Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В грудні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт, накладений ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження, на належний йому автомобіль марки «ОpelAstra», 2007 року випуску, номер кузову [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. Позов обґрунтовує тим, що 11.12.2010 р. на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та 51 грн., стверджує, що вказані кошти своєчасно сплатив а оригінал квитанції надав до МРЕВ 2 ДУ МВС м. Києва. Державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ були відкриті виконавчі провадження № 24978803 і 24978961 щодо стягнення до державного бюджету з позивача зазначених штрафів.З метою забезпечення виконання рішення на автомобіль марки «ОpelAstra», д.р.н. [NUMBER].накладено арешт на підставі постанов ВДВС Подільського РУЮ міста Києва від 13.07.2011 року №24978803 і 24978961. В судовому засіданні представник за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставини, вказавши, що оскільки позивач позбавлений був можливості підтвердити факт своєчасної сплати ним штрафів (оскільки оригінали квитанцій були передані до МРЕВ 2), був змушений повторно сплатити зазначені штрафи. Представник звернув увагу, що позивачем фактично повторно виконано постанови про накладення адміністративного стягнення. Оригінали квитанцій щодо повторної сплати штрафів позивач передав державному виконавцю. В жовтні 2015 році з листа УДАІ ГУ МВС України в м. Києві позивач дізнався, що його автомобіль значиться в арешті, а тому вкотре звернувсядо ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з метою отримання інформації по виконавчих провадженнях, просив прийняти відповідні рішення у зв*язку з добровільною сплатою ним штрафів (повторно надав копії квитанцій про сплату штрафів). Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого ненадійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «ОpelAstra», 2007 року випуску, номер кузову [NUMBER], д.р.н. [NUMBER] належить позивачу на праві власності та зареєстрований за позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджено наданим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 13.07.2011 р. в межах виконавчого провадження ВП № 24978961 по стягненню з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 51,0 грн. накладений арешт на все майно, що належить боржникові із забороною здійснювати його відчуження. Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 13.07.2011 р. в межах виконавчого провадження ВП № 24978803 по стягненню з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 255,0 грн. накладений арешт на все майно, що належить боржникові із забороною здійснювати його відчуження. Як вбачається з квитанцій про сплату адміністративних штрафів, позивач повністю оплатив накладені на нього стягнення. Згідно листа УДАІ ГУМВС України в місті Києві від 25.09.2015 р. № 10/14-23із на вищезазначений транспортний засіб значиться накладеним арешт на підставі постанови ВДВС Подільського РУЮ міста Києва від 20.07.2011 року. Згідно ст.60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до положень ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його законі права як власника, щодо вільного користування та розпорядження придбаним ним автомобілем. І в с судовому засіданні достовірно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на транспортний засіб позивач з липня 2011 р. позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаним майном, що належить йому на законних підставах. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порядок зняття арешту визначений статтею 60 Закону України « Про виконавче провадження», і, відповідно до частини 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є заснованими на законі, обґрунтованими, доведені в судовому засіданні, тому і підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.41 ч.4 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження,

Outcome: approved