Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить визнати припиненим Договор про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174188000 від 22 червня 2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] та визнати припиненим Договір поруки №123243 від 22 червня 2007 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2008 році боржник [PERSON] передав в позасудовому порядку ПАТ «Укрсиббанк» придбаний за кредитні кошти автомобіль для задоволення вимог Банку за рахунок заставного майна, у зв`язку з чим АКІБ «Укрсиббанк» складено лист, в якому зазначено, що [PERSON] виконав зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174188000 від 22 червня 2007 року у зв`язку з чим він припинив свою дію. Ухвалою від 01.11.2016 р. (суддя Богінкевич С.М.) вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Провадження у справі за вищевказаним позовом відкрито ухвалою від 21.11.2016 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви (суддя Богінкевич С.М.) На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 15.11.2017 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Ларіоновій Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.11.2018 року за клопотанням представника відповідача, за згодою представника позивача, здійснено заміну неналежного відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс». Ухвалою суду від 22.02.2019 р. задоволено клопотання представника позивача та ПАТ «УкрСиббанк» залучено до справи як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Представником ТОВ «Вердикт Фінанс» подані пояснення, в яких сторона відповідача зазначає, що у відповідності до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, станом на 19.03.2012 року загальна заборгованість що була відступлена по кредитному договору № 001117488000 складала 33 482,00 дол. США (234 671,64 грн.). Разом з там, згідно з копією виписки по кредитному договору № 001117481000 ( [PERSON] ) за період з 22.06.2007 по 25.06.2012 року, у період укладення договору про відступлення права вимоги (з 19.03.2012 по 25.06.2012 року) Позичальником були здійснені платежі для часткового погашении заборгованості, однак у повному обсязі заборгованість не була погашена. Таким чином, внесені платежі на рахунок первісного кредитора у період з 19.03.2012 по 25.06.2012 року є неналежним виконанням зобов`язання та зараховується як погашення заборгованості по кредитному договору, однак, згідно з копією виписки по кредитному договору № 001117488000 ( [PERSON] ) за період з 22.06.2007 по 25.06.2012 року, станом на 25.06.2012 року вже відступлена сума заборгованості складала 208 189,49 грн. Крім того, у даній постанові зроблений висновок про те, що сплив строку позовної давності за вимогами про стягнення 3 % річних та подвійної облікової ставки НБУ у зв`язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу помилковий, оскільки Інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України. В підготовчому засіданні 16.07.2019 р. закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, вказаних у поясненнях. Третя особа-1 [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи-1 ПАТ «Укрсиббанк», будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про пнричини неявки суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 22 червня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174188000, за яким позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 33 482,00 доларів США. 22.06.2007 р. АКІБ «Укрсіббанк» уклав Договір поруки №123243 з [PERSON] , яка зобов`язувалась перед Банком, як кредитором, відповідати за невкионання [PERSON] його зобов`язань за вищевказаним кредитним договором. За актом прийому-передачі майна, що перебуває у заставі на зберіганні, від 98.07.2008 р., позивач передав, а АІКБ «Укрсиббанк» прийняв Mitsubishi Grandis 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 21.06.2007 р., та ключі. Як вбачається з листа № 35-22-52/652 АКІБ «Укрсиббанк» від 11 березня 2009 р., Банк повідомив УДАІ ГУ МВС України в місті Києві про те, що [PERSON] виконав зобов`язання за вищевказаним кредитним договором та вищевказану заставу транспортного засобу, предметом якої є автомобіль Mitsubishi Grandis 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 21.06.2007 р. Крім того, вказаним листом АІКБ «Укрсиббанк» повідомив даний орган реєстрації транспортних засобів, що у відповідності до ст.28 Закону України «Про заставу» Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174188000 від 22.06.2007 р. вважається такими, що припинив свою дію. 20 квітня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, за яким Банк передав новому кредитору право вимоги за кредитами, зокрема і щодо [PERSON] 20 квітня 2012 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12-КВ, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив, а ТОВ «Вердикт Фінанс» прийняв право вимоги за кредитними договорами, зокрема і щодо [PERSON] , за яким обліковувалась заборгованість за вищевказаним кредитним договором в загальному розмірі 241 157,22 грн. Перевіряючи твердження та заперечення сторін у справі, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилами статей 553, 554 ЦК України договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання для боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частинами першою, другою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Застава є також способом забезпечення зобов`язань (частина перша статті 546 ЦК України); у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу», стаття 572 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов`язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Підстави припинення застави визначено у статті 28 Закону України «Про заставу». Зокрема, застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. З матеріалів справи слідує, що спір між сторонами існує з приводу виконання (невиконання) зобов`язань за кредитним договором від 22 червня 2007 року № 11174188000, який був забезпечений договором поруки та застави рухомого майна від 22 червня 2007 року. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні достеменно встановлено, що первісний кредитор АІКБ «Укрсиббанк» скористався своїм правом, передбаченим п.8.1 кредитного договору від 22.06.2007 р., на звернення стягнення на предмет застави і зробив це в позасудовому порядку (п.8.2 Договору) ще в липні 2009 р. Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що у разі застосування позасудових засобів звернення стягнення банк надсилає позичальнику повідомлення відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно ст.28 Закону України застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Як вбачається з наданого стороною позивача листа від 11.03.2009 р. № 35-22-52/652 АКІБ «Укрсиббанк», як первісний кредитор, повідомив про припинення дії Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174188000 від 22.06.2007 р. на підставі ст.28 Закону України «Про заставу», отже первісним кредитором було прийнято рішення про задоволення вимог Банку за рахунок заставного майна. Матеріали справи свідчать, що на підтвердження своїх заперечень сторона відповідача надала суду розрахунок заборгованості за період з 06.07.2018 р. по 06.07.2021 р., яку, як стверджує сторона відповідача, має позивач перед новим кредитором (том 2 арк.спр.7). Між тим, такий розрахунок взагалі не містить ані підпису посадової особи, що його склала, ані печатки відповідача, та, крім цього, включає в себе період, який не включає спірний період дії договору. А тому суд не приймає до уваги вищевказаний розрахунок. Вказані обставини, з урахуванням принципу змагальності, дають суду підстави дійти висновку, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем, позивачем доведено, що ним виконанні зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту та застава транспортного засобу №11174188000 від 22 червня 2007 року. Оскільки суд дійшов висновку, що про припинення зобов`язань за кредитним договором, а порука має похідний характер, то суд доходить висновку про припинення зобов`язань за договором поруки № 123243 від 22 червня 2007 року. Відповідно до ст.5 ч.2 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи час перебування справи в провадженні районного суду, який зумовлений об`єктивними причинами, та беручи до уваги судову практику, яка діяла на час звернення позивача з позовом, суд вважає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача буде задоволення позову шляхом визнання припиненими саме зобов`язань за договорами та це не буде виходом за межі заявлених позивачем вимог. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного, ст.ст.509, 526, 543, 553, 554, 598, 599 ЦК України,

Outcome: approved