Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON] міської ради, в обґрунтування якої вказав, що 03.04.2003 року померла його двоюрідна баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, зокрема на житловий будинок за № 31, що розташований по вул. Одеській в м. Новий Буг Миколаївської області та на земельну ділянку, площею 0,1 га, призначену для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Оскільки вказаний спадкодавець власних дітей не мала, на випадок своєї смерті остання залишила заповідальне розпорядження заповіт, посвідчений 28.03.2003 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу за р./№ 653, згідно з яким заповіла все вище перелічене нерухоме майно своєму племіннику, батьку позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON], її племінник [PERSON] здійснив організацію її поховання власним коштом, упорядкував належний її будинок та прибудинкову територію і вселився у цей будинок, в якому проживав до самого дня своєї смерті, що мала місце 08.08.2010 року. Посилаючись на те, що за життя його батько [PERSON] так і не отримав у нотаріуса, згідно згаданого заповіту, відповідного свідоцтва про право на спадщину, однак своїми діями, які полягали у відкритому користуванні та розпорядженні, як власним, будинку, який входив до складу спадщини за заповітом, він фактично прийняв у спадок це нерухоме майно, просив ухвалити судове рішення про встановлення такого факту для батька. При цьому, наголошуючи на тому, що його батько помер, і мати [PERSON], яка у звязку з постійним проживання з [PERSON] за однією адресою, прийняла у спадок все належне йому майно, і згодом також померла, просив суд визнати за ним в порядку спадкування після її смерті, що мала місце 03.03.2014 року, право власності на житловий будинок за № 31, що розташований по вул. Одеській в м. Новий Буг Миколаївської області, а також на земельну ділянку, площею 0,1 га, для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області [PERSON] у судове засідання на розгляд справи також не прибув, проте надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі. Позов [PERSON] визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.\~\~\~\~ Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.04.2003 року померла двоюрідна баба позивача - [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, зокрема на житловий будинок за № 31, що розташований по вул. Одеській в м. Новий Буг Миколаївської області та на земельну ділянку, площею 0,1 га, цільове призначення якої обслуговування вищевказаного житлового будинку (а.с. 8-11). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 28.03.2003 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу за р./№ 653, згідно з яким заповіла все вище перелічене нерухоме майно своєму племіннику, батьку позивача - [PERSON] (а.с. 12). Як видно з повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області від 29.09.2015 року № 850/01-09, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно висновків, які містяться у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. У звязку з чим, враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] була відкрита до 01.01.2004 року, тобто ще за чинності ЦК УРСР 1963 року, тому, у спадкових правовідносинах, що склалися підлягають застосуванню норми саме цього Кодексу. Зокрема, згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, визнається, що він прийняв спадщину (фактичне прийняття спадщини). Позивач наголошує у своєму позові, що його батько [PERSON] своїми діями фактично вступив у володіння житловим будинком та земельною ділянкою, що входили до складу спадщини за заповітом після смерті [PERSON], і зазначені обставини дійсно підтверджуються актом обстеження депутата [PERSON] міської ради від 14.07.2014 року (а.с. 17). За такого суд знаходить вимоги позивача про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] на підставі вищезазначеного заповіту обґрунтованим і приймає рішення про їх задоволення. Однак, [PERSON] 08.08.2010 року помер (а.с. 13) і прийняти у спадок вищевказане нерухоме майно у нотаріуса, жоден з його спадкоємців не мав можливості, оскільки за життя у вказаного спадкодавця на підставі заповіту хоч і виникнуло право власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, проте останній так і не одержав необхідного свідоцтва про право на цю спадщину. За змістом положень ст. 548 ЦК УРСР незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 560 ЦКУРСР встановлено не обов'язок, а лише можливість спадкоємця звернутися до державного нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, чинного на той час і наразі, не визначено правових наслідків недотримання такої процедури у виді втрати права на спадщину. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 13/2011, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою на запит суду, після смерті [PERSON] на підставі положень ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла його дружина, мати позивача - [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, набуте [PERSON] право на спадщину за заповітом, складеним [PERSON] 28.03.2003 року, фактично перейшло разом з іншим спадковим майном [PERSON] до його дружини [PERSON] 03.03.2014 року померла [PERSON] (а.с. 15) і після її смерті відкрилася спадщина вже на належне їй спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок за № 31, що розташований по вул. Одеській в м. Новий Буг Миколаївської області та на земельну ділянку, площею 0,1 га, для обслуговування вищевказаного житлового будинку, що автоматично перейшли їй у спадок після смерті чоловіка [PERSON], який у свою чергу отримав у спадок від своєї тітки [PERSON] Згідно свідоцтва про народження, серії ІІІ-ФП № 254275 від 05.09.1980 року, позивач [PERSON] дійсно являється сином спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Як встановлено при судовому розгляді справи, інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON], як за заповітом так і за законом після смерті [PERSON] не існує. За аналогією ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], в силу вимог ч. 1 ст. 1261 та ч. 1 ст. 1268 ЦК України, має право на успадкування, набутого останньою за своє життя на умовах права власності, вищезазначеного спадкового майна, а тому, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно в порядку спадкування знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved