Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що її колишній чоловік не приділяє уваги до виховання дитини, не цікавиться його життям, не спілкується з ним та має заборгованість зі сплати аліментів. Крім того позивачка посилається на притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності До початку розгляду даної справи по суті [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він в зв'язку із позицією матері, позбавлений можливості спілкування із своїм сином. Так мати не відпускає сина на літні канікули до нього, перешкоджає спілкуванню відповідача із сином засобами електронного зв'язку, не дозволяє приїздити до сина, тобто намагається всіляко перешкодити йому брати участь у вихованні сина. Щодо збільшення розміру сплачених аліментів відповідач повідомив, що крім сплати аліментів, він також купує синові всі необхідні в його віці речі. Крім того одружившись вдруге він маю сім'ю, де також виховує малолітню дитину і повинен забезпечувати також і нову сім'ю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.10.2014 року зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали у повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали у повному обсязі та обґрунтовували свою позицію тим, що позивач ніяким чином не перешкоджає батьку приймати участь у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову та обґрунтовував свою позицію поясненнями викладеними в позовній заяві та показами наданими в судовому засіданні. Стосовно зустрічного позову [PERSON] прохав суд задовольнити його у повному обсязі та обґрунтовував свою позицію наданими поясненнями. Прокурор Липівська Л.А. просила в задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити, зустрічний позов [PERSON] задовольнити, з підстав з'ясованих при розгляді справи по суті і наданих сторонами доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ленінської районної у м. Полтави ради Соц Н.О. просила в задоволенні первісного позову відмовити а зустрічний позов [PERSON] задовольнити, оскільки саме таке рішення буде в повній мірі враховувати інтереси дитини для її гармонійного розвитку. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], її представника [PERSON], пояснення [PERSON], його представника [PERSON], думку прокурора та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, подані докази та оцінивши їх в сукупності, вважає первісний позов таким, що не підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до задоволення повністю виходячи ыз наступного. Судом встановлено, що шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], 28.04.2006 року, розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2013 року. Від шлюбу у сторін по справі є неповнолітній син - [PERSON] 2006 року народження, який за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2013 року залишився проживати із своєю матір'ю у м. Полтаві за адресою: [ADDRESS], де він був прописаний від народження. Протягом 2012-2013 років відповідач дійсно працював у РФ, потім заробляв на життя працюючи у м. Київ, однак завжди матеріально допомагав утримувати сина. Перераховував кошти в значних сумах з м. Москва на користь позивачки та постійно спілкувався із сином. З червня 2013 року відповідач фактично проживає у м. Хмельницькому в помешканні своєї матері по [ADDRESS], з 14 серпня 2013 року там зареєстровано його місце проживання. На теперішній час відповідач тимчасово не працює, інколи має замовлення на виконання послуг за цивільно-правовими договорами. Обов'язок по перерахуванню аліментів виконує повністю, матеріально допомагаю матері з якою він разом мешкає. Тому вимогу про встановлення аліментів у твердій грошовій сумі суд вважає такою, що не підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що 25 квітня 2014 року відповідач вдруге одружився і тепер разом із дружиною проживаю у м. Хмельницькій, тимчасово у його матері. Позивачка посилається на притягнення мене до кримінальної відповідальності, доказів чому не надає. Відповідно до ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість із дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Правила погашення та зняття судимості визначені в ст.ст.89-91 КК України. Моментом погашення судимості є сплив останнього дня, доки триває судимість, а моментом зняття судимості є момент набрання чинності постанови суду про дострокове зняття судимості чи застосування акта амністії, відповідно до якого особа вважається не судимою. Станом на 20.10.2014 року [PERSON] є особою, що не притягалась до кримінальної відповідальності. Довідка - витяг з реєстру №64-20102014/68210 - виданий мені Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Хмельницькій області. Вказаним документом підтверджується, що у [PERSON] [INFO] не знятої чи не погашеної судимості немає, в розшуку він не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], добрі знайомі позивачки в свої показах не довели фактів неналежного виконання відповідачем свої батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.155, ч.2 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та розумів їх нормального виховання. Таким чином суд не знаходить підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] 2006 року народження та збільшення розміру стягуємих аліментів. Разом з тим суд вважає за необхідне із підстав вказаних вище, визначити способи участі батька у вихованні свого сина. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved