Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 25942,64 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Наказом тимчасово виконуючого обов`язки ректора НАВС від 10.08.2012 № 483 [PERSON] , з 01.09.2012 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. Зазначає, що між НАВС, комплектуючим підрозділом -ГУ МВС України в Луганській області та відповідачем було укладено Договір № 12-116 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС Українив НАВС. Вказує, що відповідно до договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Таким чином, відповідач навчався в НАВС з 01 вересня 2012 року по 26 червня 2015 року і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 25942,64 грн. Крім того, із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі відповідача ознайомлено під підпис та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. На сьогодні, грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, таким чином позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду. Відповідно п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2012 між НАВС, комплектуючим підрохділом - ГУ МВС України в Луганській області та [PERSON] було укладено договір № 12-116 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 10.09.2012 між НАВС, комплектуючим підрохділом - ГУ МВС України в Луганській області та [PERSON] було укладено договір № 12-116 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно п.2.1.3. договору, виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6 Типового договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3 Типового договору, передбачено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчальному закладі та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин: через неуспішність; за порушення дисципліни. Відповідно до п. 4.1., 4.2 вищезазначеного Типового договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Як вбачається з матеріалів справи, Наказом тимчасово виконуючого обов`язки ректора НАВС від 10.08.2012 № 483 [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавра за державним замовленням з 01.09.2012 року: Навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, психологічної служби та Національної гвардії України за напрямком підготовки «Правоохоронна діяльність». Наказом НАВС від 26.06.2015 року № 913 [PERSON] видано диплом бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». Також, судом встановлено, що Наказом ГУ НП в Луганській області від 11.09.2017 року № 644 о/с [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору [PERSON] з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 4.4. вищезазначеного договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення суми здійснюється у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в добровільному порядку вимоги позивача задоволені не були. Згідно розрахунку наданого позивачем, з яким суд погоджується вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 25 942,64 грн., в т.ч.: грошове забезпечення - 6053,65 грн.; витрат на продовольче забезпечення - 7829,72 грн.; витрат на речове забезпечення - 3918,14 грн.; витрат на оплату комунальних послуг та спожитих відповідачем енергоносіїв - 8141,13 грн.. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору від 10.09.2012, а тому з нього слід стягнути на користь позивача витрати за період навчання в розмірі 25942,64 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладажться на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1600,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 509,525,526,530,623,638 ЦК України,

Outcome: approved