Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка вказує на те, що 11 липня 2010 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Кобера,17 у м. Миколаєві, що належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 1968 року. Вона звернувся до нотаріальної квартири з метою вирішити питання оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі на нерухоме майно адреса житлового будинку вказана як «вул. Кобера,15, м. Миколаїв». Посилаючись на те, що згодом нумерація домоволодінь була змінена, просила суд задовольнити позов, визнати за нею право власності на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Кобера,17 у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив про його задоволення. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Треті особи - [PERSON], [PERSON] (дів. [PERSON]) Л.П., залучені до участі у справі в якості третіх осіб ухвалою суду від 30 листопада 2015 року, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. 11 липня 2010 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина в вигляді житлового будинку № 17 по вул.. Кобера у м. Миколаєві. Згідно матеріалів заведеної після смерті [PERSON] спадкової справи, його дружина - позивачка [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем окрім позивачки ніхто постійно не проживав та не був зареєстрованим, заповіту померлий не складав. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами постановою нотаріуса від 15 вересня 2015 року позивачці було відмовлено, в зв'язку з тим, що в документі, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, - договорі купівлі-продажу від 21 грудня 1968 року, зазначено житловий будинок № 15 по вул.. Кобера у м. Миколаєві, та у звязку з відсутністю в Державних архівах Миколаївської області відомостей щодо зміни нумерації будинку № 15 на № 17. Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 1968 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок № 15 з відповідними господарськими будівлями і спорудами по вул. Кобера у м. Миколаєві. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано за № 3181, а також зареєстровано в ММБТІ (реєстровий № 11133) 30 грудня 1968 року. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи житлового будинку № 17 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Кобера у м. Миколаєві, дослідженої в судовому засіданні, рішенням № 185/43 виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 24 лютого 1965 року [PERSON] було надано дозвіл на оформлення самовільно збудованого житлового будинку по вул. Кобера,15, с. Н.Садівництво. В подальшому рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 1636 від 19 липня 1966 року визнано право власності за [PERSON] на домоволодіння по вул.. Кобера,15 в селищі Н. Садівництво та 29 липня 1966 року видано відповідне свідоцтво про право власності. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 серпня 1968 року. До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок з подвірними спорудами по вул. Кобера,15 у м. Миколаєві. Згідно довідки Державного архіву Миколаївської області від 1 вересня 2015 року в рішеннях виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих від 5 жовтня 1971 року № 1230 «Про перейменування вулиць та упорядкування нумерації домоволодінь у місті», від 18 січня 1977 року № 108 «Про упорядкування нумерації домоволодінь та перейменування вулиць у місті», від 4 жовтня 1977 року № 968 «Про упорядкування нумерації домоволодінь та перейменування вулиць у місті» відомостей про перенумерацію будинку № 15 на № 17 по вул. Кобера немає. Проте, згідно виписки з рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 363 від 29 жовтня 1986 року вирішено оформити [PERSON] самовільно побудовані будівлі та збільшення житлової площі житлового будинку по вул. Кобера,17 у м. Миколаєві. Таким чином, згідно наявних в інвентаризаційній справі матеріалів вбачається фактична зміна нумерації житлового будинку з № 15 на № 17. Стаття 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно, у тому числі і при розгляді справ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»\~(з наступними змінами та доповненнями) видається нотаріусами. При цьому, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Глави 86 ЦК України.\~\~ Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її\~\~прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують\~\~спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статей\~1268 - 1270,\~1272 ЦК України\~спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою\~\~чи\~\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,\~\~вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,\~\~встановленого\~статтею 1270\~\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона\~\~належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно положень ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1262, 1268-1270, 1272 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved