Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

В заяві [PERSON] вказує, що 06 жовтня 2016 року померла його бабуся - [PERSON]. З 1982 року вона мешкала разом з [PERSON], який помер 21 березня 1998 року. Вони мешкали разом за адресою: [ADDRESS]. Саме з цього часу [PERSON] та [PERSON] була створена сім'я, впродовж сумісного проживання вони мали єдиний бюджет, вели спільно господарство, разом вирішували усі проблеми, які виникали впродовж сімейного життя, опікувалися один одним, разом купували меблі, їжу, робили ремонт. Шлюб [PERSON] та [PERSON] не оформляли, оскільки не було такої необхідності. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, на момент смерті з [PERSON] була зареєстрована за вищевказаною адресою - [PERSON], починаючи з 16.04.1982 року. 11 серпня 1993 року [PERSON] та [PERSON] було отримано Свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в рівних частках. Відповідно до Акту від 23 липня 2018 року, померлі [PERSON] та [PERSON] мешкали разом та вели сумісне господарство починаючи з 1982 року, як чоловік та дружина. Таким чином, заявник вважає, що відносинам, які існували між померлими [PERSON] та [PERSON], були притаманні усі ознаки, які свідчать про наявність сімейних відносин між ними. 04 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], на підставі якої, заведена спадкова справа, але, у зв'язку з тим, що у нього відсутнє підтвердження факту проживання однією сім'єю померлих [PERSON] та [PERSON], йому було роз'яснено про необхідність звернення до суду. Позивач просить суд: - встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, [PERSON], яка померла 06 жовтня 2016 року, з [PERSON], який помер 21 березня 1998 року, у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, з 16.04.1982 року по день смерті [PERSON], а саме - по 21 березня 1998 року. В судове засідання [PERSON] та його представник в особі адвоката [PERSON], не зявилися, але [PERSON] надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності та відсутності заявника. В судовому засіданні 11.09.2018 року заявник [PERSON] та його представник в особі адвоката [PERSON], підтримали заяву з підстав, викладених в ній, просили суд її задовольнити. В судовому засіданні 11.09.2018 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, [PERSON], яка померла 06 жовтня 2016 року, та [PERSON], який помер 21 березня 1998 року, за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності. Суд, розглянувши заяви, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених у часників процесу. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] - є онуком [PERSON], що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області, копія якого є в справі. 06 жовтня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. 21 березня 1998 року [PERSON] помер, підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. 11 серпня 1993 року [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в рівних частках, копія якого є в справі. В судовому засіданні встановлено, що з 1982 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як чоловік та дружина, вели спільно господарство, однак, їх шлюб не було зареєстовано. Дані факти підтверджуються поясненнями заявника, його представника, свідків, Актом від 23 липня 2018 року, який є в справі. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. В ст.22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). Відтак, згідно норм КпШС України, фактичні шлюбні відносини не породжували будь - яких правових наслідків для сторін та виникнення прав і обов'язків подружжя. Сімейний кодекс України набув чинності лише 01 січня 2004 року і на правовідносини, що виникли до 1 січня 2004 року, не розповсюджуються. За загальним правилом дії законів та інших нормативно - правових актів у часі ( ч.1 ст.58 Конституції України), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, ст. 74 Сімейного кодексу України, яка набрала чинності з 01.01.2004 року, регулює майнові правовідносини між чоловіком і жінкою у фактичному шлюбі, та не має зворотної дії у часі. З огляду на викладене, факт проживання сторін однією сім'єю, без перебування у шлюбі, можливо встановлювати тільки з 01.01.2004 року, а тому, суд вважає заяву безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з ч.1 п.5 ст. 315 Цивільно - процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~ст.81\~ \~ ЦПК\~України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх вимог, заявник суду не надав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed