Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом, згідно з яким просить суд: стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» та з [PERSON] 170 405,63 грн., в т.ч. 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями, 148 155,63 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 2250,00 грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.07.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2018 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на його замовлення дослідження, викладеного у Звіті ТОВ «Меркурій Партнерс» про визначення вартості матеріального збитку, становить 148 155,63 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що незважаючи на звернення до відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, станом на день звернення до суду з цим позовом страхове відшкодування виплачено не було. За вказаних обставин та посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 148 155,63 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 2250,00 грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків. Також, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, які він переніс під час ДТП, порушеннях звичного режиму життя та понесенні додаткових матеріальних затрат. Таким чином, позивач, окрім відшкодування матеріальних збитків, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області віл 24.10.2018 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду м.Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17.01.2019 року розгляд даної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 27.02.2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач та його представник щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.07.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2018 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] . Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного ТОВ «Меркурій Партнерс» 20.07.2018 року, вартість завданого збитку транспортному засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , станом на 18.07.2018 року становить 148 155,62 грн. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач в обґрунтування солідарного стягнення з відповідачів суми завданого матеріального збитку вказував, що на момент ДТП цивільна-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу, була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», яке, в свою чергу, незважаючи на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, станом на день звернення до суду з цим позовом виплату вказаного страхового відшкодування так і не здійснив. Так, дійсно, згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових прав інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, які б підтверджували факт того, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Відтак, огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що в даному випадку порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми завданих матеріальних збитків у розмірі 148 155,63 грн. з винуватця ДТП - [PERSON] Проте, вимоги позивача щодо стягнення відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків у розмірі 2250,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували понесення позивачем цим витрат. Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. 00 коп. слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем - [PERSON] була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 818,49 грн. В свою чергу, щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Однак, всупереч вищенаведених положень ЦПК України, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене та

Outcome: partial