Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, враховуючи остаточно уточнені в ході судового розгляду справи позовні вимоги, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу придбаного нею та її [PERSON] в шлюбі автомобіля Nissan Primera, укладений 21 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], оскільки його продаж здійснено без її згоди як співвласника; здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, з метою чого виділити у власність [PERSON] зазначений автомобіль вартістю 159000 грн., придбаний 07.06.2013 року, кухонний гарнітур вартістю 5296,60 грн., машину пральну вартістю 4179 грн., газову плиту вартістю 4180 грн., а всього майна на суму 172655 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь 86327 грн. грошової компенсації за її ча\-стку в зазначеному спільному майні подружжя. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог, в порядку поділу майна, придбаного у шлюбі з [PERSON], стягнути з неї на його користь 5547,50 грн. грошової компенсації за його частку в спільному майні подружжя, а саме автомобілі та меблях. В судовому засіданні представник [PERSON] первісний позов підтримав та просить задовольнити, в зустрічному позові відмовити. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2002р. Рішенням від 06.09.2016р. Хмельницький міськрайонний суд розірвав шлюб. Спірний автомобіль є спільною власністю подруж\-жя, його придбано 07.06.2013 року у шлюбі, він був зареєстрований за [PERSON] та перебував у його користуванні, однак 21.09.2016 року, тобто після розірвання шлюбу [PERSON] відчужив його за договором купівлі-продажу [PERSON] без відома і згоди [PERSON] За час шлюбу для сім'ї [PERSON] придбала за власні кошти меблевий кухонний гарнітур вартістю 5296,60 грн., машину пральну вартістю 4179 грн., газову плиту, вартістю 4180 грн. Меблів у ПрАТ «БРА Київ» подружжя не купувало. Після розірвання шлюбу в користуванні [PERSON] залишилися вказані кухонний гарнітур, машина пральна та газова плита, в користуванні [PERSON] немає спільного сумісного майна. Враховуючи, що вказані речі є неподільними і залишилися в користуванні [PERSON], вважає за доцільне стягнути з нього компенсацію у розмірі 50% вартості вищезазначеного майна. Щодо вартості переліченого в позовній заяві майна з урахуванням наданого [PERSON] висновку експертного дослідження заперечень не має. Будь-яких коштів на депозитний рахунок суду [PERSON] вносити не бажає, оскільки вважає вимоги [PERSON] щодо сплати йому компенсації у спільному майні необґрунтованими. В судовому засіданні [PERSON] та його представник проти первісного позову заперечили, зустрічний позов просять задовольнити. Пояснили, що спільно придбаний у шлюбі автомобіль [PERSON] був проданий 21.09.2016 року за 1000 грн., внаслідок чого [PERSON] може претендувати лише на частку від суми продажу. Продаж автомобіля та його ціну з [PERSON] не узгоджували. Крім того, 21.07.2014 року в магазині «7 Континент» подружжям були придбані меблі на суму 5296,60 грн., а також в 2015 році в магазині «Мій Дім» були придбані меблі на суму 5799,00 грн. Вказані меблі також підлягають розподілу як спільне майно подружжя. Вказані [PERSON] кухонний гарнітур, пральна машина та газова плита знаходяться у [PERSON], а вітальня у [PERSON] Підписи в накладній про придбання вітальні належать [PERSON] Будь-яких коштів на депозитний рахунок суду [PERSON] вносити не бажає, оскільки вважає, що [PERSON] вже отримала все належне їй після розірвання шлюбу; щодо вартості переліченого в позовній заяві майна з урахуванням наданого [PERSON] висновку експертного дослідження заперечень не має. В судовому засіданні [PERSON] (прізвище до шлюбу - [PERSON]) О.В. проти первісного позову заперечила, пояснивши, що купила спірний автомобіль законно, за 1000 грн., оскільки він був в неробочому стані. На той момент вона вже мала стосунки з [PERSON] і в такий спосіб хотіла допомогти йому, щоб [PERSON] не могла претендувати на автомобіль. Заперечень щодо зустрічного позову не висловила. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 21.07.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано 16.09.2016 року згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 6.09.2016 року у справі № 686/13133/16-ц, копія котрого наявна у справі. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне майно, що стало їх спільною сумісною власністю як подружжя: -автомобіль Nissan Primera, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], вартість якого становить, згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 19.10.2016 року № 370/16, 122330,45 грн., -меблевий гарнітур кухонний вартістю 5296,60 грн., -газову плиту вартістю 4180,00 грн., -вітальню вартістю 5799,00 грн. Вказані обставини в частині придбання автомобіля сторонами визнаються, щодо решти майна підтверджуються договором купівлі-продажу № 72-34486 від 21.07.2014 року, видатковою накладеною № [NUMBER] від 20.07.2015 року, видатковою накладною Рнк/КМ-0000378 від 17.01.2015 року, рахунком № Счт/КМ-0000553 від 17.01.2015 року, листом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11.11.2016 року, товарним чеком № [NUMBER] від 19.07.2015 року, копії котрих наявні у справі. В судовому засіданні сторони погодили вище зазначену вартість переліченого майна як таку, що є дійсною на час розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Після розірвання 16.09.2016 року шлюбу [PERSON] 21.09.2016 року відчужив автомобіль Nissan Primera, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 21.09.2016 року, копія котрого міститься у справі. Про майбутній продаж [PERSON] не повідомив [PERSON] та її згоди на продаж не отримав, що в судовому засіданні визнав. З пояснень [PERSON], наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що на час придбання автомобіля вона усвідомлювала, що вимоги на нього без такого продажу може заявити [PERSON], і саме з метою уникнення цього запропонувала [PERSON] укласти вказаний договір. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони за оспорюваним договором діяли недобросовісно, зокрема, покупець знала, що відчужуване майно належить [PERSON] та [PERSON] як придбане ними у шлюбі і що [PERSON] не отримав згоди [PERSON] на продаж автомобіля. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. У відповідності з ч. 1 ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними . Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Таким чином, продавцями спірного автомобіля могли бути лише [PERSON] та [PERSON] спільно, всупереч чому [PERSON] протиправно позбавлено її частки у праві власності на автомобіль без її відома. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як зазначено в частинах 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, позовну вимогу про визнання даного договору купівлі-продажу недійсним слід задовольнити, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним в постановах від 12.10.2016 року у справі № 6-1587цс16, від 27.01.2016 року у справі № 6-1912цс15, від 7.09.2016 року у справі № 6-727цс16, від 21.10.2015 року у справі № 6-1568цс15, від 30.03.2016 року у справі № 6-533цс16. Доводи представника [PERSON] щодо того, що неотримання згоди дружини саме по собі не тягне недійсності укладеного чоловіком договору, суд до уваги не бере, оскільки ст. 65 СК України, на яку посилається представник, регулюють відносини між такими, що перебувають у шлюбі, дружиною та чоловіком, котрими на момент продажу [PERSON] та [PERSON] вже перестали бути, внаслідок чого до їхніх подальших відносин щодо розпорядження спільним майном застосовуються вимоги не ст. 65 СК України, ст. 369 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, тому розподілу підлягає все вище перелічене спільне майно подружжя. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленій ним в постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-486цс16, згідно котрої у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості щодо поділу майна [PERSON] та [PERSON] не досягнуто, шлюбний договір між ними відсутній. У відповідності зі ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Оскільки попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду ані зі сторони [PERSON], ані зі сторони [PERSON] не відбулося, тому грошова компенсація, зазначена в позовній заяві та зустрічній позовній заяві, присуджена бути не може. Таким чином, спільне майно слід розподілити в натурі з урахуванням його вартості в такий спосіб, аби було максимально дотримано принцип рівності часток, а саме виділивши [PERSON] меблевий гарнітур кухонний вартістю 5296,60 грн. та газову плиту вартістю 4180,00 грн., спільного придбання котрих у шлюбі вона не оспорює, та залишивши [PERSON] пральну машину вартістю 4179,00 грн. та вітальню вартістю 5799,00 грн., спільного придбання котрих у шлюбі він не оспорює. Враховуючи істотну вартість спірного автомобіля та невнесення жодною зі сторін вартості ? автомобіля на депозитний рахунок суду за [PERSON] слід визнати право власності на ? його частку, залишивши у власності [PERSON] іншу ? у праві власності на вказаний автомобіль. Таким чином, у грошовому виразі частки [PERSON] та [PERSON] становитимуть: 70641,83 грн. [PERSON] (61165,23 грн. як ? вартості автомобіля + 5296,60 грн. як вартість меблевого гарнітура кухонного + 4180,00 грн. як вартість газової плити), 71143,23 грн. [PERSON] (61165,23 грн. як ? вартості автомобіля + 4179,00 грн. як вартість пральної машини + 5799,00 грн. як вартість вітальні). Різниця у вартості часток в сумі в сумі 250,70 грн. ((71143,23 грн. - 70641,83 грн.) : 2 = 250,70 грн.) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого: -[PERSON] на загальну суму 1682,57 грн. (в тому числі вимога немайнового характеру про визнання договору недійсним оплачена судовим збором в сумі 551,20 грн.), -[PERSON] в сумі 551,20 грн. Вказані судові витрати слід розподілити наступним чином: -за первісним позовом: судовий збір за позовну вимогу про визнання договору недійсним стягнути в повному обсязі, решту судового збору - пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках з кожного по 741,38 грн., що розраховано наступним чином: (1134,37 грн. судового збору за вимоги майнового характеру та забезпечення позову х 70892,53 грн. вартості присудженого майна : 86327,00 грн. заявлених до стягнення коштів + 551,20 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру) : 2 відповідача = 741,38 грн.; -за зустрічним позовом: виходячи із вартості присудженого майна, стягнути сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 грн. на його користь з [PERSON] в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: partial