Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визначення частки спадкодавця в спільній сумісній власності, посилаючись на те, що на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 5/5 від 03 серпня 2010 року на ім'я позивача [PERSON] та його бабусі [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та серії [NUMBER] площею 0,0335 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS]. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на її частки у вказаних земельних ділянках. Спадщину за законом позивач та треті особи прийняли своєчасно. Однак, оскільки зазначені земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності та не визначений розмір часток у праві власності кожного із співвласників, нотаріус інформаційною довідкою порекомендував визначити частки в судовому порядку, оскільки без визначення часток спадкодавця у спільному майні не може видати свідоцтво про спадщину. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Треті особи позов визнали. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 5/5 від 03 серпня 2010 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та серії [NUMBER] площею 0,0335 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на її частки у даних земельних ділянках. Спадщину за законом своєчасно прийняли позивач та треті особи, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які знаходяться у спільній сумісній власності померлої [PERSON] та позивача [PERSON], можливе лише у випадках визначення розміру часток у праві власності кожного з співвласників, 17 листопада 2016 року нотаріус роз'яснив позивачу процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що за змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За змістом ч. 2 ст. 370 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників, законом або рішенням суду. Враховуючи ту обставину, що вказані земельні ділянки належали померлій [PERSON] та позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні, тобто по ? частки. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивачу неможливо одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавця співвласника [PERSON], то він має право захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника через суд в обраний ним спосіб шляхом пред'явлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 357, 368, 1226, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved