Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.11.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. за р. № 2088, а саме - квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою : [ADDRESS], загальною площею 119,9 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. 09.11.2007 р. за р. № 2086, - шляхом надання ПАТ КБ «Надра» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вказаного предмета іпотеки, з передачею цього предмета іпотеки в управління ПАТ КБ «Надра» на час його реалізації, й з наданням ПАТ КБ «Надра» права отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, права отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на вказаний предмет іпотеки в Реєстраційній служби Головного управління юстиції в Одеській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, та права отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, - з направленням коштів, отриманих від реалізації цього предмета іпотеки, на погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1031 від 09.11.2007 р. у загальному розмірі 368623,65 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 07.08.2013 р. становить 2946408,78 грн. (з яких : заборгованість за кредитом - 194959,19 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1558308,81 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 133035,47 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1063352,48 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань - 21091,79 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 168586,65 грн.; штраф згідно умов договору - 19537,20 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 156160,84 грн.). Крім того, позивач вимагає виселити з приміщення квартири [NUMBER], яка розташована у будинку [ADDRESS] осіб, які так проживають, без надання іншого приміщення. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1031 від 09.11.2007 р., виконання зобов'язань за яким забезпечено іпотечним договором від 09.11.2007 р. за р.№ 2088, щодо повернення кредиту та внесення плати за користування кредиту у розмірі, строки і на умовах визначених цим кредитним договором. Представник позивача - [PERSON] просила розглянути дану справу без участі представника позивача, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою її місця проживання, була в черговий раз повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1031 від 09.11.2007 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», назва якого згодом змінена на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», надало [PERSON] кредит у сумі 192960,00 дол. США на строк користування до 08.11.2027 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,39 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 08.11.2027 року. В забезпечення виконання позичальником своїх грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 09.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» як іпотекодержателем і [PERSON] як іпотекодавцем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. за р. № 2088, згідно з умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [NUMBER], що знаходиться за адресою : [ADDRESS], загальною площею 119,9 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. 09.11.2007 р. за р. № 2086, заставною вартістю 1082720,00 грн. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору № 05/11/2007/840-К/1031 від 09.11.2007 року, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з п. 5.3. цього договору, у разі порушення позичальником вимог п. 4.3. за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору № 05/11/2007/840-К/1031 від 09.11.2007 року щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, у [PERSON] станом на 07.08.2013 року утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Надра» за цим договором у загальному розмірі 368623,65 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на вказану дату становить 2946408,78 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 194959,19 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1558308,81 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 133035,47 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1063352,48 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань - 21091,79 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 168586,65 грн.; штраф згідно умов договору - 19537,20 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 156160,84 грн. Пунктами 4.2.4., 4.3.6. цього кредитного договору встановлено, що, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту , сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку невиконання умов передбачених п. 4.3.6. цього договору. При цьому, при неможливості з боку позичальника достроково виконати свої зобов'язання у строк, що буде обумовлений у повідомленні банка про вимогу дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань, банк отримує право звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пункти 3.3.3., 3.3.6., 5.1. іпотечного договору від 09.11.2007 року за р. № 2088 передбачають, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 5.3., 5.4. цього іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема рішення суду та права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього договору. Відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» позивач направив на адресу [PERSON] письмову іпотечну вимогу за вих. № 4520 від 15.10.2013 р., яка містить стислий зміст порушених зобов'язань, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги та вимогу про виселення з квартири, яка є предметом іпотеки. Проте відповідач залишила цю письмову вимогу банку без задоволення. Стаття 34 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість передачі предмета іпотеки на підставі рішення суду іпотекодержателю в управління на період його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв.м. для квартири та 250кв.м. для житлового будинку. За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999р. №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Статтею 3 Закону № 1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015р. у справі за №6-46цс15. Таким чином, чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення у даній справі є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання. Також суд враховує, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме, визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки вказаним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. З огляду на наведене, суд доходить висновку про наявність в справі підстав для задоволення вимог позивача, але рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015р. у справі №44цс15. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3441,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved