Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

В грудні 2018 року Прибужанівська сільська рада Вознесенського району звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказувала, що відповідно до ордера №2127 від 18 серпня 1997 року, виданого КЕВ Одеського військового округу МО України [PERSON], як квартиронаймачу, та [PERSON], [PERSON], як членам її сім'ї, передано в користування двокімнатну квартиру №16 в житловому будинку №15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області. Відповідачка у встановленому порядку вселилася до житлового приміщення та зареєструвала місце свого проживання. На підставі акту прийому-передачі військового майна, затвердженого рішенням ради № 6 від 11 вересня 2003 року позивач прийняв у власність територіальної громади с. Прибужани житловий фонд військового містечка №2 (ст. Мартинівська), в тому числі багатоквартирний житловий будинок № 15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області. Проте з 01 липня 2015 року відповідачка [PERSON] без поважних причин в квартирі не проживає, житлом не користується, витрати по його утриманню не несе, в звязку з чим утворилася заборгованість за комунальні послуги та почалося руйнування житлового приміщення. Посилаючись на те, що [PERSON] понад встановлений законом шестимісячний строк в наданому їй житловому приміщенні без поважних причин не проживає, проте не бажає зніматися з реєстраційного обліку в добровільному порядку та не бажає приймати участь в утриманні житла, а тому Прибужанівська сільська рада Вознесенського району просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №16 в житловому будинку № 15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що відповідно до ордера №2127 від 18 серпня 1997 року, виданого КЕВ Одеського військового округу МО України [PERSON], як квартиронаймачу, та [PERSON], [PERSON], як членам її сім'ї, передано в користування двокімнатну квартиру №16 в житловому будинку №15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області (а.с. 11). Відповідачка у встановленому порядку вселилася до житлового приміщення та зареєструвала місце свого проживання. На підставі акту прийому-передачі військового майна, затвердженого рішенням ради № 6 від 11 вересня 2003 року позивач прийняв у власність територіальної громади с. Прибужани житловий фонд військового містечка №2 (ст. Мартинівська), в тому числі багатоквартирний житловий будинок № 15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області (а.с. 8). Проте з 01 липня 2015 року відповідачка [PERSON] без поважних причин в квартирі не проживає, житлом не користується, витрати по його утриманню не несе, в звязку з чим утворилася заборгованість за комунальні послуги (а.с. 28-29). Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 9 ЖК України\~ житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зокрема, позбавлення особи права користування жилим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду можливе з підстав, передбачених ст.ст.\~71, 72, 107 ЖК України. Зокрема, ст.71 ЖК\~\~України встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно \~ст. 72 ЖК України\~\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК України) За такого, позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду може бути поданий власником житла або підприємством, на балансі якого перебуває будинок. В судовому засіданні наданими позивачем доказами доведений факт відсутності відповідачки в квартирі № 16, що розташована в житловому будинку № 15, БОС-2 в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області\~понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Разом з тим в матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачка не використовує зазначене житло для проживання з поважних причин або належить до категорії осіб, яким закон дає право на збереження житлової площі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. За такого, враховуючи обставини справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню 1\~762 грн. судового збору.

Outcome: approved