Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності, мотивуючи його тим, що 11 серпня 2006 року на ім`я позивачки був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №922249, площею 0,10га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення: для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 5122786400:02:001:1717. Однак, в 2006 році позивачка втратила оригінал державного акту та станом на момент подання позовної заяви його не знайдено. [PERSON] просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала на те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що 11 серпня 2006 року на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 26.07.2006 року № 18-V [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №922249 площею 0,100га, що розташована в [ADDRESS] . Цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель (присадибна ділянка). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010652400831, кадастровий номер земельної ділянки: 5122786400:02:001:1717. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5106623592019 від 31.07.2018 року, [PERSON] є власницею земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акту серії ЯГ №922249 від 11.08.2006 року. Згідно листа відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.08.2017 року №1-144/0.-0.220-231/140-17, [PERSON] було повідомлено, що згідно наявних у Відділі Книг записів реєстрації державних актів на право на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року за [PERSON] значиться запис щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,100га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] на території Фонтанської сільської ради, серія ЯГ №922249, зареєстровано за №010652400831 від 11.08.2006 року. Також, додатково було повідомлено, що другий примірник був вилучений відповідно до протоколу вилучення від 14.11.2008 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися належною її земельною ділянкою у зв`язку із тим, що оригінал правовстановлюючого документа було втрачено, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Таким чином, у випадку втрати, пошкодження або зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою адміністрацією, державного акту на право власності на земельну ділянку, за видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа, необхідно звертатись саме до державного реєстратора. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа не може розпоряджатися нею, а тому приходить до висновку, що це майнове право позивача підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Враховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved