overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом до Державного підприємства «Луганськвугілля» та Відокремленого виробничого підрозділу «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Після неодноразових уточнень позовних вимог [PERSON] остаточно прохала стягнути з відповідачів 39758,91 грн. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 липня 2015 року позивні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Луганськвугілля» на користь [PERSON]: заборгованість по заробітній платі в розмірі 12511 грн. 47 коп., втрати позивача від знецінення грошових коштів в результаті інфляції в розмірі 6041 грн. 77 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 13813 грн. 95 коп. Вирішено питання про судові витрати. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до вимог ст.220 ЦПК України є необхідність в ухваленні додаткового рішення. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Так, задовольняючи вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, судом не вирішено вимоги позивача в частині стягнення цих сум з Відокремленого виробничого підрозділу «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля». Відповідно до листа №10р-869 ВВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» не являється юридичною особою і все фінансові та кредитно-розрахункові операції цього підрозділу здійснювало централізована вищестояща організація ДП «Луганськвугілля» (а.с.46), тому в задоволені позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ВВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» - необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, присудження працівникові виплати заробітної плати, в розмірі не більше ніж за один місяць, суд допускає до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2000 грн., а також 1000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 02 серпня 1993 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 04 лютого 2013 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 2000 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 1000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 02 серпня 1993 року та була звільнена 04 лютого 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення у сумі 2000 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 2000 грн. заробітної плати, яка ним не була отримана за час своєї роботи. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6059,49 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 13 липня 1985 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 03 вересня 2013 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 6059,49 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 13 липня 1985 року та була звільнена 03 вересня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» за вересень місяць 2013 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення у сумі 6059,49 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 вересня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій позов визнавав, не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід відновити дошлюбне прізвище Рибальченко. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не приймає участі в утриманні дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити, а відповідач в свою чергу, позов визнав повністю. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дітей. Згідно довідки № 6 від 05.01.2015 року Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані постійними жителями та проживають на території села [PERSON]. Згідно довідки № 07 від 09.02.2015 року [PERSON] працює в ТОВ «Мій Дім «Фортеця» з 10.07.2014 року на посаді охоронника, його дохід за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року склав 42346,37 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились з 25.08.2014 р., спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2013 року, про що свідчить актовий запис № 3, Олексіївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2014 р., спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились з вересня 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року, про що свідчить актовий запис № 10, Верблюзької с/ради Новгородківського району Кіровоградської області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2014 року, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сім'ї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Встановлено, що відповідач дійсно є батьком малолітньої [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки. Розмір аліментів може бути визначеним, як ? частина всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі - 243, 60 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження. Дитина проживає разом з матір'ю. Встановлено, що відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому позивач просить її позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, що брав участь в антитерористичній операції, має ряд хронічних захворювань, у звязку з чим не працює, не має на праві власності рухомого та нерухомого майна, проживає разом із матірю, яка є похилого віку, а тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 300грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 25 серпня 2009 року. Неповнолітня дитина проживає разом з матірю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя дитини, відповідача, який має задовільний стан здоровя, в даний час не працює, але працездатний, інших утриманців яким зобовязаний надавати допомогу не має. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину в твердій грошовій сумі в розмірі по 400грн. щомісячно. Судові витрати по справі становлять 243,60 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved