Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій незаконними, погодження технічної документації та скасування акту, який в лютому 2013 року уточнив та просив визнати дії [PERSON] незаконними та такими, що не відповідають правилам добросусідства; відновити межу за допомогою межових знаків, згідно з рекомендаціями судової експертизи; погодити технічну документацію при присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці [NUMBER] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Земельні реформи» без підпису [PERSON]; судові витрати по справі покласти на відповідача і співвідповідача в рівних долях. Окрім цього, в грудні 2013 року позивач подав заяву про зміну предмету позову в якій просив, визнати дії голови садівничого товариства «Маяк» [PERSON] по відмові у підписанні Акту погодження меж - незаконними; погодити технічну документацію при присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці [NUMBER] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Земельні реформи» без підпису Голови садівничого товариства «Маяк» [PERSON] та з урахуванням висновку № 673-13 судової земельно-технічної експертизи; визнати незаконним та скасувати Акт садівничого товариства «Маяк» № 2-31.10.09 від 31 жовтня 2009 року; визнати, що водорозбірна труба знаходиться не по межі, а на земельній ділянці [NUMBER] с/т «Маяк»; визнати що паркан із сітки рабиця знаходиться не по межі з ділянкою [NUMBER] а на земельній ділянці [NUMBER] с/т «Маяк»; визнати що хозблок земельної ділянки [NUMBER] садового товариства «Маяк» розташовані на відстані 1,1 метр від межі ділянки [NUMBER] згідно Державному акту на право приватної власності на землю ДП ДН № 036987 від 03.12.1998 року з встановленою довжиною ділянки 27,0 метрів; судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка розташована на території Садівничого товариства «Маяк», що підтверджується Членською книжкою та Державним актом на право приватної власності на землю від 29 жовтня 1998 року. Межі земельної ділянки встановлено Актом від 26 квітня 1998 року складеним Інженером-землевпорядником представником земельних ресурсів та представником ради у присутності суміжних землекористувачів. 07 жовтня 2011 року ТОВ «Земельні реформи» для складання кадастрового плану його земельної ділянки було зроблено заміри відповідно до яких розмір його земельної ділянки відповідає Державному акту та місцезнаходженню, вказаному в Акті конфліктної комісії від 25.10.2003 року. Про те голова садівничого товариства «Маяк» [PERSON] незаконно та протиправно відмовляє йому у підписанні Акту погодження меж. Паркан зі сторони вулиці був встановлений ще у 1994 році та жодного разу претензій до нього відносно невірного встановлення паркану не було. Крім того, Актом садівничого товариства «Маяк» № 2-31.10.09 від 31 жовтня 2009 року нібито було вирішено спір між ним та його сусідом [PERSON], щодо погодження їх меж. Проте вищевказаний Акт вважає незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Відповідно до Статуту товариства ухваленого 12 жовтня 2009 року агрокомісія нараховує не менше ніж троє чоловік, проте даний Акт було складено лише двома особами, тобто без належної більшості членів агрокомісії. Крім того позивач вказує, що Акт не відповідає фактичним обставинам та спростовується Протоколом засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, землекористування, екології, використання природних ресурсів, надзвичайних ситуацій Новоолександрівської сільської ради, яка фактично визнала, що межі його земельної ділянки знаходяться у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю. В Акті стверджується що межа між ділянками [NUMBER] та [NUMBER] проходить по трубі, але за багато років за рахунок природного ухилу та збудованої підпірної стінки, ця труба зсунулась та розташована на його ділянці. Це встановлено Актом конфліктної комісії с/т «Маяк» від 25.10.2003 року «с согласия [PERSON] забор установлен по его територии (а не по меже) и труба проходит по територии [PERSON]». Цей Акт від 2003 року у законний спосіб не оспорювався, а його висновки підтверджені у Висновку № 673-13 судової земельно-технічної експертизи від 20.09.2013 року де встановлено, що водорозбірна труба знаходиться поза межами ділянки [NUMBER] на відстані 0,05 метра з одного боку та 0,6 метра з другого згідно фактичного користування ділянкою [NUMBER] та знаходиться на ділянці [NUMBER] на відстані відповідно 0,13 метра та 0,26 метра. Позивач вказує, що в оспорюваному ним Акті від 2009 року пропонується перемістити капітальний хозблок на 16 сантиметрів не уточнюючи напрямку, зауваження щодо розташування його хозблоку також наведені в запереченнях відповідача, але розташування хозблоку зазначено в Акті встановлення меж земельної ділянки від 26 квітня 1998 року на відстані від межі 0,5 метра з боку ділянки [NUMBER]. вказує, що його хозблок розташований на відстані 0,52м+ 0,6м=1,12 метра від межі ділянки [NUMBER] згідно Державному акту на право приватної власності на землю ДП ДН № 036987 від 03.12.1998 р. На підставі вище викладено, вважає, що своїми незаконними та протиправними діями Голова садівничого товариства «Маяк» [PERSON] та [PERSON] фактично, позбавляють його права вільно користуватись земельною ділянкою, шляхом перешкоджання йому присвоїти їй кадастрового номеру, а також оспорюють місце розташування його паркана, хозблока та водорозбірної труби с/т «Маяк», яка за багато років зсунулась по ухилу на його земельну ділянку [NUMBER], а тому у зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник садівничого товариства «Маяк» Випханих Е.А. позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] за довіреностю [PERSON] позовні вимоги не визнали. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельні реформи» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без участі їх представника(а.с.183). Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1, 2 ст. 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Встановлено, що Садівниче товариство «Маяк» є громадською організацією, яку зареєстровано як юридичну особу. Садівниче товариство «Маяк» здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил внутрішнього розпорядку, ухвалами конференцій і членів (зборами уповноважених) садівничих товариств, рішеннями і рекомендаціями садівничих товариств, рішеннями і рекомендаціями Дніпропетровського районного об'єднання садівничих товариств з агротехнічних і правових питань та Статуту (у новій редакції), ухваленого загальними зборами членів СТ «Маяк» від 12 жовтня 2009 року протокол № 8 (а.с.13-23). Пунктом 2.2 Статуту (в редакції від 12 жовтня 2009 року), передбачено, що основною метою садівничого товариства є організація колективного садівництва і використання членами виділених земельних ділянок за цільовим призначенням: вирощування фруктів, овочів і іншої сільськогосподарської продукції особисто, працею членів сім'ї, за винятком послуг, що вимагають залучення фахівців, послуги яких винагороджуються членськими внесками, встановленими членами товариства на ці цілі, а також створення умов для культурного проведення вільного часу, зміцнення здоров'я, залучення до праці підлітків. Судом встановлено, що з 1989 року [PERSON] є членом Садівничого товариства «Маяк», що підтверджується членською книжкою виданою на його ім'я (а.с.10-12), та користується земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,060 га, яка розташована на території с/т «Маяк» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та яка на підставі рішення Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів № 125/388 від 28 листопада 1997 року передана йому у приватну власність в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 041997 від 29 жовтня 1998 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3200 (а.с.24). Як вбачається з матеріалів справи в 1998 році були встановлені в натурі межі земельної ділянки [NUMBER] [PERSON], що підтверджується Актом встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність від 26 квітня 1998 року (а.с.25). Власником суміжної земельної ділянки [NUMBER] є відповідач [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з Акту конфліктної комісії с/т «Маяк» від 25 жовтня 2003 року, побудову паркану між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] зобов'язано провести по встановленим комісією точкам, а члену с/т «Маяк» [PERSON] після встановлення стовпів для паркану встановити кам'яну терасу (а.с.27). В жовтні 2003 року [PERSON] встановив паркан по межі з сусідом [PERSON] В 2011 році [PERSON] звернувся до ТОВ «Земельні реформи» з питанням про підготовку технічної документації з інвентаризації меж земельної ділянки, що підтверджується Договором № 636 від 20 вересня 2011 року (а.с.30-32). В результаті чого ТОВ «Земельні реформи» виконало всі необхідні дії, спрямовані на виготовлення технічної документації згідно вимог діючого законодавства України. Для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, необхідно було наново провести заміри землі і наново підписати технічну документацію у сусідів, в тому числі і у [PERSON], який в свою чергу відмовляється підписувати акт узгодження меж. Під час проведення вимірювальних робіт та складання технічної документації, між [PERSON], як власником земельної ділянки [NUMBER] та [PERSON], як власником земельної ділянки [NUMBER] виник спір з приводу межі між їх ділянками. Так, Новоолександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області було вирішено: «Погодити технічну документацію при присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці [NUMBER] [PERSON] в садовому товаристві «Маяк» без підпису сусіда [PERSON]», що підтверджується Протоколом засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, землекористування, екології, використання природних ресурсів, надзвичайних ситуацій від 10 лютого 2012 року (а.с.35). Відповідно до Акту садівничого товариства «Маяк» № 2-31.10.09 від 31 жовтня 2009 року було вирішено спір між [PERSON] та його сусідом [PERSON], щодо погодження зовнішніх меж їх земельних ділянок в натурі (а.с.29). Але врегулювати спір у позасудовому порядку сторонам не вдалось, виходячи з чого позивач, вважаючи, що неправомірною діяльністю відповідачів порушуються його матеріальні права, звернувся до суду із позовом. За результатами висновку судової земельно-технічної експертизи № 673-13 складеного 20 вересня 2013 року (а.с.158-170) - фактична площа земельної ділянки [NUMBER], яка належить [PERSON] розташована в с/т «Маяк» на території Новоолександрівської сільської ради згідно проведених геодезичних вимірів становить 599,00 кв.м., та фактична площа земельної ділянки [NUMBER], яка належить [PERSON] та розташована в с/т «Маяк» на території Новоолександрівської сільської ради згідно проведених геодезичних вимірів становить 557,00 кв.м. Встановлено, що відповідно до геодезичних замірів мають місце відхилення між фактичними площами земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] та площами згідно державних актів на дані земельні ділянки. Площа земельної ділянки [NUMBER], яку фактично займає власник даної земельної ділянки на 2,0 кв.м більша площі земельної ділянки зазначеної в державному акті на дану земельну ділянку, а площа земельної ділянки [NUMBER], яку фактично займає власник даної земельної ділянки на 1,0 кв.м. менша площі зазначеної в державному акті на дану земельну ділянку. Відповідно до геодезичних замірів встановлено, що мають місце відхилення між фактичними розмірами, земельної ділянки [NUMBER] та розмірами, згідно державного акту на дану земельну ділянку,а саме: від т. А до т. Б (із сторони дороги) ширина ділянки менша на 0,1м; від т. Б до т. В (із Сторони ділянки [NUMBER]) довжина ділянки більша на 0,6м; від т. В до т. Г (із сторони ділянки [NUMBER]) ширина ділянки більша на 0.99м; від т. Д до т. А.(із сторони ділянки [NUMBER]) довжина ділянки більша на 0,05м. Відповідно до геодезичних замірів встановлено, що мають місце відхилення між фактичними розмірами, земельної ділянки [NUMBER] та розмірами, згідно державного акту на дану земельну ділянку,а саме: від т. А до т. Б (із сторони дороги) ширина ділянки більша на 0,05м; від т. Б до т. В (із сторони ділянки [NUMBER]) довжина ділянки більша на 0,03м; від т. В до т. Г (із сторони ділянки [NUMBER]) ширина більша на 0,79м; від т. Г до т. Д (із сторони ділянки [NUMBER]) ширина менша на 0,88м; від т. Д до т. А (із сторони ділянки [NUMBER]) довжина менша на 0.13м. Однак встановити, чи відповідають межі земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] межам вказаним в державних актах ГУ-ДП041997 та ДП ДН036987, [PERSON] та [PERSON] експерту не представляється можливим. Також в висновку експерта встановлено, що оскільки неможливо встановити межі земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] згідно державних актів, то і неможливо встановити, чи є порушення меж земельної ділянки [NUMBER] з боку земельної ділянки [NUMBER] та в якому розмірі. Згідно поквартального плану відстань від водорозбірної труби до червоної лінії ділянки [NUMBER] становить - 30 м., тобто відповідно до геодезичних замірів встановлено, що мають місце відхилення між фактичною відстанню від водозабірної труби до межі згідно фактичного користування земельної ділянки [NUMBER] та відстанню від водозабірної труби до червоної лінії згідно поквартального плану. Окрім цього експертом зазначено, що при складанні кадастрового плану для визначення меж земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] було встановлено, що при виготовленні технічної документації державних актів на сусідні земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] координати кутів даних земельних ділянок не відповідають координатам кутів земельних ділянок згідно фактичного користування. Згідно координат на земельну ділянку [NUMBER] власнику даної земельної ділянки належить частина земельної ділянки, якою фактично користується власник ділянки [NUMBER] та власник ділянки [NUMBER], але саме по цій земельній ділянці проходить частина спірної водорозбірної труби співвласників [PERSON] та [PERSON], тобто згідно правовстановлюючих документів частина спірної труби взагалі знаходиться на території земельної ділянки [NUMBER]. В свою чергу частина земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні власника земельної ділянки [NUMBER] згідно правовстановлюючих документів належить власнику земельної ділянки [NUMBER]. Відповідно до виконаної зйомки земельних ділянок, межа між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] проходить по земельній ділянці [NUMBER], а водорозбірна труба повністю розташована на земельній ділянці [NUMBER], а не на межі між ділянками [NUMBER] та [NUMBER]. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються: державним актом; цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Нормами ст. 152 ЗК України, ст. 386 ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім цього, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п.4.1 Інструкції). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ні позивачем, ні відповідачем [PERSON] у встановленому порядку межі належних їм земельних ділянок на місцевості не відновлювались, що позбавляє суд можливості дійти однозначного висновку про порушення їх прав. Згідно ст. 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення таких меж не підвідомчий суду, на що також звернув увагу Пленуму Верховного Суду України (п. 4 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Судом встановлено, що вимоги позивача фактично направлені на набуття права на частину земельної ділянки, яка перебуває в користуванні відповідача [PERSON] без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що є порушенням його виключної, передбаченої Конституцією України (ст.13), компетенції на здійснення права власності від імені Українського народу на управління землями. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed