Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

В жовтні\~2018\~року [PERSON]\~звернулася в\~суд з\~позовом до [PERSON], вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28.10.2015 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 436 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Проте, стверджує позивачка, у зв'язку зі зміною вікових потреб дитини розмір стягуваних із відповідача аліментів на даний час є дуже незначним, а тому вона, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, просила змінити їх розмір на 4000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що на його утриманні перебуває його неповнолітній син [PERSON], 03.08.2018 року. Крім того, відповідач просить врахувати, що на даний час він одружився і у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу, у звязку з чим він несе додаткові витрати. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. \~ Судом обєктивно встановлено, що від перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БВ № 104075, виданим Новосілецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28.10.2015 року з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 436 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 1 липня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка визначається судом або суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на даний час не відповідає потребам дитини, а вона самостійно неспроможна забезпечити дитину усім необхідним. Також позивачка зазначила, що вона потребує додаткових витрат на лікування дитини, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Крім того, вона вказує на можливість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Крім того, судом враховується і позиція відповідача, наведена ним у судовому засіданні, який згідний частково сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки на його утриманні перебуває дружина та троє неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження та довідкою про склад сім»ї. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності про його поганий стан здоровя, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обовязків щодо його неповнолітньої дочки, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів з 436, 50 грн., щомісячно, на 1100 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial