overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між сторонами. В обґрунтування позову позивач вказував, що 12 жовтня 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1504. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що на час розгляду справи проживає з відповідачем. Позивач пояснив, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, що призвело до нерозуміння одне одного. Спільного господарства не ведуть. Суперечок майнового характеру сторони не мають. З огляду на вищевикладене позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. В поданих заявах позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач такі вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши надані до суду докази та письмові пояснення, судом встановлені наступні обставини. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] у відповідності до якого сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2007 року у Міському Відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1504. Згідно наданих сторонами пояснень, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину 0 [PERSON], [INFO], що на час розгляду справи проживає разом з відповідачем. Суд враховує, що позивач з відповідачем подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, примиритися не бажають, в зв'язку з чим сім'ю зберегти немає можливості, суд за вимогою позивача та згодою відповідача розриває шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В жовтні 2013року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 446 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя, через що виникали суперечки та сварки. Спільне господарство не ведеться та не підтримуються шлюбні відносини. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 446 (а.с.3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин з жовтня 2013року, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилався на те, що 12.08.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 109 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Подружнє життя з відповідачем не складалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з січня 2012 року, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомленна належним чином, про причини її неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи, про що позивач не заперечував. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.08.2011 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 109. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 114,70 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтував свої вимоги тим, що відповідно до договору № K3XRRX03980070 від 01.09.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2048,40 грн. на строк по 01.09.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним і Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з цим позивач просив стягнути заборгованість яка станом на 20.08.2013 року становить 26272,41 грн. В судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач не зявився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи відповідно до ст..224 ч.1 ЦПК України. Судом встановлено слідуюче. Відповідно до договору № K3XRRX03980070 від 01.09.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2048,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним і позивачем кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з цим виникла заборгованість яка станом на 20.08.2013 року становить 26272,41 грн. яка складається: 2048,40 грн. заборгованість за кредитом; 10510,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 552,09 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 11433,80 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500,00грн. штраф (фіксована частина); 1227,26 грн. штраф (процентна складова). Вказане підтверджується розрахунком заборгованості. Суд вважає, що на підставі ст.. 551 ч.3 ЦК України розмір пені слід зменшити на 2000 грн. і відповідно до ст..ст.1054 ч.1, 1050 ч.1 ЦК України стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 24272,41 грн. за кредитним договором № K3XRRX03980070 від 01.09.2007 року яка складається: 2048,40 грн. заборгованість за кредитом; 10510,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 552,09 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 9433,80 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500,00грн. штраф (фіксована частина); 1227,26 грн. штраф (процентна складова). В решті позову відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги визнати в повному обсязі. Відповідач в суд не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 2002 році уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинені на протязі майже чотирьох років, в зв'язку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з листопада 2012 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що не бажає зберегти шлюб із позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року. Шлюб перший, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, сторони не бажають зберегти сім'ю та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом строку примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини та з лютого 2012 року проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що бажає зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року. Шлюб перший, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, позивач не бажає зберегти сім'ю та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом строку примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги обґрунтувавши тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого є неповнолітня дитина - [PERSON], 2009 року народження, яка проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову у повному обсязі заперечував, просив суд зменшити розмір аліментів до 500 грн. Суду пояснив, що дитина два тижня кожного місяця проживає в нього, він купує речі, іграшки, книжки та інші, на його думку необхідні дитині, речі. Крім того відповідач сплачує рахунок за дитячий садок. Представник відповідача підтримала позицію відповідача щодо розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач проживав в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач працює приватним підприємцем, добровільно надає систематичну матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, але ж на думку суду, виходячи з представлених суду документів, на позивачі лежить основний обов'язок щодо повсякденного догляду, виховання, лікування дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини на користь позивача аліменти, що відповідають 1/2 частини середній заробітній плати позивача у розмірі 800 грн. . На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 04.10.2007 року в сумі 40747,41 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 15.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 40747,41 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2007 року отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же сторін. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 15.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 40747,41 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом; 20555,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12775,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1916,54 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 05.03.2007 року в сумі 23494,16 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2007 року [PERSON]. отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 31.08.2013 р. виникла заборгованість на суму 23494,16 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON]. відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2008 року отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же сторін. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 31.08.2013 р. виникла заборгованість на суму 23494,16 грн., яка складається з наступного: 6827,78 грн. заборгованість за кредитом; 11725,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3345,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1094,96 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 21.04.2008 року в сумі 23174,04 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 14.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 23174,04 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2008 року отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же сторін. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 14.10.2013 р. виникла заборгованість на суму 23174,04 грн., яка складається з наступного: 2808,00 грн. заборгованість за кредитом; 11961,32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6825,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківського послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1079,72 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved