Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], заінтересована особа орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що на повному державному утриманні в Дарницькому дитячому будинку-інтернаті з 22.04.2005 року знаходиться [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дитина має діагноз розумова відсталість ступеня помірно вираженої імбецильності. Батьки дівчинки - [PERSON] та [PERSON] не відвідують її останній рік. У зв`язку з неотриманням вже більше одного року соціальної допомоги як дитині-інваліду, та неможливістю оформити [PERSON] паспорт, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, обґрунтовуючи свої вимоги необхідністю оформлення паспорта [PERSON] , який, як стверджувала [PERSON], на день розгляду справи вже оформлено, а також необхідністю оформлення для позивача права на отримання соціальної допомоги держави по інвалідності дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.15,19-21), з будь-якими заявами та клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.23-24). Прокурор в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає недостатньою кількість названих позивачем підстав для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, представника заінтересованої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. [INFO] у м. Ясинувата, Донецької області народилась [PERSON], батьками якої записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно наказу №11-В по Дарницькому дитячому будинку-інтернату від 21.04.2005 року на повне державне утримання зараховано та поставлено на всі види держзабезпечення з 22.04.2005 року [PERSON], [INFO], на підставі путівки №6 ГУСЗН (а.с.8). Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підпункт 2 п. 16 цієї ж постанови наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Підпунктом 3 п. 17 вказаної постанови передбачає, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як встановлено в судовому засіданні мати [PERSON] - [PERSON] проживає на території, що на даний час є тимчасово окупованою. На протязі перебування дитини в установі [PERSON] постійно забирала дівчинку та піклувалася станом її здоров`я і розвитку. Однак, починаючи з 27.03.2014 року мати дівчинку не провідувала, по можливості телефонувала, але станом на 20.05.2015 року телефон матері не обслуговується оператором і зв`язку з нею немає. Дані обставини підтверджуються актом про відвідування [PERSON] від 20.05.2015 року (а.с.5). Аналізуючи докази, зібрані в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, поскільки позивач не надав доказів умисного ухилення батька та матері від своїх обов`язків по вихованню дитини і забезпечення їй достатнього фізичного і духовного розвитку, а саме: мати [PERSON] на даний час проживає на окупованій території Донецької області в м. Ясинувата, де проводяться бойові дії АТО, при цьому її неявка до місця проживання дитини в м. Київ пов`язана саме з датою початку проведення АТО в Донецькій області - травень-червень 2014 року; батьку [PERSON] при поміщенні дитини в дитячий будинок не повідомлялось місце знаходження дитини в м. Києві, що і підтвердила представник позивача в судовому засіданні, при цьому він також проживає на окупованій території в м. Донецьку і будь-який зв`язок з ним відсутній. Описані вище обставини дають право зробити висновок про відсутність даних щодо умисного ухилення від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини як [PERSON], так і [PERSON] Поскільки суд відмовляє в задоволенні частини позову про позбавлення батьківських прав відповідачів, тому підстави для задоволення вимог про стягнення з них аліментів на утримання неповнолітньої дитини відсутні. Згідно ст. 79, 88 ЦПК України, поскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі позивачу, звільненому від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір зараховується за рахунок держави. На підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу та

Outcome: dismissed