Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Відповідно до ухвали судді Печерського районного суду м.Києва від 29.05.2018 року матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3121,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги обгрунтувано тим, що 22.04.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Toyota Auris», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «KIA Clarud», яким керував [PERSON]. При цьому, на момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8500900, відповідно до умов якого позивачем було виплачено [PERSON], страхове відшкодування в розмірі 3121,00 грн. Разом з тим, відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва по справі №757/22445/16-п відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП, а також встановлено, що [PERSON] покинула місце ДТП. На підставі зазначеного, а також посилаючись на положення ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 17.01.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд справу розглядати у відсутність його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18.12.2015 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить Поліс № АІ/8500900 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається зі змісту вказаного Полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Toyota Auris», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Разом з тим, 22.04.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Toyota Auris», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «KIA», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], яка призвела до механічних пошкоджень цих транспортних засобів. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року відповідача було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. При цьому, вказаною постановою також встановлено, що відповідач покинула місце ДТП, а Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з умовами Полісу позивачем, на підставі заяви [PERSON] від 04.05.2016 року, ремонтної калькуляції № ДКЦВ-11677 від 10.05.2016 року та Страхового акту №ДКЦВ-11677 від 15.09.2016 року було виплачено страхове відшкодування [PERSON], у розмірі 3 121,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16967 від 16.09.2016 року. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що оскільки відповідач залишив місце ДТП, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача, як до страхувальника, про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Також, як вбачається з матеріалів справи, з метою врегулювання спору в досудовому порядку 09.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією №11677 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем погашена не була. В свою чергу, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як передбачено ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 3 121,00 грн. підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved