Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

В грудні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування рухомого майна, зобов'язання до повернення рухомого майна. На обґрунтування позову вказав, що є власником транспортного засобу автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER]. 24.10.2017 р. ним було видано нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] на право експлуатації, продажу, перереєстрацію, оренди належним йому на праві власності вказаним транспортним засобом. Вказує, що після оформлення довіреності та передачі [PERSON] автомобілю, поміщення його останнім за місцем реєстрації проживання до гаражу за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач [PERSON], остання відмовляє у поверненні [PERSON] вказаного автомобіля, посилаючись на те, що цей транспортний засіб був придбаний нею та [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак є їх спільною сумісною власністю.. Посилаючись на те, що саме він є власником автомобіля марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, відповідач утримує автомобіль без належних правових підстав, просить про витребування вказаного автомобіля у відповідача шляхом зобов'язання до його повернення. Відповідач [PERSON] 05.03.2018 р. подала до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечила, пославшись на те, що не має у своєму володінні автомобіля марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, який вибув з володіння позивача ще 17.05.2009 р. та перебуває у законному володінні [PERSON], яка сплатила за вказаний автомобіль власні кошти За клопотанням відповідача [PERSON] судом 15.03.2018 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено [PERSON] 12.04.2018 р. судом за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено у якості співвідповідача за заявленими позовними вимогами [PERSON], прізвище якої у зв'язку із реєстрацію шлюбу змінено на [PERSON]. 12.04.2018 р. відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому посилаючись на те, що 24.05.2009 р. [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON], було передано у її володіння спірний автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], за що вона сплатила йому 38800 грн. Стверджуючи, що таким чином вона фактично придбала автомобіль, на підтвердження чого їй було видано довіреність на її ім'я, як законного володільця, але письмової угоди про це укладено не було, з 24.05.2009 р. вона помістила цей автомобіль до гаражу за адресою: [ADDRESS] де вона зареєстрована і проживає по теперішній час. Оскільки [PERSON] не опікувався вказаним автомобілем, це свідчить про те, що майно вибуло з володіння власника [PERSON] за його волею а вона, сплативши кошти за цей автомобіль відкрито і безперервно володіла ним з 24.05.2009 р., у зв'язку із чим просить визнати за нею право власності на автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника - адвоката [PERSON], яка вимоги позову підтримала з підстав у ньому викладених та остаточно просила про витребування рухомого майна від відповідачів [PERSON], [PERSON], зобов'язавши їх до повернення рухомого майна. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечила, пославшись на його безпідставність. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечували, вказавши на існування обставин, у ньому викладених. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечили, вказавши на його безпідставність, просили про задоволення зустрічного позову про визнання права власності на рухоме майно (автомобіль) за набувальною давністю. Вивчивши доводи первісного та зустрічного позову, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому позивач має довести право власності на майно, право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення ст.. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. При цьому, особа яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. За правилами ст.. 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову та, відповідно, для задоволення вимог позивача. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим ММРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області. 17.05.2009 р. [PERSON] нотаріально посвідченою довіреністю зі строком дії на 3 роки з правом передоручення уповноважено [PERSON] на представлення його інтересів як власника транспортного засобу - автомобіля марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], для чого надано право експлуатації, управління підписання договорів цивільно-правового характеру щодо продажу та користування транспортним засобом тощо. 24.05.2009 р. [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність, на строк дії основної довіреності, тобто до 17.05.2012 р., згідно з якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути представником [PERSON] з усіх питань, пов'язаних зі вчиненням право чинів щодо користування, експлуатації та розпорядження належного останньому на праві власності транспортним засобом - автомобілем марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER]. 24.10.2017 р. [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю зі строком дії на 3 роки з правом передоручення уповноважено [PERSON] та [PERSON] на представлення його інтересів як власника транспортного засобу - автомобіля марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], для чого надано право експлуатації, управління, у тому числі з правом тимчасового виїзду за межі України, технічним обслуговуванням та продажем, перереєстрацією, орендою, позичкою підписання договорів цивільно-правового характеру щодо продажу та користування транспортним засобом тощо. Відповідач [PERSON] підтвердила суду, що вважаючи, що набула право власності на вказаний автомобіль, утримує його у гаражі, розташованому на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS], оскільки не вбачає підстав для користування ним своїм батьком - [PERSON] Також вважає, що оскільки тривалий час власник майна [PERSON] не витребовував його, то відсутні підстави і для передання автомобіля власнику. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.07.1981 р. Новоодеським райвідділом РАГСу Миколаївської області, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.02.2017 р. та свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] виданим 25.12.2007 р., та серії [NUMBER] виданим 21.03.2018 р. Належних та допустимих доказів того, що вказаний транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], відповідачем [PERSON] утримується, про що вона особисто стверджує як у зустрічному позові, та і в поясненнях, наданих на його підтримання, після спливу строку дії довіреності від 24.05.2009 р. зі строком дії до 17.05.2012 р., на законних підставах, відповідачами суду не надані. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду підтвердив, що дійсно уповноважений власником відповідно виданій 24.10.2017 р. останнім довіреності, посвідченої нотаріально, поряд з [PERSON] на право експлуатації, управління, технічним обслуговуванням та продажем, перереєстрацією, та користування транспортним засобом тощо. Однак позбавлений будь-якої можливості на здійснення таких дій, оскільки таким його діям перешкоджають колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] внаслідок неприязнених стосунків, пов'язаних з розірванням шлюбу між ним та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з родиною [PERSON] та сам [PERSON] їй розказував, що ними було придбано автомобіль Ланос. Також казав, що на придбання цього автомобіля гроші надавала їм донька [PERSON]. Свідок [PERSON] також суду пояснила, що від [PERSON] знає, що ними було придбано автомобіль Ланос, гроші на придбання якого в сумі 5000 доларів США надавала донька [PERSON]. Свідок [PERSON] також повідомила суду, що їй особисто від [PERSON] відомо, що гроші на придбання автомобіля Ланос надавалися донькою - [PERSON]. Вважає, що цей автомобіль належить [PERSON], бо вона зазначена у довіреності та надавала гроші на придбання автомобіля. Згідно з Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від від 07.09.1998 р. N 1388, перед відчуженням автомобіль має бути знято з обліку. Доказів того, що спірний автомобіль було знято з обліку, а також що відносно нього укладалися, в тому числі і на підставі нотаріально посвідчених довіреностей, будь-які договори купівлі-продажу, сторонами не надано. Факт передачі грошей не може бути підтверджений лише поясненнями свідків та не свідчить про те, що право власності на вказаний автомобіль перейшло від [PERSON] до іншої особи у встановленому законом порядку. Власником майна і на момент розгляду справи судом є позивач [PERSON], який має право розпорядження належним йому на праві власності майном. Строк дії довіреності на підставі якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути представником [PERSON] з усіх питань, пов'язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження належного останньому на праві власності транспортним засобом - автомобілем марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], сплинув 17.05.2012 р., що є підставою для повернення транспортного засобу його користувачами власнику. Сам по собі факт згоди власника майна на продовження користування спірним майном особами, вказаними у довіреності, після спливу строку її дії, не є підтвердженням того, що позивач втратив можливості на користування та розпорядження належним йому майном. Твердження відповідачів щодо сплати під час оформлення [PERSON] довіреності на імя [PERSON] та [PERSON] грошових коштів будь-якого правового значення не мають з урахуванням встановлення судом відсутності факту зняття з обліку спірного автомобіля та реєстрацію права власності на нього за [PERSON] Враховуючи, що відсутні докази того, що автомобіль марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], без законних на те підстав утримується [PERSON] та сама співвідповідач [PERSON] суду підтвердила факт утримання нею вказаного автомобіля, власником якого вона себе вважає, без належної правової підстави у гаражі за місцем свого проживання, позов підлягає частковому задоволенню шляхом витребування від [PERSON] спірного автомобіля та зобов'язання її до поверненя його власнику - [PERSON] З урахуванням встановлених судом фактів, зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Ч.1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст.. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Статтею 344 ЦК України визначено визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Так, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Таким чином, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не могли давати найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Таким чином, відповідно до вимог ст.. 344 ЦК України володілець за давністю володіння не має ніякого права на майно, а лише намагається набути право власності на майно.Набувальна власність поширюється лише на випадки фактичного безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Сама по собі наявність виданої від імені власника рухомого майна - транспортного засобу власником транспортного засобу - автомобіля марки DAEWOO, моделі SENS Т13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] довіреності на право управління та розпорядження автомобілем на імя [PERSON] від 24.05.2009 р., яким було в свою чергу від імені власника передано права щодо користування, експлуатації і розпорядження вказаним транспортним засобом, належним [PERSON] [PERSON], [PERSON] як титулу, на підставі якого здійснювалося фактичне володіння автомобілем [PERSON] та її батьком [PERSON], виключає можливість визнання за будь-яким володільцем права власності за набувальною давністю, оскільки такому володільцю, як [PERSON], та і [PERSON] достовірно було відомо про тимчасове володіння та користування чужою річчю - автомобілем. [PERSON], стверджуючи про те, що набула права власності на автомобіль внаслідок тривалого, безперервного та відкритого володіння, тобто, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах, у всіх випадках не може набути права власності на вказане майно за набувальною давністю. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке належить володільцю в силу певного титулу - оренди, найму, зберігання, оперативного управління, застави тощо. Такий володілець завжди знає похідний та обмежений характер свого права на майно, знає, що його право має певну підставу - право власності чи речове право іншої особи.

Outcome: partial