Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. Підставою позову є наявність судового наказу від 15 березня 2019 року у справі №761/3292/19, про стягнення аліментів на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вказаного рішення відповідач щомісячно сплачує 1699,00 грн. аліментів на двох дітей. Позивач вважає вказаний розмір аліментів недостатнім для належного рівня життя дітей, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і потребують зміни в бік збільшення. Підставою для збільшення розміру витрат є наявність рухомого та нерухомого майна, прибутків від здійснення діяльності ТОВ «Торговий дім Єременко» та ТОВ «Універсальна торгова Компанія», послуг по укладанню паркетної дошки та здійснює витрати, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто рівень доходів від якого здійснюються відрахування. Відповідач не погодився із змістом позовних вимог, підстави незгоди виклав у відзиві на позовну заяву та зазначив, що позивачем не доведено, що з 15 березня 2019 року у відповідача покращився матеріальний стан, змінилося сімейне становище, з`явилися додаткові види доходу. Оскільки позивачем не доведено суду покращення матеріального становища чи стану здоров`я у період з 15 березня 2019 року, то позивач не довів наявності підстав, передбачених у ст. 192 СК України, а отже й права на позов. Зазначено про те, що обґрунтування позовних вимог ґрунтується виключно на інформації з Фейсбук та власними припущеннями. Тоді, як відповідно до довідки про доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 рік заробітна плата відповідача складає від 4500,00 грн. до 5000,00 грн. на місяць, інший дохід відсутній. Доходи господарського товариства є власністю самого товариства і не належать відповідачу. Позивачем також не доведено наявності виплачених дивідендів та такі не виплачувалися з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів. Посилається на те, що відповідач також самостійно оплачував витрати на лікування, навчання та харчування дітей у дитячому садочку, купував іграшки та одяг, а також надсилав гроші на рахунок позивача для утримання дітей. При цьому, суми, які добровільно сплачував відповідач на утримання дітей були значно більшими, ніж ті, які було визначено судом. Крім цього, відповідач зазначив про наявність на його утриманні матері пенсійного віку. У зв`язку із цим, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Рух справи. Вказана позовна заява відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Піхур О.В. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-37 від 13 січня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І., залишено без руху, позивачу надано процесуальний строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 83-84). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ: 14360570) відомості які містять банківську таємницю та перебуває у володінні Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570), щодо громадянина [PERSON] , паспорт: [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 лютого 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, а саме: всі банківські рахунки, які були відкриті у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», на ім`я [PERSON] за період 2019 року та існували в період з 01 січня 2019 року по теперішній час, у тому числі й інформацію про дати відкриття, дати закриття, номери та види рахунків; рух коштів по кожному з рахунків за вказаний вище період із зазначенням відомостей про прибуткові операції (дати надходження коштів на рахунок; рахунок, з якого надійшли кошти, суми надходження; призначення платежу), а також відомостей про видаткові операції (дати списання коштів з рахунку; рахунок, на який перераховані кошти; кошти платежу; призначення платежу). Витребувано від Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, відомості про перетин кордону України громадянином [PERSON] , паспорт: [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 лютого 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , за період 2018 -2019 років, напрямку подорожі та на підставі яких документів відбувався перетин кордону. Витребувано у Міністерства внутрішніх справ України, що знаходиться за адресою: 01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11, відомості про наявність транспортного засобу у громадянина [PERSON] , паспорт: [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 лютого 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (том 2, а.с. 45-46). 27 січня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява представника відповідача - [PERSON] , про відвід головуючому по справі, з підстав п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, у зв`язку із тим, що у відповідача виникли сумніви в неупередженості або об`єктивності судді. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року відвід визнано необґрунтованим (том 2, а.с. 198). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід (том 2. а.с. 204-206). Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала повністю, просила задовольнити. Представник позивача, [PERSON] , у судовому засіданні, позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав його безпідставності та необґрунтованості. Представники відповідача, [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з підстав, викладених у заявах по суті справи. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як вбачається із змісту позовної заяви та не заперечується відповідачем, в період з 30 січня 2015 року по 16 червня 2015 року [PERSON] , [INFO] (надалі - позивач) і [PERSON] , [INFO] (надалі - відповідач), проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 березня 2016 року, що видані Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, у позивача та відповідача народились спільні діти - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с. 52-53). Після припинення стосунків між позивачем та відповідачем, їхні спільні діти проживають з позивачем, яка є їх матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до судового наказу від 15 березня 2019 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/3292/19, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1, а.с. 129). Постановою державного виконавця від 04 квітня 2019 року звернено стягнення на заробітну плату боржника та інші доходи. Відповідно до вимоги державного виконавця від 17 квітня 2019 року №823/30, заборгованість із сплати аліментів станом на 31 березня 2019 року відсутня, а переплата складає 3831,72 грн. (том 1, а.с. 130-131). Відповідно до довідки про доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 рік, дохід [PERSON] складається із заробітної плати та виплачених дивідендів, що в сукупності становить 83730,11 грн. виплаченого доходу (том 1, а.с. 167-168). Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження [PERSON] та копії пенсійного посвідчення, мати відповідача, [PERSON] , [INFO] , є особою пенсійного віку (том 1, а.с. 165-166). Відповідно до копій платіжних доручень, наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що відповідач також бере участь в утриманні спільних дітей та надає відповідну матеріальну допомогу (том 1, а.с. 169-222). Оцінка обставин. Позивач вважає, що підставою для збільшення розміру витрат є наявність рухомого та нерухомого майна, прибутків від здійснення діяльності ТОВ «Торговий дім Єременко» та ТОВ «Універсальна торгова Компанія», послуг по укладанню паркетної дошки та здійснення відповідачем витрати, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто перевищує рівень доходів від якого здійснюються відрахування. Зокрема, позивачем стверджується про те, що відповідачу на праві власності належить дві квартири, які знаходяться за адресою [ADDRESS] , та адресою [ADDRESS] , а також будинок в смт. Глеваха . Крім того, відповідач має у власності та користується автомобілем Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , який він придбав 22.11.2018 року в автосалоні, ринкова вартість якого становить 40000$, а витрати палива від 7.4 до 13.5 л на 100 км., вартість палива в середньому становить 30 грн./л. Також відповідач займається підприємницькою діяльністю, є кінцевим бенефіціарним власником та директором ТОВ «Торговий дім Єременко» та ТОВ «Універсальна Торгова Компанія». Крім цього, надає послуги по укладці паркетної дошки, на підтвердження чого, надано інформацію, яку розміщено на сторінках соціальних мереж. Також відповідач постійно подорожує. Вказане, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від сплати аліментів. Обставини належності відповідачу вказаного позивачем нерухомого та рухомого майна частково визнаються. Так, відповідач стверджує, що йому належить лише Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Тоді, як квартира [ADDRESS] , належить і завжди належала матері відповідача. Що стосується будинку у смт. Глеваха, то право власності на вказаний будинок не зареєстровано, а сам будинок вважається незавершеним будівництвом. Щодо придбання автомобіля, то відповідач наголошує на його придбанні 22 листопада 2018 року, тобто до прийняття наказу про стягнення аліментів, а тому, набуття у власність вказаного нерухомого майна не може свідчити про те, що з моменту визначення судом розміру аліментів, фінансове становище відповідача покращилось. Щодо отримання доходів у вигляді підприємницької діяльності, то суд бере до уваги інформацію з довідки, про доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 рік (том 1, а.с. 167-168). Як вбачається із вказаної довідки, джерелом отримання дивідендів відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЄРЕМЕНКО» (код ЄДРПОУ: 30965938) та Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ». Відповідно до інформації, отриманої судом в результаті безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником, керівником, представником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЄРЕМЕНКО» (код ЄДРПОУ: 30965938, місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 15, кв. 9) є [PERSON] . Крім цього, [PERSON] є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ: 37472125, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 6, кв. 6). Суд погоджується із аргументом відповідача про те, що дохід господарюючих суб`єктів є власністю самих господарюючих суб`єктів, однак суд також дійшов до переконання що, оскільки [PERSON] є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником вказаних господарюючих суб`єктів, то на думку суду, за умови наявності такого доходу у вказаних суб`єктів, відповідач не позбавлений можливості самостійно впливати на отримання доходу у вигляді дивідендів та відповідно на отримання постійного прибутку. Щодо витрат на відпочинок відповідача, то суд враховує аргументи відповідача про перебування відповідача у відрядження, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 150-164). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що у сторін народилися спільні діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З відповідача стягуються аліменти, відповідно до судового наказу від 15 березня 2019 року у справі №761/3292/19 та як вбачається із вимоги державного виконавця від 17 квітня 2019 року №823/30, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак даних коштів не вистачає на утримання дитини, а відтак, позивач змушена звернутися до суду з позовом про зміну розмірів аліментів. Слід зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8, ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України), ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено в судовому засіданні, як на підставу для зміни розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку, дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що також тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Тому суд у даному випадку, не може обмежуватись лише тим, що позивачем не доведено суду покращення матеріального становища чи стану здоров`я відповідача у період з 15 березня 2019 року. Наявність підстав, передбачених у ст. 192 СК України, а отже й права на позов пов`язується із матеріальним становищем батьків, а не лише одного із них. Окрім цього, суд не бере до уваги доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, що на його утриманні перебуває мати пенсіонер, оскільки мати відповідача має можливість самостійно себе утримувати і добровільна допомога відповідача по утриманню своїх батьків не звільняє останнього від обов`язку сплачувати аліменти на дитину. Також відповідачем не надано жодних доказів щодо надання допомоги матері. В постанові Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 461/4936/16 зазначено, Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд дійшов висновку про застосування норми ст. 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, можливості самостійно впливати на отримання доходу у вигляді дивідендів, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, дійшов висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме розмір і спосіб підлягають зміні із 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то суд враховує приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704, 80 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial