Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що підставами для звернення виконавчого комітету Лисичанської міської ради з цією заявою є неможливість малолітньої дитини [PERSON] самостійно представляти свої інтереси в суді через свій малолітній вік. Громадянка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] записаний відповідно до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України. З липня 2009 року сім`я [PERSON] перебувала на обліку в службі у справах дітей, як така, де проживають діти, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків. На той час відповідачка виховувала сина [PERSON] , [INFO] , а 16.02.2011 року вона відмовилася від дитини та надала згоду на його усиновлення. Після народження другої дитини відповідачка проживала за адресою: [ADDRESS] . Умови перебування дитини були край незадовільні, в однокімнатній квартирі проживали п`ятеро чоловік, опалення не було, брудно, для дитини не придбані необхідні речі та дитяче питання. Відповідачка зловживає спиртними напоями, збирає сумнівні компанії. Інформація, надана Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Лисичанська, свідчить про те, що [PERSON] недбало ставилася до сина, дитина відставала у вісі, перебувала на диспансерному обліку з привода гіпотрофії, призначення лікарів майже не виконувалися, догляд за дитиною здійснювали сторонні люди, мати на тривалий період залишала дитину саму. [PERSON] не оформила в Управлінні праці та соціального захисту населення допомогу на дитину після народження та допомогу одинокій матері, тобто перебувала с дитиною без засобів існування. 25 лютого 2016 року головним спеціалістом Служби у справах дітей громадянці [PERSON] було винесено офіційне застереження про невиконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] . 22 березня 2016 року [PERSON] був поміщений у Луганську обласну клінічну лікарню, про що свідчить акт про покинуту дитину № 122 від 28.03.2016 року. Згідно з рішенням виконкому Лисичанської міської ради № 105 від 30.03.2016р., [PERSON] було влаштовано до Луганського обласного будинку дитини № 2. Мати дитини перебуває на диспансерному обліку в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері, потребує стаціонарного лікування. Лікування проходила з 01.10.2016 року по 05.12.2016 року, під час лікування за інтенсивною фазою припинилося бактеріовиділення, деструкція не визначається. На ЦЛКК від 01.12.2016 року переведена на підтримуючу фазу в амбулаторних умовах. Але гр. [PERSON] злісно ухиляється від лікування амбулаторно, не намагається вилікуватися та забрати дитину на виховання. За весь час перебування Євгена в Луганському обласному будинку дитини № 2 [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, долею не цікавилася. Також [PERSON] не зверталася до Служби у справах дітей з проханням надати інформацію, щодо долі свого сина. Відповідачка була попереджена, що у разі невиконання обов`язків по вихованню, утриманню дитини вона буде позбавлена батьківських прав На підставі викладеного просили суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Лисичанська Луганської області, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дитину передати Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради до встановлення опікуна над нею. Також, стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Лисичанська Луганської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів її доходів на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає відповідача [PERSON] такою, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, вона не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратила до дитини інтерес. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної\~ Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості\~ потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~ Постановою ВР\~ N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний запис № 74. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю дитини записана [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України № 00016336802 від 18.02.2016 р., наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] відповідно до заяви № 23 від 18.02.2016 р. зазначила батьком дитини [PERSON] , актовий запис про народження [PERSON] № 74. Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 28.03.2016 р., наданим Луганською обласною дитячою клінічною лікарнею м. Лисичанськ в присутності працівників закладу охорони здоров`я Савенко М.М., [PERSON] , [PERSON] , працівника органу внутрішніх справ України [PERSON] , представника служби у справах дітей Логвіненко С.В., 22.03.2016 р. о 12-15 годині в ЛОДКЛ виявлена покинута дитина чоловічої статі [INFO] - [PERSON] . Відомості про матір дитини [PERSON] , відомості про батька відсутні. Дитина поступила до закладу охорони здоров`я 22.03.2016 р. Мати дитину не відвідувала, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. Строк перебування дитини в закладі охорони здоров`я 6 діб. Стан здоров`я синдром підвищеного нервового рефлекторного збудження.\~ Згідно з рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 105 від 30.03.2016 р. «Про влаштування малолітньої дитини в будинок дитини» вирішено клопотати перед Департаментом охорони здоров`я Луганської обласної військово-цивільної адміністрації про влаштування до дитячого закладу малолітньої дитини та виділення путівки в будинок дитини для [PERSON] , [INFO] .. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 145 від 19.04.2016 р. «Про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» вирішено надати [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв`язку з тим, що його батьки: мати [PERSON] залишила дитину в закладі охорони здоров`я, батько, [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. Згідно з листом № 112 від 14.04.2017 р., наданим Комунальною установою «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Лисичанськ» в амбулаторії № 4 ЦПМСП № 2 за адресою: [ADDRESS] , в групі високого соціального ризику від народження по 22.03.2016 р. перебуває дитина [PERSON] , [INFO] . Мати не має постійного місця проживання і проживала з дитиною у знайомих в квартирі без газу, води в антисанітарних умовах. Дитина відставав у вазі, був диспансерному обліку по поводу гіпотрофії. Призначення медичних працівників виконувались недобросовісно. Догляд за дитиною частіше здійснювали знайомі матері. Матір вела асоціальний образ життя, зловживає алкоголем, залишала дитину на тривалий термін. Дані обставини слугували причиною призначення дитини на тимчасове проживання в Будинок [PERSON] . Згідно з випискою із історії розвитку дитини від 30.03.2016 р., [PERSON] , [INFO] , дитина від ІІ вагітності, ІІ пологи, маса при народженні 2980 грамів, дитина перебуває на обліку у інфекціоніста. Щеплення не проводились. Згідно з повідомлення № 789 від 27.10.2016 р., наданою Луганським обласним будинком дитини № 2 дитина [PERSON] , [INFO] , є їх вихованцем з 01.04.2016 по теперішній час та перебуває на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини в закладі, мати [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину, долею не цікавилась, матеріальної та іншої допомоги не надавала. Згідно з офіційним попередженням про невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини від 25.02.2016 р. [PERSON] , 1986 р.н., що проживає за адресою: [ADDRESS] , попередження, що в разі ухилення від виконання або невиконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути позбавлена батьківських прав. Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 16.03.2016 р. [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , батько [PERSON] записаний зі слів матері, мати [PERSON] не працює. Квартира однокімнатна державна. Опалення відсутнє, опалюється електрообігрівачами. Вода та світло підключені. Речей дитини немає. У [PERSON] відсутнє окреме спальне місце, матір не в змозі придбати дитині необхідні предмети гігієни. Залишає малюка без догляду, зловживає спиртними напоями. Соціальну допомогу на дитину не оформлювала, не відвідує лікаря педіатра. Згідно з довідкою № 2206 від 08.04.2016 р., наданою Управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради, [PERSON] не перебуває на облік і не отримує будь-яку соціальну допомогу. Згідно з довідкою від 19.08.2016 року, наданою Департаментом охорони здоров`я Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру, станом на теперішній час [PERSON] , 1986 р.н., перебуває на стаціонарному лікуванні в Лисичанському ОПТД і контактувати зі своєю дитиною не може. Згідно з довідкою, наданою Департаментом охорони здоров`я Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру [PERSON] , знаходилась на стаціонарному лікуванні у Луганському обласному протитуберкульозному диспансері з 01.10.2016 року по 05.12.2016 з діагнозом МРТБ (25.03.2016) в/частки лівої легені (інфільтрат) д-МБТ+М-МГ+К+Рез1 (НRE) Рез2 (0) Гіст0 Кат 4 (ВДТБ) Ког1(2016). Під час лікування за інтенсивною фазою припинилося бактеріовиділення, деструкція не визначається. На ЦЛКК від 01.12.2016 року переведена на підтримуючу фазу в амбулаторних умовах. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної\~ Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості\~ потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~ Постановою ВР\~ N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280 гривень 00 копійок.

Outcome: approved