Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

В вересні 2020 року заявник звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою, в якій просить суд встановити факт народження [PERSON] , який народився [INFO] у місті Луганськ у батька: [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] , [INFO] . Подану заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що його дідусь [PERSON] , [INFO] , народився в м. Луганськ, батьки: [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.10.1961 року серії [NUMBER] . Батько заявника [PERSON] , [INFO] , народився в м. Сердар (Гизиларбат) Балканської області (Туркменістан), що підтверджується копією довідки про народження від 08.11.2013 року № 270. Відповідно до зазначеної довідки батьком [PERSON] зазначено [PERSON] . Заявник [PERSON] , [INFO] , народився в м. Ашхабат (Туркменістан) батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.1967 року серії [NUMBER] . Дідусь заявника [PERSON] , [INFO] , народився в місті Луганськ, батьки: [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджувалось свідоцтвом про народження. Однак, вказане свідоцтво було втрачено. На даний час отримати повторно свідоцтво про народження [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт його народження відбувся на території, що станом на 2020 рік є тимчасово окупованою територією України, на якій неможливо отримати будь-які документи. Після звернення до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), заявник отримав усну відмову у видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] , оскільки не виявлено відомостей Державного реєстру щодо його народження. Встановлення факту народження [PERSON] необхідно для внесення відомостей про факт народження на території України у Державний реєстр актів цивільного стану громадян з видачею повторного свідоцтва про народження. РАІДС та архів м. Луганськ де народився [PERSON] залишилися на тимчасово окупованій території. Підставою звернення [PERSON] до суду є неможливість одержати або відновити загублене свідоцтво про народження його дідуся [PERSON] . Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із відповідною заявою. Ухвалою суду від 29.09.2020 року відкрито провадження по справі за заявою [PERSON] та призначено судове засідання на 24.11.2020 року. В той же день, 29.09.2020 року ухвалою суду (суддя Боярський О.О.) було внесено виправлення в ухвалу суду про відкриття провадження та визначено вірною дату судового засідання 14.10.2020 року. 06.10.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання заявника з проханням справу розглянути без його участі та задовольнити вимоги. 13.10.2020 року до канцелярії суду надійшла заява начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДРАЦС Відінєєвої Лілії з проханням справу розглянути без представника відділу відповідно до вимог чинного законодавства. У судове засідання 06.11.2020 року сторони не з`явились. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в місті Луганськ, республіки УРСР народився [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження № [NUMBER] видане повторно 10.11.1961 року Каменно-Бродським бюро ЗАЦС міста Луганськ, актовий запис № 558. У вказаному свідоцтві батьками [PERSON] зазначені [PERSON] , українець, [PERSON] . Згідно з довідкою про народження № 270 виданою відділом запису актів цивільного стану адміністрації району Сердар Балканської області, Туркменістан, 08.11.2013 року, в архіві Відділу ЗАЦС району Сердар Балканської області наявний актовий запис про народження за № 270 від 05.11.1936 року, а саме: [INFO] в місті Сердар (Гизиларбат) Балканської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в місті Ашхабад народився заявник [PERSON] , батьками якого є [PERSON] (азербайджанець), та [PERSON] (азербайджанка). Таким чином, з наданих суду документів створюється наступний родинний зв`язок: [PERSON] , українець, є батьком [PERSON] , який в свою чергу є батьком [PERSON] батько заявника. Отже [PERSON] є прадідом заявника [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~(в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.3\~Закону\~України\~«Про забезпечення\~прав\~та\~свобод громадян\~та\~правовий\~режим на\~тимчасово\~окупованій\~території України» - територія м. Луганськ, Луганської області, Україна визнана тимчасово окупованою територією. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. В силу положень Закону України Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. В силу ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідно до наведених положень закону, суд дійшов висновку про доведеність факту народження [PERSON] [INFO] в місті Луганськ у батьків [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved