Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 15.01.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Вікнянській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з нею. Причинами розірвання шлюбу є те, що останніх шість років відповідач разом із сім`єю не проживає, матеріально не допомагає їй утримувати сина, не провідує його. Відповідач забрав особисті речі і пішов проживати до своїх батьків. Шлюб між ними існує тільки формально, шляхів для примирення чоловік не находив. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 19). За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 06.11.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 15 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Вікнянській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.01.2010 року (а.с.3). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Сторони протягом шести років разом не проживають та не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подружнє життя у сторін не склалось, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву та жодних заперечень на позов не подав, а позивач просила місцем проживання дитини визначити її місце проживання, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини, сина [PERSON] , слід визначити місце проживання його матері [PERSON] . В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1800,00 грн. (витяг з договору про надання правової допомоги від 04.11.2020 року (а.с. 7), квитанція № 007778 від 04.11.2020 року (а.с. 6). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved