Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини в якому просить: -постановити рішення яким визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом ним, як батьком дитини. В обґрунтування позову позивач [PERSON] в позовній заяві заначив, що з відповідачем за даним позовом вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, але без реєстрації шлюбу з 2013 року по 2020 рік. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , у актовому записі про народження та у свідоцтві про народження якої він вказаний батьком. Проживали вони в будинку, який належить йому на праві власності, в с. Піщанка Красноградського району, Харківської області. Весною 2020 року вони припинили спільне проживання і він відвіз відповідачку разом з дитиною до батьків у Полтавську область. На початку літа 2020 року відповідачка привезла дочку і залишила проживати її з ним. З вказаного періоду часу дитина постійно проживає з ним, находиться на його повному утриманні. Відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає. Останнім фактичним місцем її проживання була адреса, що вказана ним у позовній заяві. Чи працює відповідачка чи ні, чи має самостійний дохід йому не відомо. Забезпечити належні житлово-побутові умови, матеріальне утримання дитини відповідачка не має можливості. При цьому в нього є такі можливості. Він зареєстрований та проживає в квартирі, яка належить на праві власності його матері. Дочка проживає з ним та бабусею, для неї створені належні умови, він повністю її матеріально забезпечує. Він офіційно працевлаштований на постійній основі, отримує заробітну плату. Його графік роботи дозволяє йому максимально приділити увагу дитині. Вони разом проводять весь вільний час, спілкуються, гуляють, він читає дочці казки, вивчають букви та цифри, малюють. Коли він на роботі, за дитиною доглядає його мати. Між бабусею та онукою дуже гарні відносини, вони люблять одна одну, мають тісний психологічний зв`язок. Стосовно відношення відповідачки до виховання дитини, догляду за нею, то її відношення відображається у характеристиці на дитину з дошкільного навчального закладу, у постановах суду стосовно неї за ст. 184 КУпАП, які долучені до позовної заяви. У характеристиці також зазначається його ставлення до своїх батьківських обов`язків і те, як кардинально у кращий бік змінилась поведінка та стан дитини після того, як вона стала проживати з ним та бабусею. Дитині затишно в сімейному колі вона задоволена стосунками сім`ї, відчуває реальний спокій та підтримку рідних. Наведені обставини свідчать про те, що саме в першу чергу в інтересах дитини буде визначити місця її проживання з батьком. Рух справи в суді. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 13.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви на 04.08.2021 року. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області суду від 23.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2021 року. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Відзив на позовну заяву відповідачка не подала, в підготовчому судовому засіданні за клопотання [PERSON] долучено до матеріалів справи висновки потреб сім`ї, довідку про її доходи. Від позивача по справі [PERSON] 19.10.2021 до суду надійшла письмова заява в якій просить позов розглядати без його участі за наявними у справі доказами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Штець В.М. 19.10.2021 року подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. З урахуванням наявних у справі доказів, висновку органу опіки та піклування, просить ухвалити рішення про задоволення позову. Від відповідача по справі [PERSON] 23.09.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить справу за позовом [PERSON] до неї про визначення місця проживання дитини розглядати за її відсутності. Позов не визнає. Служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області 19.10.2021 року подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Позов [PERSON] підтримують. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція учасників справи в судовому засіданні. В підготовчому судовому засіданні 23.09.2021 року представник позивача - адвокат Штець В.М. позов підтримав на задоволенні позову наполягав, в свою чергу відповідач [PERSON] позов не визнала та надала суду висновки оцінки потреб сім`ї та довідку з місця роботи. Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані з визначенням місця проживання малолітньої дитини, зокрема за місцем проживання батька. Фактичні обставини, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, але без реєстрації шлюбу з 2013 року по 2020 рік. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , у свідоцтві про народження якої [PERSON] записаний батьком дитини (а.с. 10). Проживали сторони в будинку в с. Піщанка Красноградського району, Харківської області. Весною 2020 року вони припинили спільне проживання і позивач відвіз відповідачку разом з дитиною до батьків у Полтавську область. На початку літа 2020 року відповідачка привезла дочку і залишила проживати її з позивачем. Відповідно до довідки ОСББ «ЖБК-4» [PERSON] , [INFO] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , проживає в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] (соціальна картка №20) (а.с. 12-13) на час оцінювання, що проводилось з 14.04.2021 року по 15.04.2021 року під час відвідування з`ясовано, що дитина проживає разом з батьком та бабусею в її однокімнатній квартирі з усіма зручностями. Для дитини відведене окреме ліжко, є письмовий стіл та необхідні речі побуту, одяг для дитини в наявності та відповідає віку. Батько має належний виховний потенціал, дбає про доньку, відводить її до дитячого садка та забирає. Зі слів батька мати не приймає участі у вихованні та догляді дитини. З`являється дуже рідко та матеріально її не утримує. Відповідно до довідки ПП «Аграрник К» [PERSON] працює на посаді маслороба та отримує заробітну плату, яка за період з лютого 2021 року по червень 2021 року до виплати склала 32940,81 грн (а.с. 14). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 07.07.2021 року (а.с. 15). Відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства «Красноградська центральна районна лікарня» від 07.07.2021 року [PERSON] на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває (а.с. 16-17). У відповідності до характеристики на [PERSON] , вихованки старшої групи «Калинка» Красноградського ліцею №2 Красноградської міської ради Харківської області (а.с. 18), дитина відвідує дошкільний підрозділ з 24.04.2018 року в перші роки перебування дитина у закладі її вихованням займались батьки. Дитина до дошкільного підрозділу приходила не завжди охайна, що спонукало вихователів проводити індивідуальні бесіди з мамою на які остання майже не реагувала. Крім того, вона завжди була малоконтактної, що змушувало вихователів групи вирішувати будь-які питання виховання [PERSON] з її татом. До закладу дівчинка ходила не систематично. Емоційний стан дитини часто був пригнічений, хоча в групі дівчина йшла на контакт з вихователями (які й були ініціаторами), з однолітками майже не спілкувалася. З грудня 2020 року більш активну участь у вихованні дитини почав брати батько та бабуся [PERSON] з боку батька. Вони систематично водять дитину до закладу, цікавляться навчанням та поведінкою [PERSON] . Зараз дитина має охайний вигляд, усміхнена, відверта, з задоволенням грає з однолітками, проявляє інтереси до навчання. Батько та його мама, тобто бабуся [PERSON] , підтримує тісний зв`язок з вихователями групи, яку відвідує дитина. На даний час дитині затишно у сімейному колі, вона задоволена стосунками сім`ї, відчуває реальний спокій та підтримку рідних. З постанов Красноградського районного суду Харківської області від 20.10.2020 року та 07.04.2021 року вбачається, що відносно [PERSON] неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення від виховання дитини) (а.с. 19-21). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] (соціальна картка №109) (а.с. 42) на час оцінювання, що проводилось з 17.08.2021 року по 20.08.2021 року під час відвідування встановлено, що [PERSON] на даний час працює різноробочою на Дослідній станції. Отримує заробітну плату. Винаймає житло (1-но кімнатну квартиру із зручностями). В квартирі є все необхідне для проживання: меблі, постіль, холодильник, боллер та інші речі. Зазначають, конфлікт з чоловіком, [PERSON] не вичерпаний. [PERSON] не дозволяє спілкуватися з [PERSON] з рідною матір`ю. Садочок дитина на час літнього періоду не відвідує. Зі слів [PERSON] вона намагається зробити все, щоб дитина проживала з нею. [PERSON] соціального супроводу не потребує. Надані соціальні послуги консультування та профілактики, рекомендовано звернутися до юристів правової допомоги щодо отримання інформації. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] (соціальна картка №109) (а.с. 43) на час оцінювання, що проводилось з 26.08.2021 року по 31.08.2021 року під час відвідування встановлено, що [PERSON] змінила місце проживання. На даний час винаймає житло (разом з подругою) за адресою: [ADDRESS] (3-х кімнатна квартира із зручностями). В квартирі є все необхідне для проживання: меблі, постіль, холодильник, котел (гаряча вода, тепло) та інші речі. Працює різноробочою на Дослідній станції. Отримує заробітну плату. Зазначають, що конфлікт з чоловіком, [PERSON] не вичерпаний. Зі слів [PERSON] вона намагається зробити все, щоб дитина проживала з нею, але [PERSON] не дозволяє залишатися і проживати [PERSON] з рідною матір`ю. [PERSON] соціального супроводу не потребує. Надані соціальні послуги консультування та профілактики, [PERSON] зверталась до юристів правової допомоги щодо отримання інформації. Відповідно до довідки ДП «ДГ «Красноградське» ДУ ІЗК НААН від 22.09.2021 року [PERSON] працює на підприємстві за основною формою працевлаштування, та у серпні 2021 року нарахована їй заробітна плата у розмірі 5400,32 (а.с. 45). Спір щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виник у сторін, після того, як [PERSON] залишила доньку проживати з батьком. Добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька сторони не досягли. Із заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини до органу опіки та піклування сторони не зверталися. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з частинами першою, третьою статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд керується тим, що позивач має позитивні характеристики як за місцем роботи так з закладу освіти дитини, при цьому відповідачка має негативну характеристику з закладу освіти дитини. При цьому відносно відповідачки неодноразово складались протоколи за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 184 КУпАП. Позивач [PERSON] працює в ПП «Аграрник К» з 05.09.2020 року маслоробом (а.с. 14-15). Відповідач [PERSON] працює в ДП «ДГ «Красноградське» ДУ ІЗК НААН (а.с. 45). Відповідно до довідок Красноградської центральної районної лікарні від 07.07.2021 року [PERSON] на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 16-17). При цьому відповідачем по справі аналогічних довідок з закладу охорони здоров`я суду не надано. [PERSON] , [INFO] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , проживає в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ (а.с. 11). При цьому відповідно до матеріалів справи відповідачка по справі у серпні 2021 року тричі змінювала місце проживання та території м. Краснограда Харківської області, зокрема у висновку органу опіки та піклування від 17.08.2021 року зазначено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , у висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 20.08.2021 року вказано, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , а у висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 31.08.2021 року вже вказано, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Красноградськогої міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 17.08.2021 року - служба у справах дітей та сім`ї вважає за доцільне рекомендувати визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , виходячи з найкращих інтересів дитини, враховуючи всі обставини, в тому числі, що на території м. Краснограда матір`ю [PERSON] не створено умови для проживання дитини, а на території місця реєстрації матері відсутні офіційні доходи, а батьком створено належні умови для виховання та розвитку дитини, він офіційно працевлаштований, дитина тривалий час проживає разом з батьком (а.с.35-37). При розгляді службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що відповідно до висновку оцінки потреб комунального закладу «Красноградський центр соціальних служб» від 27.07.2021 року, під час відвідування з`ясовано, що дитина проживає разом з батьком та бабусею в її однокімнатній квартирі, з усіма зручностями. Батько придбав для доньки все необхідне для вступу в школу канцелярське приладдя, шкільний одяг та взуття, спортивний костюм, портфель. Для дитини відведено окреме ліжко з чистою постільною білизною, шафа для одягу, письмовий стіл та стілець. З`ясовано, що батько належним чином опікується дитиною, проводить з нею весь вільний час. В той час, коли батько на роботі - дитина знаходиться з бабусею. Зі слів батька, мати не цікавиться справами дочки, станом її здоров`я та не допомагає зібрати дитину до школи. Батько повідомив, що мати з`являється до дочки рідко та не приймає участі в її вихованні та догляді. При цьому матеріалами справи не підтверджуються в повній мірі обставини, що мати створила належні умови для виховання дочки за своїм постійним місце проживання. Відповідно до ч. 4, 5, 6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи висновок, наданий Службою у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає його необґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки в ньому наведені мотиви, чому орган опіки та піклування дійшов до висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком. Відповідно до частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зокрема, зібрані докази у справі свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; батько повністю підготував дитину до школи; дитина має тісний зв`язок із бабусею (матір`ю відповідача); у батька наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини; проживаючи з батьком дитині не доведеться змінювати місце навчання та сталі соціальні зв`язки. За бажанням малолітньої [PERSON] батько не заперечує щодо спілкування з матір`ю. Психологічного тиску батьком на дитину судом не встановлено. У постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Висновки за результатами розгляду справи. Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини та враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини за адресою разом з батьком, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з батьком та у соціумомі в цілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що даний позов [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з ним підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). З огляду на зазначене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що вона не змінюватиме своє місце проживання та залишиться проживати з батьком у звичному для неї середовищі. Враховуючи вище викладене суд вважає, за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того суд зазначає, що залишаючи малолітню дитину проживати з батьком не можна тлумачити як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дитини у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: approved