Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

В грудні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права користування квартирою [ADDRESS] як за членом сім»ї наймача [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовної вимоги зазначила, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою та такою, що 04.08.1971 р. на підставі ордеру № 93 була виділена [PERSON] на родину, яка складалась з чотирьох осіб - [PERSON] - дружину, [PERSON] - сина та [PERSON] - мати. На той час [PERSON] перебував у зареєстровану шлюбі з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Особи, зазначені в ордері, а саме [PERSON], [PERSON] не були зареєстровані та ніколи не мешкали за вищевказаною адресою. [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON] 19.10.1991 р. уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища : чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Рішенням суду від 23.10.1997 р. шлюб між ними було розірвано. Після смерті [PERSON] в вищезазначеній квартирі залишилася мешкати його дружина - [PERSON] У зв»язку із похилим віком та погіршенням стану здоров»я [PERSON], для здійснення постійного догляду за нею у вересні 1996 р. до приміщення квартири, де вона мешкала, оселилася її онука - [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою Ксенією. Починаючи із дня поселення до даного жилого приміщення [PERSON] постійно здійснювала догляд за своєю бабусею , вела з нею спільне господарство, готувала їжу для всіх членів родини, прибиралася в квартирі , перевезла до квартири усі свої особисті речі, а також усі речі неповнолітньої доньки [PERSON]. [PERSON] обіцяла прописати [PERSON] за місцем мешкання за адресою : [ADDRESS]. З цією метою 25.03.1997 р. [PERSON] знялася з реєстрації за адресою : [ADDRESS] для реєстрації за адресою : [ADDRESS]. Але через похилий вік та поганий стан здоров»я [PERSON], яка постійно хворіла та не могла самостійно пересуватися, реєстрація [PERSON] та її неповнолітньої доньки за спірною адресою не відбулася. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] в приміщенні даної квартири без реєстрації залишилася мешкати [PERSON] разом зі свою неповнолітньою донькою [PERSON], погасила заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка існувала на день смерті [PERSON], постійно сплачувала поточні платежі за спожиті комунальні послуги. У березні 2007 р. , після смерті [PERSON], ПРЕЖО №2 м. Запоріжжя звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення, а у листопаді 1997 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ВРЕЖО № 2 про визнання права користування житловим приміщенням та спонукання до укладення договору найму жилого приміщення. Результати розгляду цієї справи позивачці невідомі. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] За час свого життя мати позивачки - [PERSON] постійно мешкала без реєстрації за адресою : [ADDRESS]. А після її смерті без реєстрації залишилася проживати донька [PERSON] - позивачка [PERSON], яка також постійно в повному обсязі сплачує спожиті комунальні послуги. На теперішній час заборгованість за спожиті комунальні послуги відсутня. [PERSON] зареєстрована, але з вересня 1996 р. не мешкає в квартирі за адресою : [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Права користування даною квартирою за собою не зберігає. Місце проживання в спірній квартирі є її постійним місцем проживання. На підставі викладеного, вважає, що за нею в судовому порядку може бути визнано право користування квартирою, розташованою за зазначеною вище адресою. В суді позивачка позов підтримала з підстав, викладених нею в позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача в суді пояснила, що вимоги позивачки є обґрунтованими та доведеними сукупністю наданих нею доказів, а тому Запорізька міська рада не має заперечень проти позову, проте при прийнятті рішення по цій справі покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в суді повністю підтримав позицію представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що двокімнатна квартира [ADDRESS] є неприватизованою та такою, що 04 серпня 1971 р. на підставі ордеру № 93, виданого згідно рішення Жовтневого РИКа № 440 від 04 серпня 1971 р. була виділена [PERSON] на родину, яка складалась з чотирьох осіб - [PERSON] - дружину, [PERSON] - сина та [PERSON] - мати. ( а.с.8). На той час [PERSON] перебував у зареєстровану шлюбі з [PERSON] ( а.с.9). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища : чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. До реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 23 лютого 1968 р. Від шлюбного життя з [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу присвоєне прізвище « [PERSON]» ( а.с. 10) [INFO] [PERSON] помер ( а.с.11). В суді встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що особи, зазначені в ордері, а саме [PERSON], [PERSON] не були зареєстровані та ніколи не мешкали за вищевказаною адресою. В свою чергу слід зазначити, що [PERSON] є батьком [PERSON] ( а.с.12). [PERSON] 19 жовтня 1991 р. уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища : чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] ( а.с.13). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 1997 р. шлюб між ними було розірвано ( а.с.14). Після смерті [PERSON] в вищезазначеній квартирі залишилася мешкати його дружина - [PERSON] У зв»язку із похилим віком та погіршенням стану здоров»я [PERSON], для здійснення постійного догляду за [PERSON] у вересні 1996 р. до приміщення квартири, де вона мешкала, оселилася її онука - [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON]. Починаючи із дня поселення до даного жилого приміщення [PERSON] постійно здійснювала догляд за своєю бабусею , вела з нею спільне господарство, готувала їжу для всіх членів родини, прибиралася в квартирі , перевезла до квартири усі свої особисті речі, а також усі речі неповнолітньої доньки [PERSON]. [PERSON] обіцяла прописати [PERSON] за місцем мешкання за адресою : [ADDRESS]. З цією метою 25.03.1997 р. [PERSON] знялася з реєстрації за адресою : [ADDRESS] для реєстрації за адресою : [ADDRESS] ( а.с.15). Але через похилий вік та поганий стан здоров»я [PERSON], яка постійно хворіла та не могла самостійно пересуватися, дії, необхідні для реєстрації [PERSON] та її неповнолітньої доньки за спірною адресою, так і не встигла здійснити. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] [PERSON] померла ( а.с.15 ). Після смерті [PERSON] в приміщенні даної квартири без реєстрації залишилася мешкати [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON], погасила заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка існувала на день смерті [PERSON], постійно сплачувала поточні платежі за спожиті комунальні послуги, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами платіжних документів та їх копіями, долученими до матеріалів справи ( а.с. 61-73). У березні 2007 р. , після смерті [PERSON] ПРЕЖО №2 м. Запоріжжя звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення, а у листопаді 1997 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ВРЕЖО № 2 про визнання права користування житловим приміщенням та спонукання до укладення договору найму жилого приміщення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2003 року позов КП ВРЕЖО №2 Жовтневого району м. Запоріжжя до [PERSON] про виселення та зустрічний позов [PERSON] до КП ВРЕЖО №2 Жовтневого району м. Запоріжжя про визнання права користування жилим приміщенням і спонукання до укладення договору найму жилого приміщення залишені без розгляду. Ухвала в передбаченому законом порядку оскаржена не була і набрала законної сили, що підтверджується оглянутими в суді матеріалами цивільної справи № 2-956/1997. [INFO] [PERSON] померла ( а.с.17). Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] ( а.с. 7). За час свого життя мати позивачки - [PERSON] постійно мешкала без реєстрації за адресою : [ADDRESS]. А після її смерті без реєстрації залишилася проживати донька [PERSON] - позивачка [PERSON], яка також постійно в повному обсязі сплачує спожиті комунальні послуги. На теперішній час заборгованість за спожиті комунальні послуги відсутня. Таким чином, в суді встановлено, що починаючи із дня поселення до даного житлового приміщення, а саме з вересня 1996 року, приміщення спірної квартири було єдиним місцем постійного проживання [PERSON] та її матері - [PERSON] до дня її смерті, та на теперішній час залишається її єдиним місцем проживання. Іншого житлового приміщення, в якому позивачка має можливість проживати, або яке перебуває у її власності не має. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до вимог частин 1,2 ст. 64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов»язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як член сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням У відповідності до вимог ст. 161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку ( квартири) і всіх членів сім»ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім»ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На теперішній час позивачка [PERSON] зареєстрована, але з вересня 1996 р. не мешкає у квартирі за адресою : [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Права користування даною квартирою за собою не зберігає. Місце проживання в квартирі [ADDRESS] є постійним місцем проживання позивачки [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом № 399 про право власності на житло, видане Ленінською рай адміністрацією від 16.03.2000 р. ( а.с. 18) та показаннями свідка [PERSON] Згідно ст. 48 ЖК України та п. 53 « Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і нпадання ним житлових приміщень в Українській РСР», розмір житлової площі не може перевищувати 13,65 кв.м. на одну людину, але і не повинен бути менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в населеному пункті визначається виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Відповідно до постанови виконкому Запорізької обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок №2 від 08.01.1985 року « Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень» рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначено в 8 кв.м., а мінімальний розмір житлової площі на кожного члена родини на території Запорізької області встановлений у 6 кв.м. Як вбачається з технічного паспорту на кв. [ADDRESS], приміщення в якому зареєстрована, але з вересня 1996 р. не мешкає [PERSON], складається з двох кімнат, має 30, 4 кв.м. житлової площі, а всього 50,7 кв.м. загальної площі. В цьому приміщенні постійно мешкають [PERSON] та [PERSON] - дружина та чоловік. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з»ясувати, чи дотриманий встановлений порядок їх вселення, зокрема : чи була письмова згода на це всіх членів сім»ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім»ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.1.15 постанови від 01.11.1996 р. № 9 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, оскільки позивачка [PERSON], будучи на той час малолітньою ( 4 роки), вселилася разом зі своєю матір»ю [PERSON] до приміщення квартири [ADDRESS] з усної згоди наймача цієї квартири - бабусі позивачки [PERSON], як члени її сім»ї, тривалий час у ній проживала та проживає ; за час життя [PERSON] сплата спожитих комунальних послуг здійснювала [PERSON], а на теперішній час зазначені витрати несе позивачка [PERSON], іншого житла не має, суд вважає позовну вимогу законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved