Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №70 від 09 грудня 2003 року про оформлення права власності на житловий будинок, який знаходиться по адресі: [ADDRESS] за [PERSON]; про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2005 року, яке видане на ім`я [PERSON] на підставі вказаного рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання за ним права власності на вказане домоволодіння, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер батько [PERSON] За життя він зробив заповідальне розпорядження , згідно якого все своє майно заповів йому. Він, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Мати [PERSON], як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] , яка має право на обов'язкову частку у спадщині пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. 24 вересня 2015 року він звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, однак постановою державного нотаріуса йому відмовлено, оскільки видача свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2005 року та державна реєстрація права власності проведені після смерті спадкодавця. Просив позовні вимоги задовольнити . Позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених в позовній заяві. Представник виконавчого комітету Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області - сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 11 січня 2016 року позов визнала, в наступне судове засідання не з`явилася, подала заяву про продовження розгляду справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 12 липня 2002 року [PERSON] склав заповіт , згідно з яким усе своє майно заповів своєму сину, позивачу по справі [PERSON] Заповіт не змінений та не скасований (а.с.7, 13,16). Встановлено, що в зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.11). Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори в Івано-Франківській області Андрейків Т.В. від 21 листопада 2015 року вбачається, що позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, а відповідач по справі [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини. Однак вказаною постановою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державна реєстрація права власності проведені після смерті спадкодавця. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2005 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №70 від 09 грудня 2003 року, посвідчено, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, які знаходяться по адресі: [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] Вказане нерухоме майно зареєстровано в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації (а.с.17-18,35). Проте ч.2 ст.9 ЦК УРСР 1963 року, ст. 25 ЦК України 2003 року передбачено, що здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов'язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов'язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Встановлено, що рішення виконавчим комітетом Козарівської сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок прийнято, а видача Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державна реєстрація права власності на нерухоме майно проведені після смерті [PERSON], що суперечить вимогам ст. 25 ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Із технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 09 жовтня 2015 року №463 вбачається, що загальна площа житлового будинку становить 55,8 кв.м., житлова площа - 41,8 кв.м., комори - 13,0 кв.м., стайні-стодоли - 50,5 кв.м., погрібу - 7,8 кв.м., криниці - 5,0 м/п. Загальна вартість домоволодінь - 78 609 грн. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved