Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В грудні 2020 року позивач, АТ «Банк Кредит Дніпро», звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказав те, що 09.12.2015 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 091215-К, згідно якого [PERSON] отримав строковий кредит в сумі 4 182 297 грн. 23 коп. строком до 28.12.2017 року зі сплатою 0,01% річних на рефінансування заборгованості за кредитним договором №240907/1-USD від 24.09.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, був укладений договір застави № 091215-З від 09.12.2015 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль Мерседес Бенц, модель S500, рік випуску: 2007, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Третя особа [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, у зв`язку з чим станом на 03.11.2020 року виникла заборгованість у розмірі 4 909 545 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 4 182 297 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом, 2 047 грн. 79 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 37 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 724 792 грн. 11 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту, 370 грн. 72 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків. Просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 091215-К від 09.12.2015 року в сумі 4 909 545 грн. 08 коп. звернути стягнення на предмет застави за Договором застави № 091215-З від 09.12.2015 року, а саме на: автомобіль Мерседес Бенц, модель S500, рік випуску: 2007, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області шляхом продажу такого майна зпублічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предмета застави в розмірі вартості визначеної шляхом оцінки суб`єктом оціночної діяльності; стягнути з відповідача на користь АТ «Банк кредит Дніпро» судові витрати. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 04.12.2020 року зазначена цивільна справа передана для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 14.01.2021 року прийнята до свого провадження вищезазначена цивільна справа, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою судді від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу та третій особі надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, однак ними не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідач та третя особа є таким, що належним чином повідомлені про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалися, про причини неявки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 09.12.2015 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 091215-К, згідно якого [PERSON] отримав строковий кредит в сумі 4 182 297 грн. 23 коп. строком до 28.12.2017 року зі сплатою 0,01% річних на рефінансування заборгованості за кредитним договором №240907/1-USD від 24.09.2007 року. Повернення кредиту та сплату відсотків [PERSON] мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві з 01 по 05 число кожного місяця кошти упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. 10 серпня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпро» на Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро». Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати пені є додатковим до основного. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти [PERSON] . Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 28 грудня 2017 року включно. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач неналежно виконував умови договору в частині своєчасного погашення платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03.11.2020 року становить у розмірі 4 909 545 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 4 182 297 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом, 2 047 грн. 79 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 37 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 724 792 грн. 11 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту, 370 грн. 72 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави № 091215-З від 09.12.2015 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль Мерседес Бенц, модель S500, рік випуску: 2007, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1-2, 4-5 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави. Стаття 19 Закону України «Про заставу» передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. В ч.1, 3, 4, 6, статті 20 Закону України «Про заставу» вказано, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Мерседес Бенц, модель S500, рік випуску: 2007, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого РЕВ 1-го МВР ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області шляхом продажу такого майна з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предмета застави в розмірі вартості визначеної шляхом оцінки суб`єктом оціночної діяльності в рахунок часткового погашення суми заборгованості за кредитним договором № 091215-К від 09.12.2015 року, яка складає 4 909 545 грн. 08коп., підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 7 790 грн. 24 коп.

Outcome: approved