Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Вера», що зареєстрований у регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» вчинено запис від 25 листопада 2010 року за №041069600574 строком на 10 років, в зв`язку з переходом права власності на землю. Позивач зазначає, що в його власності знаходиться земельна ділянка, яка знаходиться на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, кадастровий номер 6323181000:01:000:0243, яка належить йому згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯМ №841848, яка отримана ним в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2010 року, зареєстровано за №1081 приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. ВТМ №352500. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року по справі №820/6351/16, скасовано державну реєстрацію Договору оренди укладеного між позивачем та СТОВ «Надія», оскільки між [PERSON] та ТОВ «Вера» укладено договір оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року, що зареєстрований у регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 25 листопада 2010 року №041069600574 строком на 10 років. Після чого [PERSON] звернувся до ТОВ «Вера» з проханням надати копію договору оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року. Копію договору оренди було надано в серпні 2019 року, відповідно до якої між [PERSON] та ТОВ «Вера» укладено договір оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року, що зареєстрований у регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 25 листопада 2010 року №041069600574 строком на 10 років. Згідно п. 38 договору оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Користуючись своїм правом, як власника, та умовами договору, [PERSON] , повідомив, що не має наміру продовжувати дію договору оренди, оскільки має намір самостійно обробляти земельну ділянку та просив повернути її в стані придатному для використання, оскільки його не влаштовує ні орендна плата, ні форма і строки її виплати, а також умови про заключення договору. В зв`язку зі змінами на ринку орендних платежів орендна плата, яку сплачує ТОВ «Вера», не задовольняє його потреби та потреби його родини і відповідно не є доходом в розумінні цілей ринку, тобто не є конкурентоспроможною на ринку оренди. Сам ринок оренди землі та і принципи ринкових відносин склалися для отримання прибутку, як власником так і орендарем. Діюче законодавство України, яким врегульовано орендні правовідносини визначає, що як орендодавець, так і орендар мають рівні права відносно укладення договору оренди. Ціль оренди як для орендодавця, так і для орендаря - отримання доходів. Укладаючи договір спадкодавця, можливо, як і орендодавця, задовольняла орендна плата в такому розмірі, але за ці роки змінилися ціни, тарифи, змінилося законодавство і вартість земельної ділянки, змінився фінансово-економічний стан орендаря, тобто виникли всі підстави для збільшення розміру орендної плати за використання землі. Діюче законодавство України, яким врегульовано орендні правовідносини визначає, що як орендодавець, так і орендар мають рівні права відносно укладення договору оренди. Ціль оренди, як орендодавця, так і орендаря - отримання доходів. Тобто виникли всі підстави для розірвання договору, оскільки орендна плата ТОВ «Вера» не відповідає реаліям та є неконкурентоспроможна. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 грудня 2019 року. Сторони у судове засідання не з`явились, натомість надали заяви про: представник позивача - позов підтримує у повному обсязі, розгляд справи просить провести без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення, представник відповідача - просить перенести судове засідання, у зв`язку із відрядженням в Донецькій області. Встановлено, що вказана заява представником не підписана, підтверджень, щодо повноважень та перебування у відрядженні не надано. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року постановлено ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон) (на момент виникнення спірних правовідносин), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, яка знаходиться на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, кадастровий номер 6323181000:01:000:0243, яка належить йому згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯМ №841848, яка отримана ним в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2010 року, зареєстровано за №1081 приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. ВТМ №352500.(а.с.10). Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року по справі №820/6351/16, скасовано державну реєстрацію Договору оренди укладеного між позивачем та СТОВ «Надія», оскільки між [PERSON] та ТОВ «Вера» укладено договір оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року, що зареєстрований у регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 25 листопада 2010 року №041069600574 строком на 10 років.(а.с.14). 01 квітня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Вера» укладено договір оренди землі №25/25-11-10, що зареєстрований у регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 25 листопада 2010 року №041069600574, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області. (а.с.11-12). Відповідно до договору в оренду надається земельна ділянка на підставі державного акту ІІІ-ХР №05919, номер земельної ділянки 244, загальною площею 4,53 га. За положеннями ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. В ч.1 ст.14 Закону передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. За змістом ч.1 ст.210 ЦК України, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він набирає чинності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Частиною 4 статті 32 Закону передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Як вбачається із матеріалів справи, а саме, пункту 38 оскаржуваного договору, сторони погодилися, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, є підставою для зміни або розірвання договору. Зазначена умова договору його сторонами узгоджена та прийнята, протягом дії договору її не змінено та не оскаржено, тому суд вважає її достатньою та обґрунтованою підставою для дострокового розірвання договору. Зі змісту пункту 38 спірного договору вбачається, що в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи договір підлягає зміні або розірванню. Так, після смерті сина право власності на земельну ділянку перейшло до позивача, він звернувся з письмовою заявою до керівника ТОВ «Вера» [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі п. 38 договору, оскільки має намір сам обробляти цю земельну ділянку. Так як договір не був розірваний, тому позивач був змушений звертатися до суду із цим позовом. Сторони досягли згоди про те, що настання такого юридичного факту як перехід права власності до іншої особи тягне за собою зміну або розірвання всього договору, а не окремих його умов. Частиною 1 ст. 148-1 ЗК України встановлено, щодо особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. При цьому, за ч. 4 ст. 148-1 ЗК України вбачається, що у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку, за згодою сторін договору оренди до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про орендну землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Частиною першою статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, внесення змін до договору оренди землі про зазначення нового власника орендованої земельної ділянки є право сторін, а не їх обов`язком, а перехід до нового власника земельної ділянки прав та обов`язків попереднього власника за договором оренди землі здійснюється автоматично без укладання будь-яких додаткових угод з моменту реєстрації права власності нового власника. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦК України нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків встановлених законом. У зв`язку з тим, що після настання такого юридичного факту, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до [PERSON] , останній має право реалізовувати своє право передбачене п.38 та розірвати договір. Отже, вимоги пзивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. понесених позивачем судових витрат на оплату судового збору. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved