Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

ВИМОГИ ЗАЯВНИКА [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з вказаною заявою, у якій просить суд встановити факт своєчасного прийняття нею [PERSON] спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , та встановити місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] : [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА 05.04.1999 року загинув син заявника [PERSON] , після його відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку, що розташована на території Пролетарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Єдиними спадкоємцями майна першої черги після смерті [PERSON] є його батьки - [PERSON] , а саме заявник, та [PERSON] , а саме заінтересована особа по справі. Спадщина ніким іншим не прийнята, від спадщини вони не відмовлялися, проти спадкування заявником майнових прав після смерті сина заінтересована особа - [PERSON] не заперечує. Коли у заявника виникла необхідність у в переоформленні земельної ділянки, що належала сину, їй було відмовлено нотаріусом по причині відсутності доказів прийняття нею спадщини після смерті сина. Заявник зазначає, що її син проживав без реєстрації разом з нею та заінтересованою особою по справі, тобто зі своїми батьками, по [ADDRESS] з 1993 року по день смерті, що є підставою вважати, що місцем відкриття спадщини є саме [ADDRESS] . Крім того, вона (заявник), має на руках особисті документи сина, що є доказом прийняття нею спадщини після сина. Зазначене змусило заявника звернутись до суду для встановлення факту прийняття нею спадщини після сина та місця відкриття спадщини. У судовому засіданні від 13.04.2021 року представник заявника заяву про встановлення факту прийняття спадщини та місця відкриття спадщини підтримала у повному обсязі, з підстав, зазначених у вказаній заяві, та просила її задовольнити. У судове засідання від 04.08.2021 року заявник та її представник не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності та за відсутності заявника, на заявлених вимогах наполягають. ПОЯСНЕННЯ ЗАІНТЕРЕСОВАНИХ ОСІБ Заінтересована особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Представник заінтересованої особи - Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.04.2021 року задоволено клопотання заявника про витребування доказів, та постановлено витребувати з Олександрійської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [INFO] у м. Олександрія Кіровоградської області у віці 31 рік помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 05.04.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійської міської ради. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії КНР № 00020, виданого 18.07.1994 року Головою Олександрійської районної ради народних депутатів, [PERSON] , який мешкає в с. Прорлетарське, є власником земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Пролетраської сільської ради. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 07.06.1967 року Ізмайлівською сільською радою Кіровоградської області, вбачається, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] в період з 1993 року по 1999 рік дійсно проживав в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №319, що видана 05.11.2020 року Попельнастівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , і в 1999 році здійснили поховання сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за свій рахунок. Вказаний факт підтверджується довідкою №363, що видана 18.12.2020 року Попельнастівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення №10 від 12.11.2015 року другої сесії сьомого скликання Пролетарської сільської ради, село Пролетарське перейменовано у село Травневе, а вулицю Комсомольська - в вулицю Молодіжна. Як вбачається з довідки, виданої 12.02.2021 року начальником Олександрійського міського відділу Управління ДМС в Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Листом №131/02-31 від 22.02.2021 року завідуюча Олександрійською районною державною нотаріальною конторою Ліб В.В. повідомила [PERSON] про неможливість видання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини. Листом №323/01-16 від 20.04.2021 року Олександрійська районна державна нотаріальна контора повідомила суд, що згідно алфавітної книги спадкових справ, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] у вказаній нотаріальній конторі відсутня. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він добре знає сім`ю [PERSON] з 1985 року. Знає особисто голову сім`ї - [PERSON] , та його дружину - [PERSON] . Крім того, йому відомо, що у них був син - [PERSON] , який до дня смерті проживав з батьками по [ADDRESS] . Як відомо свідку, своєї сім`ї та дітей померлий [PERSON] не мав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він знайомий з [PERSON] , так як вони разом працювали, приблизно з 1985 року. До складу його сім`ї входили дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , вони усі разом проживали. До дня своєї смерті [PERSON] проживав разом з батьками, при цьому своєї сім`ї не мав. Відповідно до заяви, що подана суду [PERSON] , вбачається, що остання є дочкою [PERSON] та [PERSON] , та у 1994 році вона вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] ». Померлий [PERSON] є її рідним братом, та вона ( [PERSON] ) його спадкоємцем не являється, на спадщину після його смерті не претендує, про інших спадкоємців майна їй нічого не відомо. ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема, земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Пролетраської сільської ради. Спадкоємець першої черги за законом - заявник та мати померлого - [PERSON] прийняла спадщину після померлого шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено наявністю у заявника оригіналів особистих документів сина, що долучені до матеріалів заяви, та показами свідків. Крім того, наданими суду доказами та показами свідків підтверджено той факт, що померлий [PERSON] на день смерті місця реєстрації не мав, та проживав без реєстрації разом з батьками за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця та місце розташування земельної ділянки, а саме: [ADDRESS] , а своїми діями заявник фактично вступив в управління спадковим майном, тому він може бути визнаний таким, що прийняв спадщину. НОРМИ ПРАВА Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд в окремому провадженні розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року містить роз`яснення, що суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 ЦК Української РСР 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 09.04.2020 по справі №2-1173/2009 для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, з якою стаття 549 ЦК Української РСР пов`язувала факт прийняття спадщини, необхідно встановити, чи фактично такий спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконкому місцевої ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідки про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі, оплачувались комунальні послуги,запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, державного акту про право приватної власності на землю тощо. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР вбачається, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Стаття 17 ЦК Української РСР передбачає, що місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Таким чином, беручи до уваги наведені правові норми та даючи оцінку наявним у справі доказам, суд вважає їх належними, допустимими і достовірними, а у своїй сукупності та взаємозв`язку - такими, що дають змогу дійти висновку про те, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є: [ADDRESS] , де разом з ним проживала заявник [PERSON] , яка вступила в управління та володіння спадковим майном, що вказує на наявність підстав для задоволення заяви останньої, що не суперечить ч. 2 ст. 315 ЦПК України та має для заявника юридичне значення. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved