Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

В грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» до [PERSON] , 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов К.Ю., [PERSON] , в якому позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю., зареєстрований в реєстрі за №4567, про стягнення солідарно за договором позики від 10.04.2010 року з [PERSON] , СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» на користь [PERSON] 105 000 дол. США, що на день вчинення нотаріального напису еквівалентно 2 871 750 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що оспорюваний виконавчий напис про стягнення солідарно з позичальника [PERSON] , діючого в інтересах СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» на користь позикодавця [PERSON] за невиконані зобов`язання згідно умов договору позики від 10.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковського Я.Л., із загальною сумою поточної заборгованості станом на 04.08.2020 року складає 105 000 дол. США, що на день вчинення виконавчого напису еквівалентно 2 871 750 грн., а саме 30 000 дол. США, які [PERSON] отримав від [PERSON] 10.04.2010 року за умови, що за один рік користування отриманими коштами, додатково сплачує [PERSON] суму у розмірі 7 500 дол. США. Остаточна сума до стягнення - 105 000 дол. США. вказаний виконавчий лист позивач вважає незаконним, оскільки на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, сума заборгованості не була безспірною, у виконавчому документів відсутній період, за яким проводиться стягнення, що взагалі не дає можливості визначити власне заборгованість. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, оскільки в основу виконавчого напису покладено неіснуючий договір позики. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали, погодившись, що виконавчий напис від04.08.2020 року слід визнати недійсним. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, письмових пояснень не надали. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved