Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі, представник Позивача [PERSON], також позовні вимоги підтримав та клопотав про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернулась із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її матері [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами № 15, розташований за адресою Одеська область, м. Рені, ІІ Овражний провулок. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON]; Копія свідоцтва про смерть [PERSON]; Копія свідоцтва про одруження; Копія свідоцтва про народження [PERSON]; Копія свідоцтва про народження [PERSON]; Інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 29409638 від 23.01.2012; Копія постанови про вудмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016; Копія адвокатського запиту № 15 від 30.06.2016; Копія акту про прийняття до експлуатації зікінченного будівництва житлового будинку з надвірними спорудами від 17.01.1994; копія висновку про реєстрацію будинку від 23.03.1994; копія технічного паспорту від 09.06.2016; Копія паспорту [PERSON]; Копія паспорту [PERSON]. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.10.1996 року помер [PERSON] який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON] Заповідального розпорядження спадкодавець не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка в цілому складалась з ? частки житлового будинку з надвірними спорудами № 15 розташованого у м. Рені, ІІ Овражний провулок. На день смерті [PERSON] з ним разом проживала його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 р., зазначені правовідносини регулюються правилами Цивільним Кодексом УСРС. Після смерті [PERSON], серед осіб віднесених законом до спадкоємців першої черги, залишились його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] [PERSON] до та після смерті [PERSON] продовжувала проживати у житловому будинку № 15 у м. Рені ІІ Овражний провулок, слідкувала за належним технічним станом цього будинку, власними коштами провадила поточний ремонт, сплачувала комунальні послуги тощо. Тобто [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як з часу відкриття спадщини та на протязі більш як восьми років обслуговувала, користувалась та володіла спадковим майном, однак не встигла переоформити право власності на спадкове майно на своє ім'я. 19.04.2005 року [PERSON] - померла, та заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила. У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, правові відносини, які виникли внаслідок її смерті регулюються Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року. Як було вже зазначено, [PERSON] фактично належала спадщина, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], у вигляді ? частки житлового будинку № 15 у м. Рені по ІІ Овражносу провулку, тобто внаслідок смерті [PERSON], до складу спадкового майна ввійшло право на весь житловий будинок № 15 розташований у м. Рені, ІІ Овражний провулок. На день смерті [PERSON], з нею разом мешкали її діти, [PERSON]К та [PERSON]. які віднесені законом до спадкоємців першої черги. З дня смерті своєї матері та по сьогодення (одинадцять років) [PERSON] користується та володіє спадковим майном, здійснює за власний рахунок поточні ремонти, утримує будинок та при домову територію, за власні кошти сплачує всі необхідні комунальні платежі. Таким чином, у відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 27.05.2016р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті [PERSON]. це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] вважаючи, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач не заперечував, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця на своє ім'я. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вказаний житловий будинок, з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт спадкового майна, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved