Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, стягнення неустойки, моральної шкоди, та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свій позов наступним. 11.08.2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №11-08. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов'язався передати у власність позивача комплект меблів, а позивач зобов'язався прийняти цей товар у власність і оплатити його відповідно до умов договору. 12.09.2014 року, під час прийняття товару, позивач не підписав акт прийому-передачі товару через виявлені ним недоліки. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача та просив усунути недоліки, також зазначає, що акт прийому-передачі було ним підписано 04.11.2014 року. Таким чином, на думку позивача, відповідач прострочив виконання зобов'язання по усунення недоліків товару, у зв'язку із чим позивач має право на отримання грошових коштів від відповідача у якості неустойки, в порядку п.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач наголошував, що відповідачем на товарі встановлено кромки невідповідного розміру, посилаючись на встановлення їх розміру в договорі. З посиланням на вимоги ст.ст. 8, 9, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 11, 12, 13, 15, 16, 526, 530, 610, 611 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 11541 грн. 75 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., а також зобов'язати відповідача виконати заміну деталей товару з кромкою 0,5 мм на відповідні деталі з кромкою 2 мм. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, наполягав на порушенні відповідачем строків виконання зобов'язання по усуненню недоліків товару, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечив, у його задоволенні просив відмовити, вказуючи при цьому на необґрунтованість та незаконність вимог позивача. У своїх письмових та усних запереченнях представник відповідача зазначив, що дійсно 11.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №11-08, відповідно до якого 12.09.2014 року позивачу було поставлено товар. В ході прийняття товару позивач безпідставно відмовився підписати акт прийому-передачу товару не пояснюючи при цьому причини такої відмови. 16.10.2014 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про безоплатне усунення недоліків товару, сторонами було погоджено дату такого усунення, а саме 04.11.2014 року. 04.11.2014 року недоліки товару були усунуті, а строк такого усунення було дотримано повністю, у зв'язку із цим позивач не має права на отримання неустойки, в порядку п.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», та не має права на відшкодування моральної шкоди. Крім того, представник відповідача вказував на необґрунтованість вимоги позивача щодо заміни кромок з 0,5 мм на кромки шириною 2 мм, вказавши на серійність меблів, а також на відсутність будь-яких посилань на такий розмір кромок в договорі чи в додатках до нього. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №11-08. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов'язався передати у власність позивача комплект меблів (товар), а позивач зобов'язався прийняти цей товар у власність і оплатити його відповідно до умов договору. (а.с. 5-8). Відповідно до п.1.2. договору, найменування товару, вид (модель) товару, одиниця виміру, кількість товару, ціна товару, а також строки поставки товару визначені у Замовленнях: ДТ-1443 серія «Лате» (додаток №1 до договору, надалі - замовлення), що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до замовлення ДТ-1443 до складу замовлення входять: стіл (артикул ЛТ-106), полка (артикул ЛТ-606), полка (артикул ЛТ-603), ліжко (артикул ЛТ-207), пенал (артикул ЛТ-401), шафа (артикул ЛТ-410), стелаж (артикул ЛТ-507), карниз (артикул ЛТ-815), карниз (артикул ЛТ-814), карниз (артикул ЛТ-801), карниз (артикул ЛТ-802), матрац найт 190х90. Також в замовленні вказано особливості товару, а саме підрізка в кожному елементі по плінтусу 50х50, а також вказано, що фурнітура та ручки є серійними. (а.с. 10). Відповідно до п.9.2. договору, будь-які зміни чи доповнення до даного договору оформлюються додатковими угодами та мають силу в тому випадку, якщо вони відповідно оформлені та підписані сторонами. Таким чином сторонами було повністю погоджено предмет договору, жодних змін чи доповнень до договору чи замовлення не вносилось, а твердження позивача про невідповідність розміру кромок обумовленому в договорі розміру належними та допустимими доказами не доведене, та спростовується матеріалами справи, зокрема наданими суду відповідачем оригіналами креслень відповідно до яких виготовляються всі елементи меблів серії «Латте». (а.с. 47-119). Отже підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача виконати заміну деталей товару з кромкою 0,5 мм на відповідні деталі з кромкою 2 мм., немає. Крім того, відповідно до п.п. 1.3., 3.2. договору, відповідач зобов'язався здійснити установку (монтаж) товару в місці поставки, що вказана в замовленні. 12.09.2014 року, під час прийняття товару, позивач не підписав акт прийому-передачі товару без пояснення причин, що підтверджується відповідним записом в акті прийому-передачі від 12.09.2014 року, зробленим майстрами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Судом також встановлено, та позивачем не заперечувалось, що позивач фактично не відмовився прийняти товар (його частини) та, відповідно, не вимагав його забрати. Пунктом 6 замовлення передбачено право Позивача відмовитись від товару, в такому випадку складається відповідний акт із зазначенням причин. В день поставки не було підписано акту в порядку п.6 замовлення та акту якості в порядку, визначеному п.4.6. договору, що передбачає складання акту якості товару при виявленні ушкоджень товару під час його прийняття. 15.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензію, в якій вказав на прострочення поставки товару на два дні (12.09.2014 року замість передбаченої договором дати 10.09.2014 року), а також вказав, що йому поставлено меблі, проте комплектуючі вузли та деталі виконані неякісно та мають видимі дефекти. (а.с. 11). 16.09.2014 року відповідач направив на адресу позивача лист-відповідь (вих.№5) на претензію позивача від 15.09.2014 року, де зазначив, що згоден виплатити грошові кошти за затримку поставки товару на два дні. В подальшому грошові кошти були перераховані на рахунок позивача, що останнім не заперечується. (а.с. 13-14). 16.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою претензією №2, в якій зазначив, що вважає меблі тільки візуально схожими на замовлені ним. Крім того 16.09.2014 року було складено акт розбіжностей, де позивач вказав, що при огляді меблів було виявлено: невідповідність розміру кромок на полицях, пеналі, шафі, ліжку, столі; неякісну проклейку кромок шафи, тощо. (а.с. 12). У відповідь на претензію №2 та у відповідь на акт розбіжностей від 16.09.2014 року відповідач направив позивачеві лист від 22.09.2014 року (вих.№7), в якому зазначив, що замовлені позивачем меблі є серійними, розміри всіх деталей та елементів меблів, включаючи кромки, є однаковими щодо будь-якого комплекту меблів серії «Латте», будь-яких особливостей чи модифікацій, зокрема щодо розміру кромок, договором чи бланком замовлення не передбачено. Щодо неякісної проклейки деяких частин меблів у листі було роз'яснено, що в разі звернення із відповідною вимогою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідач здійснить безоплатне усунення товару в розумний строк, якщо того забажає позивач, також вказавши, що перелік деталей, що підлягають заміні необхідно узгодити з компанією-виробником. (а.с. 16). 26.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із черговим листом, в якому, серед іншого просив відповідача прийняти міри по дотриманню умов договору в найкоротші строки. (а.с. 17-18). 01.10.2014 року, у відповідь на лист позивача від 26.09.2014 року, відповідач, серед іншого зазначив, що з листа позивача не вбачається конкретної вимоги та запропонував скористатися правом, що надано ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, на вибір звернутись із вимогою про пропорційне зменшення ціни або із вимогою про безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк або відшкодування витрат на усунення недоліків товару. (а.с 34-36). 16.10.2014 року позивач, у своїй вимозі до відповідача, зазначив, що, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» бажає скористатись наданим йому правом на безоплатне усунення недоліків товару. В подальшому листуванні сторонами було погоджено дату такого усунення, а саме 04.11.2014 року, погодження вказаної дати підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. 04.11.2014 року представник відповідача здійснив безоплатне усунення недоліків меблів, а саме замінив неякісно поклеєні полиці деяких елементів меблів на нові, а також здійснив встановлення трьох обмежувачів, як того вимагав позивач, що останнім не заперечується. Відповідно до положень ст.678 ЦК України, ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. За змістом ч.3 ст.709 ЦК України, абз.2,3 п.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Щодо посилань позивача на п. 5.3. договору, в якому зазначено, що виявлені в межах гарантійного строку дефекти товару мають бути усунуті в 14-денний строк, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Крім цього, відповідно до п.5.3. договору усунення дефектів відбувається за письмовою вимогою споживача. Виявлені позивачем недоліки в поставлених меблях не являються дефектом в розумінні чинного законодавства, не свідчать про невідповідність товару рівню безпеки, на яку споживач може розраховувати, а протилежне позивачем належними та допустимими доказами не доведено, а тому і норма п. 5.3. договору не може застосовуватись в даному випадку до правовідносин, що склались між сторонами. Судом встановлено, що тільки 16.10.2014 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про безоплатне усунення недоліків товару, сторонами обопільно було погоджено строк такого усунення У свою чергу відповідач належним чином усунув недоліки в погоджений сторонами строк. Отже, у даному випадку не можна вважати, що відповідач прострочив строк виконання зобов'язання із усунення недоліків відповідачем (прострочення боржника), на що, як на підставу своїх позовних вимог посилається позивач, оскільки у відповідності до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У відповідності до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Судом встановлено, що позивач до 16.10.2014 року не вчиняв дій, що передбачені ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не звертався до відповідача з однією конкретною, із трьох передбачених ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимог, через що відповідач не міг виконати свого зобов'язання по усуненню недоліків товару. А твердження позивача про звернення до відповідача із вимогами про усунення недоліків, в порядку, що передбачений ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», в більш ранній термін не знайшло свого підтвердження та спростовується матеріалами справи. Отже, враховуючи, що недоліки придбаного комплекту меблів були усунуті відповідачем за згодою сторін в інший строк, вимога позивача щодо стягнення неустойки задоволенню не підлягає. Відповідно до положення ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, лише у випадку завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Крім цього, у відповідності до ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві обов'язково зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (надалі - Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б підстави для відшкодування йому моральної шкоди, таким чином в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд також не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки такі позовні вимоги являються похідними від первісних позовних вимог, у задоволенні яких судом було відмовлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 612, 613, 678, 709 ЦК України, ст.ст. 4, 8, 9 Законом України «Про захист прав споживачів», ст.5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»,

Outcome: dismissed