Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ГБК «Авіатор», [PERSON], [PERSON] про зобовязання ГБК «Авіатор» в особі голови правління [PERSON] підключити гараж [PERSON] до електромережі ГБК «Авіатор», стягнення моральної шкоди. ГБК «Авіатор» звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за самовільне підключення та використання електричної енергії. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що він є членом ГБК «Авіатор» та користується гаражем № 358. В грудні 2013 року за рішенням правління ГБК його гараж був відключений від електромережі ГБК, причиною відключення було те, що він не повернув печатку ГБК, та майно ГБК. На дошці обяв правління ГБК вивісило обяву в якій вказали що він привласнив вказані грошові кошти, тим самим навели на нього прилюдний наклеп, також він у повній мірі не міг користуватися гаражем, в якому не було світла, чим йому спричинено багато незручностей. В подальшому правління ГБК неодноразово, незаконно виносили рішення, про накладення на нього штрафу у розмірі 1000 гривень за те, що він начебто самовільно підключив свій гараж до електромережі ГБК. Вказані дії правління ГБК він вважає незаконними, здійснення наклепу щодо привласнення ним грошових коштів принизило його честь та гідність, а також завдало моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 2000 гривень. Представник позивача по первинному позову [PERSON] пояснив, що вказаний спір повинен вирішуватись на підставі ЗУ «Про кооперацію», Статуту кооперативу ГБК «Авіатор» та ЗУ «Про захист прав споживачів», так як [PERSON] підключався до електричної мережі ГБК «Авіатор» який надавав послуги по постачанню електричної енергій, а тому [PERSON] є споживачем. Він також зазначив, що згідно до протоколу зборів членів кооперативу від 09.11.2006 року до статуту кооперативу були внесені зміни та включений пункт, а саме - « за несвоєчасну оплату експлуатаційних внесків за три поточних місяці гараж відключається від електромережі кооперативу та підключається лише після оплати 30 гривень.» Змін що до цього доповнення більше не було. Згідно до протоколу зборів правління кооперативу від 11.08.2013 року гараж [PERSON] був відключений від електромережі ГБК «Авіатор», за неповернення печатки кооперативу, майна кооперативу, грошових коштів та заборгованості у розмірі 8940 грн.. Правління кооперативу вийшло за межі своїх повноважень, та відключило електрику з підстав не передбачених Статутом кооперативу, всупереч рішенню, яке було прийнято загальними зборами членів кооперативу вищого органу управління. А тому вказане рішення правління кооперативу є незаконним. В подальшому зборами членів правління кооперативу на [PERSON] накладено штраф на 1000 гривень за самовільне підключення, однак доказів підключення не було доведено, акти не підписані [PERSON] не вказано, що гараж підключений до загального кабелю ГБК «Авіатор», не має схеми підключення, мотиви повторного відключення, не сплата за спожиту електричну енергію не доведена, так як не має доказів кількості спожитої енергії, показів лічильника немає. Представник [PERSON] також посилається на п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідно до якого несправедливими є, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором). А тому просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON], в зустрічному позові відмовити. Представник позивача по справі за зустрічним позовом [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен окремо пояснили, що 11.08.2013 року правління кооперативу відключило від загальної мережі ГБК «Авіатор» гараж №358, який належить [PERSON], підставою відключення було те, що він не віддав печатку кооперативу та майно кооперативу. У звязку з тим, що [PERSON] самовільно підключився до електричної мережі, про що складалися відповідні акти, на нього правлінням кооперативу накладалися штрафи у розмірі 1000 гривень. Відключення електричної енергії проводилися також за те що він не сплачував грошові кошти за спожиту електричну енергію. Підтвердженням споживання енергії підтверджується оплатою ним грошових коштів. Покази лічильника вони не робили. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідачів та їх представників, суд дійшов висновку, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року N 1087-IV та Статутом ГБК «Авіатор». Згідно ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про кооперацію», кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно обєдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно до ст. 15 ЗУ «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є членом ГБК «Авіатор», був його головою. 07.07. 2013 року рішенням загальних зборів кооперативу голову ГБК «Авіатор» було переобрано. Не погодившись з рішенням загальних зборів [PERSON] звернувся до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, щодо оскарження протоколу загальних зборів. 11.08.2013 року рішенням правління кооперативу ГБК «Авіатор» відключено від загальної мережі ГБК «Авіатор» гараж №358, який належить [PERSON], підставою відключення було те, що він не віддав печатку кооперативу та майно кооперативу. Про вказану обставину не заперечує й представник ГБК «Авіатор», який в зустрічній позовній заяві вказує, що вказане рішення було прийнято, з метою витребування у колишнього голови ГБК «Авіатор» печатки та майна ГБК «Авіатор». Таким чином, підстави для відключення гаражу є незаконним, так як воно суперечить підставам зазначеним в Статуті ГБК «Авіатор». В подальшому 23.01.2014 року, 26.02.2014 року, 04.04.2014 року правління кооперативу виносило рішення про повторне відключення гаража [PERSON] від електричної енергії ГБК «Авіатор», та своїм рішенням накладало на нього штраф у розмірі 1000 та 2000 гривень. Факт самовільного підключення гаража до електричної енергії позивач за зустрічним позовом зазначає та посилається на відповідні вказані акти, які складалися членами правління. Однак до актів не надано схеми підключення та місця підключення. В протоколах правління кооперативу від 23.01.2014 року, 26.02.2014 року, 04.04.2014 року також зазначено, що гараж [PERSON] відключається з підстав не сплати ним заборгованості за спожиту електричну енергію більше ніж за 3 місяці, однак доказів, що до кількості спожитої енергії та її суми в протоколах не вказано. Представник ГБК «Авіатор» вказаних доказів також суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що [PERSON] за цей час споживав електричну енергію та не оплатив її вартості. У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна доводити ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимогах, або заперечень. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів» обовязок доказування у справах про захист прав споживачів покладається на продавця, особу яка надає послуги. Суд також вважає, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. А тому рішення правління кооперативу, що до стягнення з [PERSON] грошових коштів, кожного разу в розмірі 1000 грн. та 2000 грн. є несправедливими. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 цієї постанови роз'яснено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням матеріалів справи суд вважає, що заявлений позивачем [PERSON] розмір моральної шкоди 2000 гривень, у повному обсязі задоволенню не підлягає, а підлягає задоволенню в розмірі 1000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial