Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі. Від третьої особи - філії в м. Рені «Бесарабська товарна біржа» заперечень, додаткових заяв не надходило, за наявною інформацією організація вибула зі вказаної позивачем адреси. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] від 30.11.2001 р.; копія технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, власником якого записаний позивач. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON], зазначивши, що 30.11.2001 р. між ним та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого відповідачка продала, а він купив житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], за 2000 грн. За № 106-01 від 30.11.2001 р. договір купівлі-продажу був посвідчений Ренійською філією «Бесарабської товарної біржі». На підставі даного договору право власності на житловий будинок 10.01.2002р. було зареєстроване у Ренійському БТІ, про що свідчить відповідний штамп на договорі. При зверненні до відповідних органів з питанням про оформлення документації на відчуження будинку, позивачу було роз'яснено, що він, як власник нерухомого майна, має право користуватися та володіти житлом, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, не може розпорядитися ним. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконав поточний ремонт, перейшов мешкати за цією адресою, постійно наглядає за схоронністю майна, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004 р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964 р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, в ч.2 ст. 47 ЦК України 1964 р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003 р. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачці передані гроші, позивачу - об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу не представляється можливим, оскільки відповідачка на прохання щодо повторного належного оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку не реагує, зустрічей із позивачем уникає. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачки щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним.

Outcome: approved