Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В вересні 2016р. позивач ЖБК «Вимпел» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON], [PERSON], в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 2822,85 грн.; інфляційні втрати у розмірі 889,4 грн.; 3,0 % річних в сумі 100,46 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій також зареєстрована його дружина відповідачка, при цьому, не в повному обсязі сплачується плата за комунальні послуги та послуги за утримання будинку. Так, стороні відповідачів надавались комунальні послуги, а саме: користування тепловою енергією, вивезення побутових відходів, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж сторона відповідачів щомісяця отримувала від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювала нерегулярно, внаслідок чого утворився борг, який за період часу з квітня 2014р. по червень 2016р. складає 2822,85 грн.,оскільки відповідачі у добровільному порядку борг не погашають, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати та 3,0 % річних. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи, і наголошує, що з часу звернення до суду з вказаним позовом стороною відповідачів була сплачена сума боргу у розмірі 500,0 грн. Відповідачі, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, надіслали на адресу суду, відповідно до електронного звернення громадян, що з'явитись до суду не мають можливості, оскільки перебувають у відрядженні за кордоном, а сума заборгованості утворилась, оскільки відповідачі вважають, що необґрунтовано та безпідставно було збільшено тариф на утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, і відсутністю у суду відомостей, що сторона відповідачів не може з'явитись до суду з поважної причини (відомості про тривале закордонне відрядження суду надано не було) відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачу на праві приватної власності, належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрована відповідачка. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення, утримання будинку та прибудинкової території), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов'язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). За змістом ст. 160 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до розрахунку боргу по квартирній платі та платі за комунальні послуги, проведеним працівниками бухгалтерії позивача, сума заборгованості за період часу з квітня 2014р. по червень 2016р. складає 2822,85 грн., при цьому стороною відповідачів було сплачено 500,0 грн. після відкриття провадження по справі, про що повідомила сторона позивача. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10) ч. 3 ст. 20 вищезазначеного Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовамидоговору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача, як власника квартири, слід стягнути заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 2322, 85 грн. (2822,85 грн. - 500,0 грн.), при цьому судом враховані положення ст. 160 ЖК України. В силу положень ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 889,4 грн., три відсотки річних у розмірі - 100,46 грн.

Outcome: partial