Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

В грудні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.08.2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9625, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Nissan Juke», д/н [NUMBER] . Посилається на те, що 19 травня 2018 року по вул. Кільцева Дорога, 1 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Nissan Juke», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Кіа», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль Nissan Juke», д/н [NUMBER] . 14 червня 2018 року постановою Святошинського районного суду м. Києва було встановлено, що [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Juke», д/н [NUMBER] , який зупинився попереду. Даною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави. Зазначає, що 30 травня 2018 року до позивача звернулася [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/1059.18 в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Позивач посилається на те, що 11 червня 2018 року на підставі Страхового акту №1742 від 06.06.2018 р., виходячи з рахунку № ІСзС-0008596 від 29.05.2018 р., Акту виконаних робіт № ІСзСА-008532 від 21.07.2018 р., рахунку № ІСзС-0008430 від 25.05.2018 р., Акту виконаних робіт № ІСзСА-006799 від 25.05.2018 р., квитанції від 25.05.2018 р., квитанція № 72 від 25.05.2018 р. та враховуючи відомості Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 4340 від 08.06.2018 р., здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 39453,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5596 від 11.06.2018 р. та звітом про виплату коштів за реєстром суб`єкта господарювання від 12.06.2018 р. Позивач зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. Посилаючись на те, що у зв`язку з відшкодуванням потерпілій особі збитків, завданих з вини [PERSON] , у позивача виникло право вимоги до відповідача як до винуватця ДТП, однак на лист-вимогу №15/04/8.10/201-1813.07.2018 про відшкодування збитків, який відповідач отримав, що підтверджується відомостями за штрихкодовим ідентифікатором №0319406111780, жодних дій для відшкодування збитків відповідачем вчинено не було, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 39453,71 грн. на відшкодування шкоди та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд дійшо висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 05.08.2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9625, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Nissan Juke», д/н [NUMBER] (а.с.5-18). 19 травня 2018 року по вул. Кільцева Дорога, 1 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Nissan Juke», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Кіа», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП (а.с.24-25). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. Встановлено, що 30 травня 2018 року до позивача звернулася [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/1059.18 в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування (а.с.26). 11 червня 2018 року Позивач на підставі Страхового акту № 1742 від 06.06.2018 р. виходячи з рахунку № ІСзС-0008596 від 29.05.2018 р., акту виконаних робіт № ІСзСА-008532 від 21.07.2018 р., рахунок № ІСзС-0008430 від 25.05.2018 р., акту виконаних робіт № ІСзСА-006799 від 25.05.2018 р., квитанція від 25.05.2018 р., квитанція № 72 від 25.05.2018 р. та враховуючи відомості звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 4340 від 08.06.2018 р. здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 39 453,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5596 від 11.06.2018 р. та Звітом про виплату коштів за реєстром суб`єкта господарювання від 12.06.2018 ( а.с.27-38, 39-59). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 61). Відповідачу 13.07.2018 р. було направлено лист вих. № 15/04/8.10/201-18, який Відповідач отримав, що підтверджується штрих-кодовим ідентифікатором рекомендованого листа № 0319406111780 (а.с. 62-64), однак ніяких дій щодо добровільного відшкодування витрат страховій компанії не вчинив. Зважаючи на те, що така вимога була залишена без реагування, Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» звернулося до суду з даним позовом про стягнення витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особою, з вини якої було спричинено збитки [PERSON] , є відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надав суду доказів про те, що на момент ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак особою, яка відповідно до ст. 993 ЦК України є відповідальною за завдані збитки, є саме відповідач. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували встановлені обставини справи, суду не надано. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] , а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування таких витрат, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 39453,71 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 1 762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. 27 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: approved