Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], яким просив здійснити поділ майна подружжя; виділити йому у власність 1/2 частину та у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Вказував на те, що з 2005 р. по 2016 р. він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого сторонами спільно придбано вказану квартиру. Оскільки квартира була придбана сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі, вона є спільним майном подружжя. Однак на теперішній час сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, в звязку з чим\~ порушено право власності позивача на частку в спільному майні подружжя. Згідно Ухвали, оголошеної в судовому засіданні від 23.11.2017 року до участі у справі долучено [PERSON] в якості третьої особи. 11.04.2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів. Вказував, що він є поручителем за кредитним договором, за яким [PERSON] отримала кошти на придбання спірної квартири. Проте, оскільки [PERSON] та її чоловік не сплачували кредит, він був змушений сплачувати заборгованість самостійно, через що на теперішній час відповідачі мають йому компенсувати кошти, які він сплатив по кредиту. Згідно Ухвали від 19.12.2016 року відкрито провадження у справі. 20.02.2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення, яке Ухвалою від 22.05.2017 року скасовано. Ухвалою від 08.02.2018 року відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні. 12.04.2018 року Ухвалою обєднано в одне провадження первісний позов та позов третьої особи [PERSON] 19.06.2018 року Ухвалою підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач тричі у судове засіданні не з'явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 п.2 ч.3 ст.223, ч.8 ст.279 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті..... у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи ( його представника), незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Оскільки справа перебуває в провадженні суду тривалий час (з грудня 2016 року) позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, двічі не з'явився у судове засідання, від нього не надійшло заяв про залишення позову без розгляду,закриття провадження у справі, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутністю позивача (його представника). В судовому засіданні представник відповідача первісні позовні вимоги не визнав та вважав позов безпідставним. Також визнав позов [PERSON] , вказував, що спірна квартира придбана відповідачем за рахунок кредитних коштів та поручителем за кредитними зобовязаннями відповідача перед банком виступав її батько, який через відсутність коштів у сторін зобовязання перед банком з погашення кредиту виконував самостійно. [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, які ним заявлено, первісний позов вважав безпідставним. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та\~[PERSON] перебували в зареєстрованому\~ шлюбі\~ з 11.11.2005 р. по 28.11.2016 р. Сторони мають доньку -\~ [PERSON], [INFO]. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.12.2007 р. на імя [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м. Даний Договір купівлі-продажу був посвідчений Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 14.12.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] також був укладений Іпотечний Договір, відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., зі всіма невідємними її при належностями. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірна квартира була придбана під час шлюбу, та є спільною сумісною власністю його та відповідача. Крім того позивач зазначає, що сторони вели спільне господарство, він особисто надавав кошти на погашення кредиту, придбав будівельні матеріали\~ для поліпшення умов проживання в квартирі (квитанції щодо будівельних матеріалів містяться в матеріалах справи). Проте самостійно кредит не сплачував, оскільки він оформлений на дружину, через що у квитанціях зазначалось її прізвище. Він не має офіційно зареєстрованого місця роботи, оскільки постійно працює за наймом, у тому числі й за кордоном. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну\~ статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий\~ статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Вказана правова\~позиція висловлена\~ Верховним Судом України\~ \~при розгляді справи № 6-2333цс15. Судом встановлено, що [PERSON] здійснювала погашення кредиту в період перебування в шлюбі з позивачем (на квитанціях її прізвище, оскільки кредит оформлено на неї), а відтак погашення здійснювалось за спільні кошти подружжя, оскільки доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідач також не надала суду доказів, які б свідчили, що вона здійснювала погашення боргу за іпотекою виключно за власні кошти. Стосовно позову [PERSON] про стягнення грошових коштів предявленого до [PERSON] та [PERSON],суд виходить з такого. [PERSON] зазначає, що він є поручителем за іпотечним кредитом, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], та повертав кредит як поручитель, оскільки сімя [PERSON] не мала для цього коштів. Зазначає, що саме він погашав кредит, в нього є оригінали всіх квитанцій про сплату кредиту, з яких зокрема вбачається, що кредит сплачувався в смт. Березнегувате, в той час як його донька з чоловіком проживали в м. Миколаєві. Через викладене, позивач просить стягнути з відповідачів кошти сплачені ним за іпотечним договором як поручителем. \~ \~ \~ \~ 14.12.2007 року між [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON], був укладений Договір поруки №309/1, з метою забезпечення виконання зобовязань за Іпотечним Договором, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON]. Згідно умов Договору [PERSON] зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязання за Договором про іпотечний кредит №309 від 14.12.2007 року. Відповідно до п. п.2.1, 2.2., 2.3 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами Договору про іпотечний кредит в порядку передбаченому цим Договором. Якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності за Договором про іпотечний кредит, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Після отримання від Боржника письмового повідомлення щодо неможливості вчасного виконання ним зобовязання за Договором про іпотечний кредит, поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п.п.2.6., 2.7 Договору поруки при виконанні поручителем зобовязань за Договором про іпотечний кредит №309 від 14.12.2007 року поручитель має право зворотної вимоги до боржника. Кредитор зобовязується вручити поручителю документи, що підтверджують вимоги до Боржника та передати права, які забезпечують виконання цих вимог протягом 5-и днів і з моменту виконання поручителем зобовязань боржника за Договором про іпотечний кредит. Відповідно до частини першої\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно\~ст. 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки , яка припадає на нього. В силу положення\~ст. 556 ЦК України\~після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Разом з тим, в матеріалах справи містяться квитанції про сплату кредиту від імені [PERSON] (а.с. 95-126) та Довідка від ПАТ «Державний ощадний банк України» про повне погашення кредитної заборгованості за товариством «Державний ощадний банк України» №309 від 14.12.2017 р. (а.с.94), що свідчить про погашення заборгованості саме [PERSON] При цьому, жодних доказів на підтвердження доводів [PERSON], які б свідчили про перехід права вимоги до нього як до поручителя за Договором про іпотечний кредит суду не надано, що в свою чергу вказує на безпідставність цих доводів. Твердження [PERSON] про те, що саме він сплачував іпотеку, оскільки в квитанціях місцем оплати зазначено смт. Березнегувате, де він проживає, в той час як сімя [PERSON] проживає в м. Миколаєві, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки [PERSON] також зареєстрований в [INFO], [PERSON] проживала там до придбання квартири, родина з донькою приїздила до батьків гостювати, що не виключає можливість сплати боргу за іпотекою й ними. Жодних інших доказів, які б вказували на виконання зобовязань за Договором про іпотечний кредит особисто поручителем [PERSON] матеріали справи не містять. До того ж, вимоги предявлені до [PERSON] не можуть бути задоволені і через те, що він не був стороною Договору про іпотечний кредит. Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для відмови у прийняті визнання позову третьої особи [PERSON] відповідачем [PERSON], оскільки це порушує права [PERSON] через те, що родинні стосунки між [PERSON] та її батьком [PERSON] дають підстави вважати, що позов направлений виключно на позбавлення майнових прав позивача. Суд розглядає\~ цивільні справи\~\~ не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ ЦПК України, в межах заявлених\~ ними\~ вимог і на підставі\~ доказів, наданих сторонами\~ та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи принцип безпосередності\~ судового розгляду\~ цивільних справ, рішення може бути\~ обґрунтоване лише доказами, одержаними\~ у визначеному\~ законом порядку\~ та дослідженими\~ в тому судовому засіданні, в якому\~ ухвалюється рішення. Суд оцінює докази\~ відповідно\~ до вимог\~ ст. ст. 81-89 ЦПК України\~ за своїм внутрішнім переконанням,\~ що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому\~ дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює\~ належність, допустимість,\~ достовірність кожного доказу окремо, а також\~ достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,\~ не можуть\~ вважатися встановленими в цивільній справі,\~ якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має\~ для суду\~ наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене та дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведення, а відтак, задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та відмову в задоволенні позову [PERSON] про стягнення грошових коштів з [PERSON], [PERSON] В той же час суд вважає не доведеною зазначену вартість вказано нерухомого майна позивачем, оскільки визначена у позові сума не співпадає із вартістю майна у іпотечному договорі,\~ а доказів щодо іншої оцінки суду не надано. За такого позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині виділення кожному з подружжя по ? частці спірної квартири без визначення вартості цих часток. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 933 грн. 30 коп. (1% від вартості квартири,визначеної в договорі купівлі-продажу від 14.12.2007 р.).

Outcome: approved