Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ В вересні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (даді-відповідач), просила визнати виконавчий напис, вчинений 05.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] щодо стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у розмірі 13677 грн. 47 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що про нотаріальний напис від 05.12.2017 року зареєстрований в реєстрі за № 13957, вона дізналася\~ 06.09.2018 року коли зявилася за викликом до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.\~ Згідно виконавчого напису з неї на користь відповідача відповідно до умов кредитного договору від 06.06.2013 року та розрахунку заборгованості необхідно стягнути грошові кошти в сумі 13677,47 грн. за період з 06.06.2013 року по 31.08.2017 року. Вважає даний нотаріальний напис не законним\~ та таким, що не підлягає виконанню, посилаючись положення ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 257, 258 ЦК України та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, оскільки нотаріус може вчиняти виконавчий напис за умови безспірності заборгованості на підставі документів з яких вбачається, що не минуло більше трьох років з дня виникнення права на примусове стягнення боргу. Представник відповідача [PERSON] надіслав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що 06.06.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір\~ №бн відповідно до умов якого позивач отримала кредит на умовах визначених договором, що не спростовується\~ позивачем. В звязку з тим, що позивач порушила взяті на себе зобовязання виникла заборгованість по виконанню кредитного договору, тому 13.09.2017 року відповідач направив позивачу лист-претензію про усунення порушень за кредитним договором. 03.10.2017 року позивач отримала лист-вимогу. Після цього відповідач звернувся до приватного нотаріуса у відповідності до вимог чинного законодавства, який 05.12.2017 року видав виконавчий лист.\~ Твердження позивача про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису пропущено строк позовної давності не відповідає дійсності. Так, останній платіж позивачем було здійснено 07.10.2014 року, тому перебіг позовної давності закінчується 08.10.2017 року. Крім того, позивачем не враховано, що відповідач 25.09.2017 року звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, тобто в межах строків позовної давності. Оскільки відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи, підстав вважати незаконні дії нотаріуса немає (а.с.27-29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 23). Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 05.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №13957, зазначено про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» не виплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 06.06.2013 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2017 року, грошових коштів у сумі 13677,47 грн. Стягнення здійснюється за період з 06.06.2013 року по 31.08.2017 року. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно п.п. 3.1, 3.4, 3.5, глави 16 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути беззаперечними та такими, що підтверджують наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно було надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є наявні та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. У оспорюваному виконавчому написі не зазначено, на підставі яких конкретних документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 05.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 13957 не можна визнати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону, оскільки позивач оспорює розмір нарахованої відповідачем заборгованості у розмірі 13677,47 грн., яка підлягає стягненню за період з 06.06.2013 року по 31.08.2017 року, що перевищує строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відзив представника відповідача на позов та додані до нього документи не спростовують вищевказані висновки суду, а тому судом відхиляються. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.1). Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3000 гривень, слід відмовити, оскільки\~ дані витрати не підтвердженні належними доказами.

Outcome: approved