Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] (Позивач, Поручитель) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (Відповідач), третя особа: [PERSON], про визнання поруки [PERSON] за договором поруки № KILO АК 0047 5191Р1 від 23.03.2007р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № KILO АК 0047 5191Р1 від 23.03.2007р., - такою, що припинена. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № KILO АК 0047 5191Р1, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 37 022,90 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць у період сплати з 22 по 28 число кожного місяця у строк з 23 березня 2007 року по 21 березня 2013 року включно. Для забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між Позивачем, [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № KILO АК 0047 5191Р1 від 23.03.2007р., відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором. Так, у зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором Відповідачем було надіслано останньому повідомлення-вимогу від 25 травня 2010 року (вих. № 2971211898) про дострокове виконання зобов'язання за кредитом в строк до 17.07.2010р. з урахуванням дати отримання відповідного повідомлення. Таким чином, ПАТ «Приватбанк» скористався правом повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання з 21.03.2013р. на 17.07.2010р. Разом з тим, Відповідач до цього часу жодного повідомлення поручителю про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором не надсилав, таким чином у зв'язку зі ненаправленням відповідної вимоги поручителю протягом шестимісячного строку з дати настання виконання основного зобов'язання, порука відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, - є припиненою. У судове засідання позивач та третя особа не з'явились, надали суду клопотання, в якому просили слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с.27). Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому до суду надійшло клопотання за підписом представника банку [PERSON], яка діє на підставі довіреності, про перенесення розгляду справи, в якому зазначено про неможливість участі представника у судовому засіданні по даній справі з причин представництва інтересів Банку по іншій судовій справі (а.с.24). Разом з тим, з ксерокопії долученої до клопотання повістки Дніпровського районного суду м.Києва по справі № 755/22234/15-ц встановлено, що інша судова справа (№ 755/22234/15-ц) за позовом ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, на яку посилається представник Відповідача - [PERSON], як на причину неможливості взяти участь у судовому засіданні по даній справі, має розглядатись іншим судом 02.03.2016р. о 10:30, а представником у тій справі виступає [PERSON], на ім'я якого як представника ПАТ КБ «Приватбанк» і було відправлено судову повістку(а.с.26). Жодних доказів того, що інші представники відповідача не мають можливості прийняти участь у розгляді даної справи до клопотання не долучено. Таким чином, суд дійшов висновку, що причини неявки представника Відповідача є неповажними, відтак враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 березня 2007 року між Приватбанк (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір № KILO AK 00475191, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти в сумі 37 022,90 доларів США у строк з 23.03.2007р. по 21.03.2013р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% відсотків на місяць у період сплати з 22 по 28 числа кожного місяця, шляхом видачі готівки через касу та/або перерахувати на рахунок, зазначений в п.7.1. цього Договору (а.с.9-10). При цьому розділі 8 договору визначено юридичні адреси та реквізити сторін, зокрема щодо Банку вказано адресу в м.Дніпропетровськ, а також адресу Київського ГРУ КБ «Приватбанк»: м.Київ, вул.Ванди Василевської, 12/16, з прикладенням печатки «Київське регіональне управління філія комерційного банку Приватбанк»(а.с.10зворот). 23 березня 2007 року, з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № KILO AK 00475191 РІ (а.с.11), відповідно до умов якого поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором № KILO AK 00475191 від 23.03.2007р., в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи суму кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.п.5, 6 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов'язання, передбаченого п. 1 цього Договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов'язання (ь). Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього Договору. Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із положеннями ст.559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як встановлено в судовому засіданні, кредит був наданий банком позичальнику на строк з 23 березня 2007 року по 21 березня 2013 року включно. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Пунктом 2.3.3. Кредитного договору встановлено, що Банк має право, зокрема змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісій й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Так, 08.07.2010р. Банк направив на адресу Позичальника лист вих. № 2971211898 від 25.05.2010р., в якому на підставі ст. 1050 ЦК України та умов договору, вимагав повернення суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення (а.с.15). Позивач зазначив, що [PERSON] отримав вказану вимогу банку 10.07.2010р., а відтак строк виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, зокрема, щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, настав 17.07.2010р. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року визначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання Пунктами 11 Договору поруки визначено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Пунктом 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» визначено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Разом з тим, відповідно до п. 12 Договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. При цьому, з вимогою до поручителя, щодо невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором або з відповідною позовною заявою, Банк, у встановлений п. 12 Договору поруки або в строк, визначений ч.4 ст.559 ЦК України, не звертався. Доказів зворотного в судовому засіданні не здобуто. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надав, тому при винесенні рішення суд виходить з доказів, що містяться в матеріалах справи. Так, змінивши строк виконання основного зобов'язання зокрема щодо повернення кредитної заборгованості по Кредитному договору № KILO AK 0047 5191 від 23.03.2007р., термін дії поруки за Договором поруки № KILO AK 0047 5191 РІ від 23.03.2007р. припинився 17.07.2015р. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом визнання договору поруки № KILO AK 0047 5191 PI від 23.03.2007р., укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» припиненим з 18.07.2015р. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду України № 6-190цс14 від 21.01.2015р., Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»,

Outcome: approved