Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 70883 грн. 79 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.09.2015 року між нею та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір позики про надання останньому коштів в сумі 64828 грн. 78 коп. строком дії до 01.04.2016 року. Однак, до цього часу відповідач коштів не повернув, в звязку з чим просить стягнути з відповідача 64828 грн. 78 коп. боргу по позиці, 33137, 71 коп. інфляційні та 2917,30 грн. 3% річних за період з 01.04.2016 року по 31.10.2017 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач, його представник позов не визнали, зазначили, що кошти за договором позики не отримували, позивача в момент підписання договору позики не було, її представник [PERSON] сказав, що надасть їй договір і вона його підпише. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 22.09.2015 року, укладеного в письмовій формі, [PERSON] (позикодавець) передала ФОП [PERSON]М.(позичальнику) грошові кошти в сумі 64828 грн. 78 коп. зі строком повернення 01.04.2016 року ( п.1 Договору). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором ( ч.1 ст.1051 ЦК України). В судовому засіданні відповідач, його представник зазначили, що кошти за договором позики ФОП [PERSON] не отримував, посилаючи на те, що в договорі міститься розписка [PERSON] про те, що він, діючи від імені [PERSON], отримав від [PERSON] 64828 грн. 78 коп. пені згідно договору позики від 12.08.2010 року. Вказаний факт, як зазначає відповідач, свідчить про те, що кошти відповідач по договору позики від 22.09.2015 року насправді йому не давались. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 22.09.2015 року ним дійсно були отримані кошти від [PERSON] в сумі 64828 грн. 78 коп., однак це не спростовує факт отримання коштів [PERSON] по договору позики від 22.09.2015 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] Факт отримання коштів відповідачем підтверджується самим договором позики. Так, в пункті 1 Договору позики від 22.09.2015 року зазначено, що кошти отримані повністю до підписання цього договору. Крім того, мається розписка [PERSON] від 22.09.2015 року, згідно якої він підтверджує факт отримання від [PERSON] 64828 грн. 70 коп. згідно договору позики від 22.09.2015 року. Доказів того, що вказані документи були підписані [PERSON] під впливом обману, насильства, зловмисних дій тощо не надано. Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 64828 грн. 78 коп. боргу, 3137 грн. 71 коп. інфляційні та 2917 грн. 30 коп. 3% річних.

Outcome: approved