Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю з [PERSON], визнання спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2005 року у позивачки, за її твердженням, фактично склалися шлюбні відносини з [PERSON], за його усною згодою та згодою членів його сім`ї вона вселилася в квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належала на праві власності [PERSON], його батьку - [PERSON] та матері - [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.07.1998 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі «Вітязь» та в КП «ОМБТІ та РОН». З 2005 року позивачка мешкала спільно з вказаними особами, вони вели спільне господарство, сплачували поточні рахунки за користування комунальними послугами. [INFO] року помер батько [PERSON] - [PERSON], а [INFO] року - мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] року помер [PERSON] Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка у встановлений строк звернулась до державної нотаріальної контори, але у прийнятті заяви їй було відмовлено з тих підстав, що з [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Також позивачці стало відомо, що 23 квітня 2013 року до Четвертої державної нотаріальної контори звернулась троюрідна племінниця [PERSON] - [PERSON], за заявою якої була відкрита спадкова справа. На думку позивачки, вона є спадкоємицею четвертої черги як така, що мешкала з померлим [PERSON] з 2005 року однією сім'єю, тобто - 8 років. Відповідно, позивачка стверджує, що [PERSON], як спадкоємиця п'ятої черги, права на спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] - не має. Свої вимоги позивачка обґрунтовує статтею 1258 ЦК України щодо черговості спадкування , також посилається на статті 1264, 1265, 1268 ЦК України щодо осіб, які відносяться до четвертої та п'ятої черг спадкування та щодо прийняття спадщини. Також позивачка посилається на пункт 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» щодо входження до складу сім`ї осіб, які спільно проживають не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. На підтвердження своїх вимог позивачка посилається на фотокартки, на яких вона зображена разом із [PERSON] на відпочинку, тощо; на факт наявності у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], а також оригіналів свідоцтв про смерть [PERSON] та його батьків; здійснення позивачкою організації поховання [PERSON], його матері - [PERSON]; продовження сплати позивачкою комунальних послуг за вказану квартиру. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Погрібного М.О. від 10 жовтня 2013 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 травня 2014 року вказана ухвала в частині підсудності справи була скасована, а справа направлена до Приморського районного суду м.Одеси для вирішення питання про відкриття провадження та подальшого розгляду. Відповідно до статті 11-1 Цивільного процесуального кодексу України справа передана у провадження судді Приморського районного суду м.Одеси Єршової Л.С. та ухвалою від 22 травня 2014 року справа була прийнята до провадження і призначена до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні 10 лютого 2015 року представник позивача заявлені по справі вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, правова позиція була висловлена у запереченнях проти позову, письмових та усних поясненнях. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що в період з 19 липня 2002 року по 15 травня 2013 року позивачка знаходилась в офіційному шлюбі з іншою особою, а отже, не є спадкоємцем четвертої черги за будь-яких інших обставин, оскільки входила до складу родини особи, з якою перебувала у цьому офіційному шлюбі. Також відповідач зазначав, що з наданої самою позивачкою довідки з місця проживання про склад родини та прописку від 06.09.2010 року №1420 вбачається. що вона не проживала у [ADDRESS]. Також це вбачається з довідки (виписка із домової книги про склад родини та реєстрацію) від 07 листопада 2013 року, яка надана до суду разом з посвідченою копією відповідного аркушу домової книги. Представник відповідача зазначав, що в наданих позивачкою документах щодо організації поховання вона сама вказує абсолютно інші адреси свого проживання, ніж та квартира, де вона, за змістом позову, нібито проживала з [PERSON] З приводу наданих позивачкою фотографій, представник відповідача вказав, що позивачка та її чоловік - [PERSON] - були багато років знайомі з [PERSON] та його батьками, оскільки мешкали в одному будинку у суміжних квартирах. Також відповідач зазначає, що до справи не надано жодних фотографій зі спільних сімейних свят з [PERSON] та його батьками, у квартирі яких позивачка нібито мешкала, не надано й квитанцій про сплату комунальних послуг позивачкою до смерті [PERSON], а з наданих квитанцій неможливо встановити особу, яка сплачувала кошти. У наданих до суду письмових поясненнях представник відповідача зазначав також, що позивачка постійно плутається у твердженнях щодо свого місця проживання з [PERSON], надані нею пояснення щодо проживання на орендованих квартирах спростовані правовстановлюючими документами на ці квартири, з яких вбачається їх належність на праві власності позивачці, а також родичам її чоловіка - [PERSON] Представник третьої особи - ПАТ «Альфа-Банк» - у судове засідання не з'явився, про місце, день і час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін. суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 11, т. 1), [PERSON] помер [INFO] року у віці 41 рік. Відповідно до наявного в матеріалах справи повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про укладання шлюбу від 13.12.2013р. (а.с. 164, 165, т.1) та повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 06.12.2013р. (а.с. 172, 173, т.1) 19 липня 2002 року у Першому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON]. Вказаний шлюб було розірвано 17 травня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області. Таким чином, в період з 19 липня 2002 року по 17 травня 2013 року позивачка перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в 2009 році змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на шлюбне - «[PERSON]». Відповідно, на момент смерті [PERSON] - [INFO] року, а також протягом більш ніж десяти років перед цим - позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Вказаний факт не заперечувався у судовому засіданні представником позивачки. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 січня 2014 року по справі №2/522/3677/14 (а.с. 188, т.1) за позовом [PERSON] до [PERSON], шлюб між вказаними особами був визнаний недійсним з посиланням на встановлення судом факту його фіктивності. Рішенням апеляційного суду Одської області від 17 червня 2014 року за апеляційною скаргою [PERSON] вказане рішення суду першої інстанції було скасоване, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання шлюбу недійсним відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року (а.с. 122-123, т.2) касаційна скарга [PERSON] в особі її представника відхилена, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Таким чином, рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2014 року підтверджено перебування у шлюбі позивачки з [PERSON] у той час, коли вона за її твердженнями спільно мешкала з [PERSON] Слід зазначити, що підчас розгляду справи суд апеляційної інстанції встановив, що з часу реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] проживали разом, створювали спільну сумісну власність, зокрема квартиру за адресою[ADDRESS] Також суд встановив факт сумісного проживання подружжя [PERSON] в приватному будинку за адресою: [ADDRESS], який належав родині [PERSON]. Крім цього, суд встановив, що [PERSON] вчиняла угоди з продажу нерухомості за згодою свого чоловіка, діючи по довіреності від нього, право керування належним [PERSON], автомобілем GM-Daewoo Lanos належить по час розгляду справи [PERSON] Вказані вище факти не підлягають доказуванню в силу частини 3 статті 61 ЦПК України як обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 4 ст.3 Сімейного Кодексу України підставами створення сім'ї є шлюб, кровне споріднення, усиновлення, а також інші підстави, не забороні законом і такі, що не суперечать моральним законам суспільства. При вирішенні спору суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2005 року по день смерті [INFO] року, слід відмовити, оскільки в цей час позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідно, оскільки відсутні підстави для встановлення факту постійного проживання позивачки з [PERSON], не підлягають задоволенню і вимоги про визнання позивачки спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] та про надання їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після його смерті, оскільки ці вимоги є похідними від першої. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed