Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. У позові посилався на те, що в період з 26 липня 2013 року по 21 жовтня 2013 року було проведено розслідування нещасного випадку, який стався 15 серпня 2005 року з виконробом ЗАТ «Трансмост» [PERSON] Розслідування проводилось комісією в складі інженера з охорони праці, голови профспілки ТДВ «Трансмост», директора по виробництву ТДВ «Трансмост» та страхового експерта Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Чернівці. Згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 22.10.2013 року комісія прийшла до висновку про те, що нещасний випадок, який стався з виконробом [PERSON], слід вважати таким, що пов'язаний з виробництвом і, відповідно, склала акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. Однак вказаний акт позивач вважає таким, що не відповідає вимогам закону, зокрема, «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». Так, на думку позивача, комісією по розслідуванню не зроблено запитів стосовно реєстру нещасного випадку з [PERSON] в службі охорони праці на ЗАТ «Трансмост»; не зібрано пояснень можливих свідків та очевидців нещасного випадку, а також осіб причетних до нього; представнику Фонду не була надана можливість бути присутнім при відібранні особистих пояснень [PERSON], не встановлено, щодо того, який графік робочого часу у потерпілого, чому [PERSON] відразу не звернувся із заявою про нещасний випадок. Крім того, вважає, що випадок, який стався з [PERSON] не можна відносити до нещасних, які пов'язані з виробництвом адже конфлікт, який відбувся між потерпілим та [PERSON] стався на ґрунті особистих неприязних відносин. У зв'язку з цим, просив суд скасувати акт розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) від 22 жовтня 2013 року, акт про нещасний випадок на виробництві (за формою Н-1) від 22 жовтня 2013 року та визнати нещасний випадок, що стався з [PERSON] таким, що не пов'язаний з виробництвом. В судовому засіданні представник позивача Дідик С.Н. позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача ТДВ «Трансмост» - Теліщук Т.Б. позов не визнав. Пояснив, що з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Чернівцях в липні 2013 року їх підприємство отримало припис щодо необхідності проведення перевірки нещасного випадку, який стався з виконробом ТЗВ «Трансмост» [PERSON] 15 серпня 2005 року. На виконання вказаного припису підприємством було створено комісію, як того вимагає закон. Комісією, до складу якої входив і представник Фонду, було проведено ретельну перевірку, за висновками якої було складено акт розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) від 22 жовтня 2013 року та акт про нещасний випадок на виробництві (за формою Н-1) від 22 жовтня 2013 року. Крім того, комісія дійшла висновку про те, що випадок, який стався з виконробом [PERSON] 15 серпня 2005 року слід віднести до нещасного випадку на виробництві. При цьому, комісія виходила з того, що конфлікт між [PERSON] та [PERSON] стався саме через з'ясування стосунків виробничого характеру: нарахування заробітної плати. Вважає, що перевірка була проведена повно та всебічно, а акти складені у відповідності до вимог законодавства, тому підстав для задоволення позову немає. просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що 15 серпня 2005 року до нього підійшов працівник [PERSON] і почав висловлювати своє незадоволення заробітною платою, яка йому була нарахована. З приводу цього у них виник конфлікт, в ході якого [PERSON] штовхнув його. Не втримавшись на ногах, він впав на каміння і отримав тілесні ушкодження. Його було доставлено до лікарні. Наступного дня він повідомив заступника директора підприємства про випадок що стався, але жодних перевірок з цього приводу не проводилось. Через деякий час його стан покращився і він продовжив працювати. При цьому жодних заяв та звернень до Фонду з його боку щодо нещасного випадку не було. Однак на даний час стан здоров'я його погіршився і як йому пояснили лікарі внаслідок пережитої травми. У зв'язку з цим, виникла необхідність звернутися до Фонду та отримати допомогу. Категорично не погоджується з висновком позивача про те, що нещасний випадок, виник на ґрунті особистих неприязних відносин, адже з [PERSON] він сперечався виключно про розмір заробітної плати. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Чернівцях обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 18 липня 2013 року до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Чернівцях (далі по тексту Фонд) звернувся [PERSON] із заявою про проведення перевірки нещасного випадку, що стався з ним 15 серпня 2005 року на будівельному майданчику ЗАТ «Трансмост», в ході якого він отримав травму (а.с.18). У зв'язку з цим, 24 липня 2013 року Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Чернівецькій області було винесено припис №18 про проведення розслідування нещасного випадку (а.с.17). На виконання вказаного припису директором ТДВ «Трансмост» було винесено наказ №13 від 26 липня 2013 року про створення комісії для розслідування нещасного випадку, що стався 15.08.2005 року з [PERSON], до складу якої увійшли інженер з охорони праці ТДВ «Трансмост» Мангер М.Н. (голова комісії), директор по виробництву Говоров С.М. та страховий експерт УВД ФССНВ в Чернівецькій області Лук'ян Г.Д., який в подальшому був замінений на Семенюка Т.А. (а.с.5-7). За результатами проведеної перевірки комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок, який стався 15 серпня 2005 року з [PERSON], слід вважати таким, що пов'язаний з виробництвом та прийнято рішення про складення на потерпілого акту форми Н-1(а.с.8-10, 13-16). Разом з тим, страховий експерт з охорони праці Фонду Семенюк Т.А. (який був членом комісії) не погодився з висновками комісії та складанням актів форми Н-1, Н-5, про що виклав свою окрему думку, де зазначив про недоліки проведеної перевірки та обґрунтував свою незгоду з висновками комісії (а.с.11). Відповідно до вимог ст.8 Закону України від 23 вересня 1999 № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту). Згідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. Слід зазначити, що процедура розслідування нещасного випадку на виробництві регулюється Постановою КМУ №1232 від 30.11.2011 року «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», якою був затверджений Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (надалі Порядок). Так, п.п.7-9 Порядку передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю. Про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт зобов'язаний: терміново організувати надання першої невідкладної допомоги потерпілому, забезпечити у разі потреби його доставку до лікувально-профілактичного закладу; негайно повідомити роботодавця про те, що сталося; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та машини, механізми, обладнання, устаткування (далі - устаткування) у такому стані, в якому вони були на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров'ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків та порушення виробничих процесів), а також вжити заходів до недопущення подібних нещасних випадків. Лікувально-профілактичний заклад повинен передати протягом доби з використанням засобів зв'язку та на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві за формою згідно з додатком 1. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], після інциденту та отримання травми його негайно було доставлено до лікарні. Наступного дня він повідомив про обставини нещасного випадку заступнику директора ТДВ «Трансмост». В лікарні він пролежав близько трьох місяців. З цього приводу Порядок (п.14) передбачає обов'язок комісії протягом трьох робочих днів з моменту її утворення вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо). Разом з тим, як було встановлено судом, зазначені вище обставини не були перевірені комісією, про що не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні. Крім того, згідно Порядку комісія зобов'язана обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці. Проте, як вбачається із матеріалів справи, в ході проведення розслідування було проведено зустріч з потерпілим [PERSON], про що свідчить протокол зустрічі від 16.10.2013 року (а.с.29). Однак вказаний протокол підписаний лише потерпілим [PERSON] При цьому, відсутні відомості з ким саме із членів комісії потерпілий зустрічався, чи надав він будь-які пояснення. Більше того, у протоколі відсутні прізвища присутніх членів комісії та їх підписи. Поряд із цим, в матеріалах справи є пояснення [PERSON], який до 2006 року працював інженером з охорони праці на ТДВ «Трансмост», від 14.10.2013 року, з яких вбачається, що жодних повідомлень про нещасний випадок на виробництві від потерпілого [PERSON] чи з лікувального закладу на підприємство не надходило (а.с.28). Проте ці пояснення не були взяті комісією до уваги при проведенні розслідування, а будь-яких інших пояснень від свідків та очевидців (в тому числі й від [PERSON]) комісією зібрано не було. У зв'язку з наведеними вище обставинами, суд приходить до висновку про те, що розслідування нещасного випадку з виконробом [PERSON] було проведена не повно, а тому акти розслідування нещасного випадку (за формами Н-1 та Н-5) від 22 жовтня 2013 року підлягають скасуванню. Разом з тим, на думку суду, позов в частині визнання нещасного випадку, який стався з [PERSON] таким, що не пов'язаний з виробництвом задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Так, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» (ст.14) під нещасним випадком розуміє обмежену в часі подію або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. При цьому, п.15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з'ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів. Разом з тим, оскільки суд прийшов до висновку про те, що розслідування нещасного випадку з [PERSON], що мав місце 15 серпня 2005 року, проведено не повно, а тому і акти розслідування підлягають скасуванню, на даний час відсутні підстави для визнання судом такого нещасного випадку пов'язаного чи не пов'язаного з виробництвом. Враховуючи наведене,

Outcome: partial