Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Дубрівської сільської ради (далі - відповідач), треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.07.2008 р. помер її батько [PERSON], після смерті якого спадщину у вигляді будинку №53 з господарськими будівлями, розташованими по вулиці Меліоративній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області прийняла її мати (його дружина) [PERSON]. [PERSON] померла 23.06.2016 р. Будинок №53 з господарськими будівлями, розташованими по вулиці Меліоративній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області, за життя, не оформила на своє імя. У звязку з вище викладеним, позивач, будучи спадкоємцем [PERSON] першої черги отримала відмову нотаріуса в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер 26 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області 28 липня 2008 року. (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON], так як з 1965 р по день смерті проживала разом з ним, що підтверджується довідкою Дубрівської сільської ради за 2016 р. № 2629. (а.с. 9). Отриману спадщину [PERSON] не оформила на своє імя та померла 23.06.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області 02.07.2016 року (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на будинок №53 з господарськими будівлями, розташованими по вулиці Меліоративній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області. За вказаною адресою згідно вище зазначеної довідки з нею на момент смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований. Позивач прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Однак, після звернення до того ж таки нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння, про що отримала Постанову від 26.12.2016 р. № 170/2016/02-31. (а.с. 15). Згідно повідомлення КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] та [PERSON] дійсно не було зареєстровано [INFO]. Також, судом встановлено, що окрім позивача право на спадщину після [PERSON] мали її внуки, які спадщину не приймали та повідомили нотаріуса, що не претендують на спадкове майно. Зважаючи на те, що згідно свідоцтва про народження від 24.10.1959 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, суд вважає, що є всі підстави визнати її спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що відповідає приписам ст. 1261 Цивільного кодексу України. Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Враховуючи той факт, що позивач дійсно є спадкоємцем померлої [PERSON], а також те, що позивач вчасно прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок №53 з господарськими будівлями розташованого по вулиці Меліоративній в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved