Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В грудні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 23.07.2009 року , посвідченого нотаріусом Баранівської Державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованим №1650, відповідач, як спадкоємець першої черги, набула право власності, після смерті свого батька [PERSON] Камілєвича, на 1/6 частку від ? частини квартири [ADDRESS]. [PERSON], теж як спадкоємець першої черги, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті її сина [PERSON] Камілєвича на 1/6 від ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтва, складається із ? частини квартири за означеною адресою. Інша ? частина, означеної квартири, належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло. За усною домовленістю позивач та відповідач дійшли згоди, що вона буде проживати та користуватися вище вказаною 1/6 часткою квартири, належної [PERSON], окільки остання проживає в іншому населеному пункті за межами Житомирської області. На протязі восьми років, починаючи з 23.07.2009 року і по теперішній час, позивач відкрито, безперервно, безперешкодно користується, означеною (1/6)частиною квартири даного житлового будинку, яка належить відповідачу за вище означених підстав. За весь період користування частиною будинку, починаючи з 2009 року по теперішній час, ніхто до позивача не предявляв ніяких претензій, вона зробила там поточний ремонт. Виходячи з таких обставин відповідач запропонувала позивачу відкупити у неї її частку квартири, на що вона погодилася. За їх домовленістю позивач передала відповідачу 14000.00 грн. в якості оплати за її частку у квартирі, що підтверджується розпискою. Однак, відповідач не має змоги прибути до нотаріальної контори в Баранівському районі Житомирської області для того щоб оформити нотаріально правочин, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом. [PERSON] у судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] через канцелярію суду подала заяву згідно якої наполягала на задоволенні позову, справу просила розглядати без її участі та участі позивача. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3\~ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору непосвідченого нотаріально, дійсним. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира, що знаходиться в [ADDRESS] спільно належить на праві приватної, спільної (часткової власності) [PERSON] та [PERSON] Камільєвичу (а.с. 11,12). Згідно свідоцтв про право на спадщину серії ВМС №470043 та серії ВМС №470044, спадкоємцями майна, яке складається із ? частини квартири, №1, що знаходиться в смт. Марянівка по вул. 50 р. Жовтня, будинок № 21 Баранівського району Житомирської області, являються [PERSON] та [PERSON] у рівних долях по 1/6 частини від ? частки квартири, що належала спадкодавцю (а.с. 7-9, 14-16). Довідкою Довбишської селищної ради від 12.02.2018 року №182 підтверджено факт перейменування вулиці 50-річчя Жовтня на вулицю Миру. Розпискою від 01.08.2017 року посвідчено той факт, що [PERSON] одержала гроші у сумі 14\~000 (чотирнадцять тисяч) грн. від [PERSON] за 1/6 долі квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ст. 328 ЦК україни право власності набувається на підставах, що не заборонені законо. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 220 ЦК України\~договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачу - об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може ним розпорядитися. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються розпискою, крім того, обставини продажу, передачі грошей сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Отже, позивач набув права власності на частину домоволодіння, однак не посвідчив угоду в порядку, передбаченому\~ст. 657 ЦК України. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 346 ЦК України передбачено підстави припинення права власності, одна із яких є відмова власника від права власності. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним.

Outcome: approved