Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернулась до суду із позовною завою до [PERSON], Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Комунального підприємства «Керуюча компанія «Приморська» про визнання незаконним рішення Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №30 від 25.02.2015 року та його скасування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є комунальною власністю територіальної громади м. Маріуполя. У 1985 році дві кімнати вказаної квартири були надані квартиронаймачу [PERSON], членам його родини [PERSON], [PERSON], [PERSON] В звязку із виїздом до Сахалінської області РФ квартиронаймачі оформили на квартиру охоронне свідоцтво (бронь), яка подовжувалась до 05.11.2015 року. 07.09.2013 року помер [PERSON], 14.07.2014 року померла [PERSON] За життя квартиронаймача в 2008 році в квартирі було зареєстровано на постійне місце мешкання [PERSON] та [PERSON], які є племінницею та сином племінниці квартиронаймача. В порушення порядку збереження житла, Приморська районна адміністрація Маріупольської міської ради вселила [PERSON] та [PERSON] в якості постійних мешканців не маючи підтвердження родинного звязку із квартиронаймачем, 25.02.2015 року ухвалила рішення №30 «Про переоформлення договору найму житлового приміщення». На підставі викладеного просить суд рішення відповідача визнати незаконним та скасувати його. Представник позивача надала на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розглянувши справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Представник відповідача, Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, справу розглядати за його відсутності, з урахуванням наданих заперечень. В своїх запереченнях, наданих на адресу суду, представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи, що позивачем не обґрунтовано жодного порушення, які вказані як підстава для скасування рішення. Представник відповідача, ККП «КК «Приморська», в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, справу розглядати за його відсутності, з урахуванням наданих заперечень. В своїх запереченнях, наданих на адресу суду, представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи, що відповідач лише надає пакет документів на розгляд Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради та не приймає ніяких рішень самостійно, однак до 2015 року саме житлово комунальні підприємства приймали заяви на переоформлення договорів найму або внесення змін та не мали повноважень щодо оцінки правомірності підстав такого звернення. На підставі викладеного просить в задоволенні вимог відмовити. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. 09 серпня 1985 року [PERSON] та членам його родини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] була надана квартира №3 в б. 44 по вул. Земська в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області (а. с. 14) Вказані особи були зареєстровані в квартирі як постійні мешканці. Квартиронаймач [PERSON] вибув з квартири 08.01.1988 року, члени його родини [PERSON], [PERSON], [PERSON] вибули з квартири 24.06.1988 року в звязку із працею за трудовим договором в Сахалінській області Російської Федерації, оформивши на квартиру охоронне свідоцтво (бронь), яке неодноразово подовжувалось на періоди з 04.11.2006 р. по 04.11.2009 р., 04.11.2009 р. по 04.11.2012 р., 05.11.2012 р. по 05.11.2015 р. (а. с. 15-18) Склад родини квартиронаймачів підтверджено довідкою, виданою ККП «КК «Приморська» 24.04.2013 року (а. с. 18) 14 лютого 2008 року в [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя в якості постійних мешканців було зареєстровано [PERSON] та [PERSON], які зазначені в якості племінниці квартиронаймача та її сина (а. с. 14) 09 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до ККП «КК «Приморська» з заявою про переоформлення договору найму кв. 3 в б. 44 по вул. Земська в Приморському районі м. Маріуполя в звязку зі смертю [PERSON] 14.07.2014 р. (а. с. 13) 16 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально посвідчені, в м. Южно Сахалінськ Сахалінської області Російської Федерації, заяви, якими вони надали згоду на переоформлення договору найму (а. с. 12) 16 лютого 2015 року ККП «КК «Приморська» звернулась з поданням до голови Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради на переоформлення особового рахунка кв. 3 в б. 44 по вул. Земська в Приморському районі м. Маріуполя в звязку із смертю квартиронаймача [PERSON] на [PERSON] (а. с. 11) 25 лютого 2015 року рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради ухвалено рішення №30 «Про переоформлення договору найму житлового приміщення» кв. 3 в б. 44 по вул. Земська в Приморському районі м. Маріуполя (а. с. 10) При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до ст.73 Житлового кодексу України жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направленні на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу PCP, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Статтею 75 ЖК України передбачено, що у разі бронювання жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів за місцем знаходження приміщення, що бронюється, видає наймачеві або членові його сім'ї охоронне свідоцтво (броню). У разі виникнення спору питання вирішується в судовому порядку. П. 2 [PERSON] Міністрів Української PCP від 9 вересня 1985 p. N 342 «Про затвердження Правил бронювання жилих приміщень в Українській PCP» виконавчі комітети місцевих [PERSON] народних депутатів, міністерства і відомства УРСР, а також підприємства, установи, організації, незалежно від їх підпорядкованості, у віданні яких є жилі будинки зобовязані суворо додержуватися Правил бронювання жилих приміщень в Українській PCP; посилити контроль за додержанням наймачами жилих приміщень, що бронюються, чинного законодавства при здачі цих приміщень у піднайом, звернувши особливу увагу на недопущення здачі у піднайом жилої площі з метою одержання нетрудових доходів. При виявленні таких випадків винних притягати до встановленої законом відповідальності. Згідно за ст. 78 ЖК України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сімї наймача, він зобов'язаний забезпечити належне утримання приміщення. Наймач вправі здати жиле приміщення в піднайом або поселити в нього тимчасових жильців на умовах і в порядку, передбачених статтями 91 - 99 цього Кодексу. Відповідно до ст.91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду - все приміщення. Жиле приміщення здається в піднайом без зазначення строку або на визначений строк, у тому числі на період збереження цього приміщення за тимчасово відсутнім наймачем. Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації. Відповідно до ст. 92 ЖК України Договором піднайму може бути передбачено, що разом з піднаймачем у надаване йому жиле приміщення вселяються і члени його сім'ї. Подальше вселення піднаймачем членів сім'ї допускається лише за згодою наймодавця, наймача та інших осіб, зазначених у частинах першій і третій статті 91 цього Кодексу. Згідно зі статтею 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають і \~ \~ \~ \~виселенню \~ \~ \~ \~в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм житлового законодавства України, вбачається, що бронювання є правовим засобом збереження субєктивного права на жилу площу в жилому приміщені державного або громадського житлового фонду за відсутнім наймачем і членами його сімї. За правовою природою бронювання є самостійною формою збереження за тимчасово вибувшими громадянами жилого приміщення. Органи місцевої виконавчої влади шляхом видачі охоронного свідоцтва (броні) тим самим створюють підвищену гарантію збереження жилого приміщення за тимчасово вибувшими громадянами. Відповідно до ст.18 Житлового кодексу УСРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК УСРСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах [PERSON] народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих [PERSON], здійснюють контроль за використанням ісхоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої [PERSON], видають ордери на жилі приміщення. Крім цього, відповідно до п.4 [PERSON] Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985р. за №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 61 Житлового кодексу України житлово - експлуатаційна організація, а при відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найма жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або його уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сімї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління обєктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. З аналізу оскаржуваного рішення суд приходить до висновку, що при ухваленні рішення №30 від 25 лютого 2015 року відповідачем в особі Приморської районної адміністрації Аріупольської міської ради на підставі не відповідних режиму охоронюваного житла статей ЖК України, без отримання належним чином завірених документів, які б підтверджували спорідненість відповідачки [PERSON] з квартиронаймачами, було ухвалено рішення «Про переоформлення договору найму житлового приміщення». Вказане рішення в звязку із невідповідністю вимогам законодавства, ухвалене з порушенням процедури є незаконним та підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved