Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з 23 листопада 1991 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, 06 травня 2009 року шлюб розірвано, від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка є студенткою другого курсу гуманітарного факультету за спеціальністю «Переклад» Горлівського інституту іноземних мов, платної форми навчання. З часу початку навчання дочки в інституті витрати на її утримання збільшилися, з'явилися додаткові витрати на сплату гуртожитку, проїзд, харчування, плату за навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, тому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини доходів, починаючи з часу пред'явлення позову і до закінчення строку навчання. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 28 липня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково. З відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку щомісячно до закінчення навчання. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в сумі 214,60 грн. З вказаним рішенням не погодився відповідач [PERSON] та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів до 1/12 частини. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не доведено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу відповідно до вимог ст.199 СК України, також судом не враховано щодо рівного обов'язку батьків по утриманню дитини та наявність у відповідача непрацездатних батьків. . Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що [PERSON] продовжує навчання на денному платному відділенні, стипендію не отримує і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати допомогу своїй дочці. Такий висновок суду правильний, відповідає вимогам закону та наявним у справі доказам. Згідно із ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], яка народилася [INFO] є позивачка та відповідач. Згідно довідки Горлівського інституту іноземних мов Державного навчального закладу Донбаський державний педагогічний університет від 12 жовтня 2015 року №395\\01 [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на 3 курсі денної форми навчання, бюджет, з 01 вересня 2015 року отримує стипендію в сумі 730 грн., термін навчання з 01 вересня 2013 року 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд врахував, що дитина, яка продовжує навчання проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні та дійшов висновку про те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а батько в змозі її надавати. В той же час, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач працював на шахті Степова» ДП «Львіввугілля», а з 19 березня 2015 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації, знаходиться в зоні АТО. Також суд першої інстанції при ухваленні рішення 28 липня 2015 року не врахував, що позивачкою надані докази, на підставі яких суд дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1\\6 частини, на період часу жовтень-грудень 2014 року, а саме: про реєстрацію [PERSON] у гуртожитку в м.Горлівка від 31 квітня 2014 року, квитанція про сплату за гуртожиток від листопада 2014 року, довідка навчання на 2 курсі інституту платної форми навчання від 20 жовтня 2014 року, в той час як розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до яких входило м.Горлівка Донецької області. Відповідно до наказу Міністерства освіти України від 31 жовтня 2014 року №1241 Горлівський інститут іноземних мов розміщено за адресою м.Артемівськ, вул..Артема, 8. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з довідки зазначеного інституту від 12 жовтня 2015 року [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на 3 курсі денної форми навчання, бюджет, з 01 вересня 2015 року отримує стипендію в сумі 730 грн. Відповідно до частини 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за можливе розмір матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання визначити в розмірі 1\\10 частини, оскільки повнолітня дитина проживає с матір'ю - позивачкою у справі, яка працює та отримує заробітну плату, [PERSON] з 01 вересня 2015 року переведена на місце державного замовлення та отримує стипендію. Враховуючи викладене, з урахуванням вимог закону, встановлених в судовому засіданні обставин, доводів апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд вважає можливим змінити рішення суду та зменшити розмір стягнутих аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до 1/10 частини доходу відповідача щомісячно до завершення навчання.

Outcome: partial