Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

В вересні 2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне, зокрема належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 03.07.1998року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим № 1-1584, зареєстрованим в КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР в реєстрову книгу № 134п за реєстровим № 136-270, на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1998 року. На теперішній час заявник вирішила перереєструвати зазначену квартиру в електронний державний реєстр нерухомого майна. З цією ціллю [PERSON] звернулася до Центру надання адміністративних послуг, де, ознайомившись з наданими документами заявнику повідомили про те, що згідно до договору купівлі-продажу від 03 07 1998 року та довідки КП ДМБТІ ДОР належна їй квартира [ADDRESS] зареєстрована на ім я [PERSON] , тоді як ім`я заявника згідно до посвідки та свідоцтва про народження, [PERSON] , без м`якого знаку після літери Є.Зазначена помилка виникла внаслідок надання нотаріусу паспорту громадянина СРСР, в якому малася помилка у написанні імені на російській мові. Тому у зв`язку з даними обставинами заявнику рекомендували звернутися до нотаріуса для приведення правовстановлюючих документів у відповідність до свідоцтва про народження та посвідки. Проте, нотаріус повідомила заявника, що внести зміни та виправити помилку в договорі неможливо з огляду на відсутність законодавчого регулювання та збігу значного часу та порадила звернутися з цього питання до суду. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій прохала розглянути питання без її участі, заяву підтримала та прохала її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим № 1-1584 (а.с. 11). На теперішній час заявник має намір розпорядитися належним їй майном, однак не може цього зробити, оскільки у Договорі купівлі-продажу від 03.07.1998 року ім`я заявника вказано з помилками, а саме записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України - є документом що посвідчує особу власника та громадянство України, а посвідка на постійне проживання є документом що посвідчує особу власника - особи без громадянства. Судом встановлено, що ім`я заявника правильно пишеться «Джулєтта», що підтверджується матеріалами справи, а саме посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] , карткою фізичної особи - платника податків, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , де ім`я заявника вказано як « [PERSON] », тому суд приходить висновку про необхідність задоволення заяви, та встановлення факту належності заявнику [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 03.07.1998року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим № 1-1584, зареєстрованим в КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР в реєстрову книгу № 134п за реєстровим № 136-270. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації свого права власності. Враховуючи викладене, суд вважає заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved