Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В жовтні 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-5 т.1) до відповідачки [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1) та відповідача [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05 жовтня 2015р. (а.с. 132-134 т.1), просив суд: -звернути стягнення на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], транспортний засіб марки «Volkswagen», модель T4, 2001р. випуску, державний номерний знак [NUMBER], яке одержано в натурі як спадщина відповідачем 1, на користь [PERSON] у розмірі 3949576,68 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON], який помер [INFO].; -звернути стягнення на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], транспортний засіб марки «Volkswagen», модель T4, 2001р. випуску, державний номерний знак [NUMBER], яке одержано в натурі як спадщина відповідачем 2, на користь [PERSON] у розмірі 3949576,68 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON], який помер [INFO].; -стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи у розмірі 6090,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 грудня 2007р. він уклав договір позики (далі по тексту - договір 1) з [PERSON] (далі по тексту - позичальник, спадкодавець), на підставі якого передав останньому грошові кошти у сумі 50500,0 грн., що було еквівалентно 10000,0 дол. США, на строк до 01 січня 2014р., з цільовим призначенням на придбання трикімнатної квартири [ADDRESS]. В подальшому 14 лютого 2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики (далі по тексту - договір 2) за умовами якого останній отримав 1010000,0 грн., що було еквівалентно 200000,0 дол. США, на строк до 01 січня 2014р. для придбання вищезазначеної трикімнатної квартири. Факт передачі грошових коштів за договорами 1, 2 підтверджується розписками від 05 грудня 2007р. та від 14 лютого 2008р. відповідно. [INFO]. [PERSON] помер, грошові кошти отримані за договорами 1, 2 повернуті не були. 24 червня 2014р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. відкрила спадкову справу за заявами спадкоємців - відповідачів 1, 2 по справі. 15 липня 2014р. позивач проінформував приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. шляхом подачі заяви у письмовій формі про існуючі претензії кредиторів спадкодавця [PERSON] 15 вересня 2014р. позивач пред'явив до відповідачів 1, 2, спадкоємців [PERSON], вимогу (претензію) щодо обов'язку спадкодавця повернути грошові кошти за договорами 1, 2, але грошові кошти в добровільному порядку повернуті не були. Станом на 05 жовтня 2015р. заборгованість відповідачів 1, 2 перед позивачем становить 7899153,36 грн. та складається з: основної суми боргу за договором 1 у розмірі 211474,0 грн., що еквівалентно 10000,0 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 05 жовтня 2015р. (1 дол. США= 21,1474 грн.); основної суми боргу за договором 2 у розмірі 4229480,0 грн., що еквівалентно 200000,0 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 05 жовтня 2015р. (1 дол. США= 21,1474 грн.); 3 % річних від суми боргу за договорами 1, 2 за період з 01 січня 2014р. до 05 жовтня 2015р. у розмірі 234336,36 грн. та інфляційних відшкодувань за період з 01 січня 2014р. до 05 жовтня 2015р. у розмірі 3223863,81 грн. Оскільки відповідачі 1, 2 відмовилися задовольнити вимоги позивача (кредитора) шляхом сплати одноразового платежу в межах вартості майна одержаного ними у спадщину в позасудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та вимагати накласти стягнення на майно отримане відповідачами 1, 2 в натурі в порядку спадкування після померлого [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договорами 1, 2. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто ПАТ «ОТП Банк». В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові з урахуванням поданої заяви про збільшення позову, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що відповідачі 1, 2 не отримали свідоцтв про право на спадщину за законом, на їх думку зазначені договори 1, 2 є підробленими, і у такий спосіб сторона позивача намагається заволодіти майном спадкодавця. Відповідач 2, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, з урахуванням ратифікованих Україною міжнародних договорів про вручення судових документів. Свого представника до суду не направив, заперечення на позов не подавались. Представник відповідача 1, який має довіреність на представлення інтересів і відповідача 2, була надана до матеріалів спадкової справи [PERSON], зазначав, що відповідач 2 не уповноважував його на представлення інтересів в суді. Представник третьої особи ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в частині накладення стягнення на квартиру [ADDRESS], оскільки зазначена квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки №PML-002/038/2008 від 14 лютого 2008р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та померлим [PERSON] Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотала перед судом про розгляд справи у її відсутність (а.с. 89 т. 1). Свідок [PERSON], яка одночасно є представником позивача суду пояснила, що її чоловік - позивач по справі, 05 грудня 2007р., 14 лютого 2008р. надав її вітчиму - [PERSON], грошові кошти у сумі 50500,0 грн. та 1010000,0 грн. відповідно, що еквівалентно в сумі 210000,0 дол. США, при передачі грошових коштів були присутні мати свідка - [PERSON], та свідок [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була присутня під час складання договорів 1, 2, а також бачила передачу коштів за договорами 1, 2 від позивача до [PERSON], про що нею були проставлені підписи на цих договорах та розписках разом з боржником. Суд, заслухавши пояснення представників: позивача, відповідача 1, третьої особи ПАТ «ОТП Банк», розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 05 грудня 2007р. позивач [PERSON] уклав договір 1 з [PERSON], відповідно до п.1 якого останній отримав в борг 50500,0 грн., що було еквівалентом 10000,0 дол. США (а.с. 7, т. 1). Факт отримання грошових коштів підтверджується також розпискою [PERSON] від 05 грудня 2007р. (а.с. 8, т. 1). 14 лютого 2008р. між позивачем та [PERSON] укладено договір 2, відповідно до п. 1 якого позичальник отримав в борг 1010000,0 грн., що було еквівалентом 200000,0 дол. США (а.с. 9, т. 1). Факт отримання грошових коштів підтверджується також розпискою [PERSON] від 14 лютого 2008р. (а.с. 10, т. 1). В судовому засіданні 27 квітня 2016р. свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що грошові кошти за договорами 1, 2 були отримані [PERSON] в квартирі свідка [PERSON] Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 2 договорів 1, 2 позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві позичені суми до 01 січня 2014р. без нарахування відсотків, з урахуванням офіційного курсу НБУ на час сплати боргу або його частини. [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Департаментом здоров'я та психогігієни м. Нью-Йорк 31 грудня 2013р. (а.с. 182, т. 1). Боржник помер до настання строку виконання договорів 1, 2, грошові кошти позикодавцеві повернуто не було. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 18 червня 2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. відкрито спадкову справу №3/2014 до майна померлого [INFO]. [PERSON] Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися спадкоємці першої черги - відповідачі 1, 2. До складу спадкового майна після померлого увійшли: двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 238, т. 1), трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 240, т. 1), транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen», модель T4, 2001р. випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 206, т. 1). Позивач про відкриття спадщини після померлого [PERSON] дізнався 25 травня 2014р. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 15 липня 2014р. позивач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. з письмовою заявою про існуючі претензії кредиторів спадкодавця [PERSON] (а.с. 11, т. 1). Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 15 вересня 2014р. [PERSON] пред'явив до відповідачів 1, 2, спадкоємців [PERSON], вимогу (претензію) щодо їх обов'язку задовольнити вимоги позикодавця з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України одноразовим платежем. Претензія була отримана відповідачами 1, 2, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 19, т. 1). Однак заборгованість за договорами 1, 2 виплачена відповідачами 1, 2 не була. Договори 1,2 є дійсними, оскаржені в установленому законом порядку не були. Згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів 1, 2 на користь позивача основних сум позики за договорами 1, 2, в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину, зокрема 211474,0 грн., що за офіційним курсом НБУ, станом на 05 жовтня 2015р. складало 10000,0 дол. США, за договором 1 та 4229480,0 грн., що за офіційним курсом НБУ, станом на 05 жовтня 2015р. складало 200000,0 дол. США, за договором 2. У силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки умовами укладених договорів 1, 2 (п. 1, п. 2) визначено грошовий еквівалент зобов'язань та спосіб виконання таких зобов'язань в іноземній валюті, що допускається ч. 2 ст. 533 ЦК України, це виключає можливість негативного впливу інфляційних процесів на інтереси позикодавця, тому вимоги позивача про стягнення на його користь інфляційних відшкодувань за договорами 1, 2 є безпідставними. Позивач також просив суд стягнути на його користь 3% річних від прострочених сум за договорами 1, 2, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01 січня 2014р. до 05 жовтня 2015р., але з моменту смерті боржника - спадкодавця до моменту вступу спадкоємців в права на спадщину спадкоємці фактично не мають зобов'язань за цим боргом, а отже, зобов'язані погасити тільки платежі, які зафіксовані на день смерті спадкодавця, тому обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів 1,2 трьох процентів річних лише за період починаючи з 19 вересня 2014 року (дати отримання претензії позивача а.с. 19, т. 1), три проценти річних від суми боргу, які підлягають стягненню з відповідачів 1, 2 за договором 1, становлять 6639,7 грн. (10000,0 дол. США = 211474,0 грн. х 3% х 382 дн./ 365 дн.) та за договором 2 - 132794,08 грн. (200000,0 дол. США = 4229480,0 грн. х 3% х 382 дн./ 365 дн.). Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів 1, 2 на користь позивача за договорами 1,2 за період до 05 жовтня 2015р. 4580387,78 грн. Оскільки відповідачі 1, 2 фактично одержали в натурі по ? частині спадкового майна після померлого [PERSON], розмір їх заборгованості за договорами 1, 2 розподіляється між ними відповідно до розміру їх часток у спадщині, тобто також по ? частині. Відповідачі 1, 2 після отримання претензії позивача від 15 вересня 2014р. не задовольнили його вимоги одноразовим платежем, тому суд, в силу положень ст. 1282 ЦК України, вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості за договорами 1, 2 накласти стягнення на майно, одержане відповідачами 1, 2 в натурі, як спадщина після смерті [PERSON], зокрема транспортний засіб марки «Volkswagen», модель T4, 2001р. випуску, державний номерний знак [NUMBER], ринкова вартість якого станом на 31 травня 2016р. складає 121754,0 грн., відповідно до Звіту №01/0616 від 01 червня 2016р., виконаного ТОВ «Ай Експерт» (а.с. 111 - 120, т. 2), та двокімнатну квартиру №57 загальною площею 45,71 кв. м, в будинку [ADDRESS] що належала [PERSON], ринкова вартість якої станом на 30 травня 2016р., згідно Звіту про оцінку ринкової вартості об'єкту нерухомості, виконаного ТОВ «Ай Експерт», складає 830185,0 грн. (а.с. 121- 150, т.2). Навмисне зволікання відповідачами 1, 2 з отриманням свідоцтв про право на спадщину не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. За змістом ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування). Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015р. по справі № 6-33 цс 15. Разом із тим у абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. Вимога ж сторони позивача про стягнення на її користь в рахунок погашення заборгованості за договорами 1, 2, трикімнатної квартири [ADDRESS], задоволенню не підлягає, так як вищезазначений об'єкт нерухомості є предметом договору іпотеки №PML-002/038/2008 від 14 лютого 2008р., з подальшими змінами та доповненнями, укладеним між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», яке в силу ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та умов договору, має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів 1, 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3045,0 грн. з кожного.

Outcome: partial