Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року у розмірі 883 430 грн. 48 коп., та судовий збір у розмірі 3441 грн. В обґрунтування позову вказав, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1604-АП відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 49500,00 доларів США, в порядку та на умовах визначених договором. Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни. Станом на 11.10.2013 року заборгованість позичальника перед банком складає 883430,48 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 389 598,08 грн., заборгованість за процентами - 298 363,34 грн., пеня - 57 668,70 грн., штраф - 39 565,35 грн. В якості забезпечення зобов'язань Позичальника за Кредитним договором 05.10.2007 року, між банком та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Відповідно п. 1.2 [PERSON] поруки Поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в п.1.1 [PERSON] поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Тому він звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати кредитний договір №8/2007/840-К/1604-АП від 05.10.2007 року укладений між ПАТ КБ «Надра» та ним, [PERSON] недійсним; визнати Додаткову угоду №1 до договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП від 05.10.2007 року укладену 15 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ним, [PERSON] недійсною. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказав на те, що у січні 2014 року він дізнався про факт укладеного з відповідачем [PERSON] отримавши надіслані Дніпропетровським районним судом копії документів матеріалів вищевказаної цивільної справи. Ознайомившись з матеріалами вищевказаної цивільної справи та копії матеріалів кредитної справи №8/2007/840-К/1604-АП і проаналізувавши всі документи вважає, що всі документи на підставі яких сформована кредитна справа №8/2007/840-К/1604-АП є сфальсифіковані оскільки: він ніколи не звертався до ПАТ КБ «Надра» за отриманням кредиту та не укладав жодного договору; підписи на усіх банківських документах, хоч і є схожими на його, але зроблені іншою особою; він ніколи не звертався до ПП «Ван-Пур» з приводу придбання автомобіля та ніяких договірних відносин з цим підприємством не мав; він ніколи не звертався до РЕВ-1 МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області з приводу реєстрації транспортного засобу; він ніколи не отримував від ПП «[PERSON]М.» довідку-рахунок № 729242 від 03.10.2007 року згідно якої йому продано і видано автомобіль Субару B9 TRIBECA, двигун U150971, кузов № [NUMBER]; він ніколи не працював в СООО «ВВВ-АГРО» на посаді замісника директора по фінансам та не отримував ніяких довідок про середньомісячний дохід за 6 місяців. 05.10.2007 року у його родині відбулося сімейне свято - весілля його племінниці [PERSON] на якому він був присутній та перебував на ньому весь день. Вказує, що він фізично не міг бути присутній у приміщенні відповідача та вчиняти будь-які дії повязані з правочинами. До того ж у цей день він був у стані алкогольного опяніння та знаходився біля своєї матері, яка його вже в той час стримувала від вживання алкогольних напоїв. Зазначив, що він не має відповідної освіти та досвіду роботи, щоб працювати на посаді замісника директора по фінансам і отримувати дохід, який би відповідав вимогам банка для укладення з ним кредитного договору на отримання грошових коштів у великому розмірі. На сьогоднішній день, він не має постійного місця роботи і має мінливий дохід. А тому в нього ніколи не було бажання придбати будь-який автомобіль і взагалі навіть мати водійське посвідчення. Вказав, що він не вміє керувати автомобілем і відповідно не має водійських прав, отже укладений кредитний договір на придбання автомобіля, який вказаний у [PERSON] та додатковій угоді № 1 до цього [PERSON] йому не був потрібен. Тому, [PERSON] вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» за довіреністю [PERSON] в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримав, в останнє судове засідання не зявився. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, позовні вимоги за основним позовом не визнала та просила відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.201). Вислухавши представника відповідача, свідків вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частина перша ст. 203 ЦК України, встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (змінено назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений Договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП, згідно якого банк надав відповідачу кредит на придбання автотранспортного засобу, в розмірі 49500,00 доларів США, із розрахунку 13,15% відсотків річних, строком до 04 жовтня 2014 року (а.с.67-69). Відповідно до умов Кредитного договору № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року [PERSON] зобовязався погашати суму кредиту (частину кредиту) в строки згідно умов Кредитного договору та сплачувати банку нараховані проценти у строки зазначені в Кредитному договорі. Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань, передбачених кредитним договором № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №8/2007/840-К/1604-АП/2 від 05 жовтня 2007 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязаннях [PERSON] за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року (а.с.71). 15 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (змінено назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року, про те що: абзац четвертий «Предмет застави», «Автотранспортний засіб» розділу «Визначення термінів» викласти у наступній редакції: «Предмет застави», «Автотранспортний засіб» - автомобіль марки СУБАРУ В9 TRIBECA, рік випуску 2007, чорного кольору, заводський номер кузова № 4S4WX86CX64406158, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 1-го при МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 2007 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію АЕС 138216, виданого тим же МРЕВ «05» жовтня 2007 року» (а.с.70). Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.\~\~ У відповідності до вимог ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Так, фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов'язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Для підтримання впевненості споживачів загальна заборона несправедливих видів торговельної практики однаковою мірою повинна застосовуватись до тих із них, що виникають як за межами контрактних відносин між торговцем та споживачем, так і під час виконання укладеного контракту (п.п. 9,13,14 преамбули Директиви Європейського Парламенту та Ради 2005/29/ЄС від 11.05.2005 року\~щодо несправедливих видів торговельної практики). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України та згідно розяснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 2532-14 від 09 лютого 2015 року, встановлено, що підписи від імені [PERSON] в графах «Позичальник» на кожній сторінці кредитного договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] (всього шість підписів) виконанні самим [PERSON]; окрім цього підпис від імені [PERSON] в графі «Позичальник» Додаткової угоди № 1 від 15 жовтня 2007 року до Кредитного договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року виконаний самим [PERSON] (а.с.185-190). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30.03.2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив у п. 14, що суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою ст. 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК України). Відповідно до п.п. 8, 14, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року кредитний договір може бути визнаний недійсним в зв'язку з тим, що він не відповідає вимогам законодавства України. Суд дійшов висновку, що вказаний правочин, тобто Кредитний договір, вчинено у письмовій формі, з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством (скріплений підписами працівника Банку та печаткою з однієї сторони і підписами [PERSON] з іншої сторони). Погодження умов договору відповідають положенням ч. 1 ст. 628 ЦК України про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким, чином можна стверджувати, що Кредитний договір підписано сторонами на добровільних засадах та відповідає їх намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобовязань. Таким чином, [PERSON] при укладенні кредитного договору був ознайомлений з його умовами, не заперечував проти них та проти наданого йому кредиту в обумовленій договором сумі. Окрім цього, при укладенні спірного договору волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало його внутрішній волі. З огляду на зазначене вище, в момент вчинення правочину (підписання кредитного договору) було дотримано вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Крім того згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Враховуючи наведені вище обставини, твердження позивача про недійсність спірного договору, який був укладений внаслідок обману є безпідставними і непідтвердженими. Відповідно до умов Кредитного договору № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за цим кредитним договором. [PERSON] поставив свій підпис під Кредитним договором № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року, а отже, прийняв їх умови. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка інших доказів порушення її прав та несправедливості умов договору суду не надала. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними кредитного договору №8/2007/840-К/1604-АП від 05.10.2007 року та Додаткової угоди №1 до договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1604-АП від 05.10.2007 року укладеної 15.10.2007 року, не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. У відповідності до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов Кредитного договору у разі не виконання, або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи. Відповідно до п.п.1.1, 1.1.3, 1.2.3, 4.3 Кредитного договору [PERSON] зобовязався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Відповідно до умов [PERSON] у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачами будь-яких обовязків, встановлених [PERSON], в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення Кредиту за [PERSON]. [PERSON] ухилявся від виконання договірних зобовязань, передбачених кредитним договором, тобто відповідачі в добровільному порядку кошти не повернули, чим порушили прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 11 жовтня 2013 року розмір заборгованості позичальників по поверненню кредитних коштів за кредитним договором № 8/2007/840-К/1604-АП від 05 жовтня 2007 року у розмірі 883 430 грн. 48 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 389 598 грн. 08 коп., заборгованість за сумою кредиту за страховим траншем у розмірі 42525 грн. 40 коп., заборгованість по процентам у розмірі 298 363 грн. 34 коп., заборгованість по процентам за страховим траншем у розмірі 46472 грн. 18 коп., пені у розмірі 57668 грн. 70 коп., пені за страховим траншем 9237 грн. 43 коп., штрафу у розмірі 39565 грн. 35 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3441 грн., тобто з кожного по 1720 грн. 50 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved