Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованост. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачі не виконують умови кредитного договору № 2608/0308/71-017 укладеного 19. 03. 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], в зв'язку з чим станом на 01. 08. 2014 року утворилась заборгованість в сумі 1981192,86 грн. Позивач посилаючись на те, що на даний час ТОВ «Кредитні ініціативи» набули право вимоги за кредитним договором № 2608/0308/71-017 від 19. 03. 2008 року укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 01. 08. 2014 року в сумі 1981192,86 грн. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02. 12. 2014 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованості. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27. 04. 2015 року, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02. 12. 2014 року скасовано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19. 03. 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2608/0308/71-017, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 100 000,00 дол. США та зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В порушення договірних зобовязань, позичальник отриманий кредит у встановлений строк не повернув, проценти в повному обсязі не сплатив, в зв'язку з чим станом на 01. 08. 2014 року утворився борг в сумі 1981192,86 грн., який складається із: боргу за кредитом - 1197133,37 грн., боргу по відсоткам - 532150,38 грн., пені - 251909,11 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Встановлено, що в забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки № 2608/0308/71-017-Р-1 від 23. 11. 2011 року, за яким [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 2608/0308/71-017 від 19. 03. 2008 року укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Також судом встановлено, що 28. 11. 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладеного договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками. Також, 28. 11. 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19. 03. 2008 року № 2608/0308/71-017, позичальником згідно якого є [PERSON], в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що i боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 2608/0308/71-017 від 19. 03. 2008 року укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], станом на 01. 08. 2014 року утворилась заборгованість в сумі 1981192,86 грн., яка не погашена відповідачами. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що боржник та поручитель не виконали свої зобов'язання перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в зв'язку з чим вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved