Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

В жовтні 2020 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на незавершене будівництво - однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 41,90 кв.м., вартістю - 416276,50 грн в тому числі ПДВ 20% - 69379,42 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 19.12.2014 р. Між ТОВ «ВІА-АВТО» (код ЄДРПОУ 24882232) (надалі Відповідач) та [PERSON] (Ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) укладено Договір № 483/П/П4/П407 купівлі -продажу майнових прав (Надалі - Договір-1). Згідно умов Договору-1 Відповідач продає, а Позивач купує майнові права на Об`єкт нерухомості. Об`єкт нерухомості це майнові права на який передається Об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками (надалі- Об`єкт нерухомості): однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 41,90 кв.м. Згідно п.4.2 Розділу 4 Договору-1 Позивач повинен сплатити загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості, що складає - 416 276,50 грн. в т.ч. ПДВ 20 % -69 379,42 грн. Згідно п. 4.3 Розділу 4 Договору-1 розрахунок за Договором здійснюється відповідно до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 484/П/П4/П407 (надалі-Договір-2). Відповідно до п. 2.3 Розділу 2 Договору-2 розмір грошових коштів, які сплачуються, як забезпечення виконання зобов`язань за Договором-1 складає 416 276,50 грн. в т.ч. ПДВ 20 % -69 379,42 грн., які сплачуються в наступному порядку: грошові кошти у розмірі 209 500 гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 34 916 гривень 67 копійок [PERSON] зобов`язаний сплатити відповідачу у строк до 28 грудня 2014 року (п.п. 2.3.1. п. 2.3 Розділу 2 Договору-2); грошові кошти у розмірі 206 776 гривень 50 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 34 462 гривень 75 копійок [PERSON] зобов`язаний був сплачувати до 20 числа кожного місяця рівними платежами у розмірі 34 462 гривень 75 копійок в т.ч. ПДА 20% - 5743 гривні 80 копійок протягом 6 (шести) місяців. Згідно п.п. 3.1 Розділу 3 Договору-1 майнові права на Об`єкт нерухомості за Договором-1 закріплюються за Позивачем у момент оплати їм вартості майнових прав зазначених у п.4.2 Договору-1. [PERSON] свої зобов`язання по Договору-1 та Договору-2 виконав, сплатив загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в сумі - 416 276,50 грн. в т.ч. ПДВ 20 % -69 379,42 грн. 22.07.2019 р. укладені зміни до договору 483/П/П4/П407 купівлі -продажу майнових прав від 19.12.2014 р., а саме Договір про відступлення права вимоги та про зміну у зобов`язані у Договорі-1, згідно з яким [PERSON] передав всі права та обов`язки по Договору-1 [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ). 22.07.2019 р. укладені зміни до договору про забезпечення виконання зобов`язань 484/П/П4/П407 від 19.12.2014 р., а саме - Договір про відступлення права вимоги та про зміну у зобов`язані у Договорі-2, згідно з яким [PERSON] передав всі права та обов`язки по Договору-2 [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ). В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) набув всіх прав та обов`язків, як сторона по Договору-1 та Договору-2 і виступає Позивачем по даній справі. Позивач свої обов`язки перед Відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про оплату вартості Майнових Прав згідно Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 484/П/П4/П407 від 19.12.2014 р. та Договору купівлі-продажу майнових прав № 483/П/П4/П407 від 19.12.2014 р., виданою Відповідачем 22.07.2019 р. Відповідно п.2.6 Розділу 2 Договору-1 плановий термін закінчення будівництва - І квартал 2019 р., а відповідно до п.2.7 Розділу 2 Договору-1- плановий термін введення в експлуатацію об`єкту - ІІ квартал 2019 р. В свою чергу Відповідач свої зобов`язання по Договору-1 не виконав будівництво Об`єкту нерухомості в термін 1 квартал 2019 р. - не закінчив. Будинок в експлуатацію не ввів. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2020 відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В лютому 2021 року представником відповідача подано заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги по справі № 752/19113/20 підтримують в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву представника відповідача про визнання позовних вимог. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити заяву про визнання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача надав заяву про визнання позовних вимог, в якій також просив провести розгляд справи за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позову, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 4162,80 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved