Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує поти задоволення позову та просила суд розглянути справу у її відсутності. Позивач та його представник, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія рішення виконкому Орлівської сільської ради № 19 від 31.07.2012р.; копія рішення Орлівської сільської ради народних депутатів № 78 від 02.03.1994р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], паспорт складений 13.09.2012р.; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянина України - [PERSON], [NUMBER]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 30.08.2013р. за вх. № 6663; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернувся у суд із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що майже 14 років проживає у житловому будинку [ADDRESS]. Власником цього будинку є відповідач. У 1999р. відповідач подарувала позивачу вищезазначений будинок без відповідного оформлення, віддавши їй документи на будинок при цьому домовились про подальше переоформлення будинку на ім'я позивача. Однак відповідач виїхала за межі Ренійського району. Так, з 1999р. позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, зробила поточний та капітальний ремонт. Крім того, на протязі усього часу володіння майном, відповідач жодного разу не пред'явила вимоги, щодо повернення їй майна. Тому, позивач вважає, що він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, у вигляді житлового будинку [ADDRESS], на протязі більше 10 років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за ним. У судовому засіданні, 26.02.2014р., був опитаний у якості свідка: - [PERSON], який пояснив, що позивач його зять. Позивач проживає в [ADDRESS], давно, з 1999р. Пояснив, що сам (свідок) проживає в [ADDRESS], вже 30 років. Пояснив, що добре знає власника вищевказаного будинку - [PERSON] [PERSON], яка зараз проживає у своєї доньки в [PERSON] в м. Кишинів. Пояснив, що вищевказаний будинок, [PERSON] подарувала у 1999 р. позивачу, але належним чином не оформили документи. Пояснив, що позивач робив у будинку ремонт, обробляє огород, сплачує комунальні послуги, утримує будинок в повному обсязі. Його донька одружилася з позивачем у 2009р. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.397 ЦК України «володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе….Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду» Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, як було встановлено, позивач фактично відкрито та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS], протягом 14 років. П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, володіння позивача зазначеним майном - житловим будинком [ADDRESS], почалося за 4 роки до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 р.). Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS], майже чотирнадцять років, тому право власності на це нерухоме майно на підставі ст.397 ЦК України може бути визнано за позивачем.

Outcome: approved