Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади м. Бердянська в особі [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане управлінням житлового господарства виконкому [PERSON] міськради від 23.02.2005 року його рідній тітці [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Друга частина квартири, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане управлінням житлового господарства виконкому [PERSON] міськради від 23.02.2005 року, належала її рідному сину [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мешкали в зазначеній квартирі усе життя. 10.11.2013 року [PERSON] помер. Заповіту він не залишив. Його мати фактично прийняла спадщину, але до нотаріуса не зверталася, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Інших спадкоємців окрім матері [PERSON] не мав. 15.01.2015 року померла [PERSON] Покійна не мала інших родичів окрім рідного брата [PERSON] та рідного племінника [PERSON] Заповіту вона не залишила. 12.05.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за померлою тіткою [PERSON] [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Державний нотаріус [PERSON], розглянувши надані документи, видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 15.01.2015 року [PERSON] стало те, що у заявника відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру та відсутність доказів проживання [PERSON] разом з [PERSON] на момент його смерті, тобто відомостей щодо автоматичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті сина. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 29, 1268, 1296 ЦК України, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з її сином [PERSON] в кв. 32, по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, Запорізької області, на час відкриття спадщини 10.11.2013 року. А також визнати за ним право власності на вказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті його рідної тітки [PERSON], померлої 15.01.2015 року. Представник позивача [PERSON] [PERSON] (а.с.9-10) у судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в ньому, просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги частково не визнала посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях (а.с.42, 45-47). Просить у задоволенні позову в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] з її сином [PERSON] в кв. 32, по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину вказаної квартири у порядку спадкування за законом відмовити. Оскільки ці факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника (а.с.104). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знайома з родиною [PERSON] дуже давно. У 1977 році переїхала жити до м. Бердянська саме на його запрошення. Знала також його рідну сестру [PERSON] та її сина [PERSON]. [PERSON] з дружиною та сином мешкав в кв. №32 по вул. Першотравневій, б. 2/46, в м. Бердянську. Десь в 1983 році він переїхав в іншу квартиру, а [PERSON] з сином почала мешкати в цій квартирі. Поховали їх також з цієї квартири. Усі родинні свята святкували у [PERSON] У [PERSON] з [PERSON] були проблеми, він прогулював школу та був трохи жорстокий до тварин. Вона його завжди виправдовувала як мати. [PERSON] підтримував родинні стосунки з тіткою і двоюрідним братом, знає з розмов, що він матеріально допомагав їм. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] майже з дитинства. Близько пяти років з ним приятелювали. [PERSON] в будинку №2 по вул. Першотравневій. Декілька разів [PERSON] запрошував його до себе додому випити. Його мати сварила за це. [PERSON] в 2013 році. В сусідньому будинку мешкала його дівчина [PERSON]. Чи мешкала вона в квартирі [PERSON] не знає. Знає, що [PERSON] ходив до неї додому. Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що 10.11.2013 року помер [PERSON], у віці 26 років (а.с.16). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини кв. 32, по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, Запорізької області (а.с.31). З заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, заповіту він не залишив (а.с.64-65). З світлокопії свідоцтва про його народження та копії актового запису про народження №346 від 19.03.1987 року вбачається, що матірю [PERSON] була [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини [PERSON], внесені на підставі заяви матері (а.с.15, 102). 15.01.2015 року померла рідна тітка позивача [PERSON], у віці 65 років. Вказане підтверджується світлокопіями свідоцтв про смерть, про народження, про шлюб, світлокопією актового запису про народження (а.с.11-14, 24, 28,103, 108). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді кв. 32, по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, Запорізької області (а.с.30-32). Із заявою про прийняття спадщини за законом після її смерті звернувся лише рідний племінник [PERSON], позивач у справі (а.с.58). Батько позивача, [PERSON], рідний брат померлої [PERSON], 22.05.2015 року подав до [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, на користь позивача (а.с.72). Постановою [PERSON], нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області, №2598/02-31 від 29.08.2015 року [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 15.01.2015 року рідної тітки [PERSON] на кв. 32, що знаходиться в м. Бердянську, Запорізької області, по вул. Першотравневій, б.2 / вул. [PERSON], б. 46, з якої 1/2 частина належала спадкодавиці, а 1/2 частина належала померлому 10.11.2013 року [PERSON], спадкоємицею якого була [PERSON], мати, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови є також те, що спадкоємець не надав нотаріусу правовстановлювальний документ (а.с.85). З повідомлення КПТІ [PERSON] міської ради №311 від 30.06.2015 року та довідки-характеристики вбачається, що право власності на квартиру №32 по вулиці Першотравневій вулиці Рози Люксембург будинок 2/46, у м. Бердянську зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в реєстровій книзі №72 під реєстровим №10940 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане управлінням житлового господарства виконкому [PERSON] міськради від 23.02.2005 року САА № 810344, по 1/2 частині за кожним (а.с.31, 77). Відповідно до ст.ст.1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1-3 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрацією є - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. З копії актового запису про смерть №101 вбачається, що місцем проживання померлої [PERSON] була кв.32 по вул. Першотравневій, б. 2/46, у м. Бердянську (а.с.82). Згідно інформації, наданої ОСББ «Прогрес» (а.с.88), відомості про [PERSON] внесені до форми 17 (поквартирна картка) за адресою: м. Бердянськ, вул. Першотравневій, б. 2/46, кв.32. Оскільки за життя [PERSON], у 16 років, паспорт громадянина України не отримав, відомості про реєстрацію його місця мешкання відсутні. З копії поквартирної картки вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі №32 по вул. Першотравневій, б. 2/46, у м. Бердянську з 24.08.1987 року (а.с.89) Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживала за адресою: [INFO], зі своїм сином [PERSON], в тому числі і станом на 10.11.2013 року. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON], [INFO], з її сином [PERSON], [INFO], в кв. 32, по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, Запорізької області, на час відкриття спадщини 10.11.2013 року, знайшов своє підтвердження тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги надані позивачем докази, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості іншої частини позовних вимог і наявності підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру №32 по вул. Першотравневій-вул. [PERSON], б. 2/46, в м. Бердянську, Запорізької області, у порядку спадкування за законом після смерті його рідної тітки [PERSON], [INFO], померлої 15.01.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved