі, проживання у гуртожитку, придбання комп'ютерної техніки, побутових приборів, проїзд на навчання і додому, на купівлю одягу для випускного вечору, спортивного інвентарю для занять фітнесом не можуть розцінюватись судом як додаткові витрати на утримання дитини в сенсі ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Отримання вищої освіти дитиною, на думку суду, не є розвитком певних її здібностей, тому витрати на навчання у вищому закладі освіти не можуть бути стягнуті з відповідача як додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, що не позбавляє позивача або саму дитину, при досягненні нею повноліття та продовження навчання, звернутись до суду в порядку ст.. 199 СК України за утримання від відповідача у зв'язку із продовженням навчання. За таких обставин, оскільки позивачем, всупереч вимогам ст..ст.10, 60 ЦПК України, не надано доказів , що нею понесені додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) чи дитина потребує додаткових витрат, що викликані особливими обставинами суд не знаходить підстав для задоволення позову. Разом з цим, посилання відповідача та його представника в обґрунтування заперечень проти позову на ту обставину, що він не має можливості сплачувати додаткові витрати на утримання дитини у зв'язку з тим, що сплачує аліменти на дочку від шлюбу з позивачкою , пеню за заборгованість по аліментам на користь позивача, аліменти ще на трьох його дітей в розмірі 1/3 частини заробітку , є інвалідом третьої групи , не можуть бути прийняті судом в якості підстави для відмови у позові через наступне. Із змісту ч.2 ст.185 СК України вбачається, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати, до яких ч.3 ст..79 ЦПК України віднесено витрати на правову допомогу, відшкодуванню також не підлягають. На підставі викладеного, ст. 185 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed