Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь пеню за просточення сплати аліментів в сумі 9 683,26 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позову зазначала, що з 10.09.2004 року по 27.06.2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення дочка залишилась проживати з нею, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надавав, тому на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, в період з 16.05.2012 року по 01.11.2017 року відповідач не виконував рішення суду, внаслідок чого утворилася заборгованість, що згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби станом на 01.11.2017 року становить 29 984 грн. На виконання вимог ст. 196 СК України позивачем було розраховано неустойку, що за період з 16.05.2012 року по 01.11.2017 року складає 9 683,26 грн. 19.01.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, 27.03.2018 року звернулась до суду з заявою в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсягу, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 10.09.2004 року по 27.06.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. 23.07.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 1003/8909/2012, 2/1003/2610/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку № 624 від 11.12.2017 року виданої Білоцерківським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області станом на 01.11.2017 року за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах в розмірі 29 984 грн. Згідно розрахунку наданого позивачем загальна сума пені за період прострочення з 16.05.2012 року по 01.10.2017 року становить 9 683,26 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.03.2016 року винесеній за результатами розгляду справи № 6-300цс16. Розрахунок пені за аліментами, який міститься в матеріалах справи відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції викладеній у вищезазначеному рішенні Верховного Суду України. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, а також заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене та перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку за вказаний період, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача в повному обсязі. Водночас, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. судових витрат, що складаються із судового збору.

Outcome: approved