Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів 100 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США станом на день подання позову складає 2 372 000 гривень та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.05.2018 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на день отримання позики складає 2 615 000 грн. строком до 01.11.2019 року, на придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження укладення договору позики між [PERSON] і [PERSON] , останній написав 01.05.2018 року розписку про зобов`язання повернути позику до 01.11.2019 року. Однак взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики [PERSON] не виконав та кошти не повернув. На звернення позивача щодо повернення коштів або майном, як це передбачено розпискою, [PERSON] повідомив, що його дружина [PERSON] подала до суду позовну заяву про поділ майна подружжя та наклала арешт на все майно, а тому він не може на даний момент розрахуватись з позивачем. Позивачу відомо, що на час отримання коштів у позику [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та що кошти в борг брались з відома [PERSON] . Також, 04.05.2018 р. [PERSON] придбав нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та при укладанні договору купівлі-продажу даного приміщення [PERSON] надавала письмову згоду на придбання нежитлового приміщення. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Вказане нерухоме майно було придбано за згодою [PERSON] та є спільним майном подружжя, тому позивач вважає, що кошти за договором позики необхідно стягувати солідарно із відповідачів. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Тимощук Є.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] позичив кошти у [PERSON] на купівлю нерухомого майна. Оскільки [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] на момент отримання позики, остання була обізнана про отримання позики на купівлю нежитлового приміщення, яке на даний час використовується як готель і позика була отримана [PERSON] в інтересах сім`ї. Оскільки у встановлений розпискою строк до 01.11.2019 року позичені гроші [PERSON] не повернуті, тому просить відповідно стягнути борг з подружжя у солідарному порядку. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Сидорчук Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили щодо задоволення позову. Суду пояснили, що дійсно 01.05.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 доларів США строком до 01.11.2019 року на придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . На момент отримання позики [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , яка була обізнана щодо отримання позики. Позичені у [PERSON] кошти були витрачені на придбання вказаного приміщення та його ремонт, що підтверджується наданими суду квитанціями, накладними. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 54-55). Суду пояснила, що підставою позову є розписка [PERSON] від 01.05.2018 року, за умовами якої [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 100 000 дол. США, де єдиним позичальником є [PERSON] . При цьому, позивач не надав доказів, що вказані кошти були використані саме в інтересах сім`ї і саме для придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] продаж нежитлового приміщення вчинено за 700 000 грн., тобто сума позики майже в 4 рази перевищує суму договору купівлі-продажу даного приміщення. Також за позовом [PERSON] (матері [PERSON] ) до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, мати [PERSON] вказує, що позичила кошти своєму синові 95 000 дол. США. Крім того, зазначила, що в рамках розгляду справи про поділ майна подружжя (справа №127/28946/19), [PERSON] подав копії даної розписки та ще двох розписок складених на ім`я своєї матері [PERSON] , сестри [PERSON] , обґрунтовуючи необхідність подання таких доказів наявністю спільних боргів подружжя. Однак про жодну із розписок дружині [PERSON] до розгляду справи про поділ майна подружжя не було відомо, своєї згоди на отримання коштів в позику вона не надавала і їй не відомо на які власні потреби її чоловік витрачав кошти отримані в борг у свого товариша та своїх родичів, оскільки на потреби сім`ї такі кошти не витрачалися. Спільне майно, зокрема, нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] придбавалося за рахунок раніше проданого іншого спільного майна подружжя. За таких обставин [PERSON] вважає, що усі розписки на загальну суму в розмірі 310 000 доларів США були написані [PERSON] з метою зменшення загальної вартості спільно нажитого майна, поділ якого вирішується в судовому порядку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). За змістом статей 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2018 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений усний договір позики, за умовами якого позикодавець передав позичальнику 100 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США станом на день позики складало 2 615 000 грн., які позичальник зобов`язаний повернути до 01 листопада 2019 року, що підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с. 27). Вказана розписка підтверджує укладення між [PERSON] і [PERSON] договору позики та передання передбачених ним грошей. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ч. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже надана розписка є тим документом, що підтверджує виникнення у [PERSON] і [PERSON] правовідносин за договором позики. У зазначений в розписці строк [PERSON] отримані в якості позики кошти в розмірі 100 000 доларів США не повернув, чим порушив умови договору. Згідно довідки від 09.12.2019 року про встановлений офіційний курс валют гривні щодо долара США, виданої АТ КБ «Приватбанк», становить 2372,4789 грн. за 100 доларів США (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, про визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімі`ї (ч. 4 ст.65 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача. До вказаного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 454/3381/14-ц. В судовому засіданні сторони і їх представники не заперечували обставин перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] і [PERSON] станом на 01.05.2018 року, тобто на день отримання [PERSON] у [PERSON] в позику 100 000 доларів США, хоча письмових доказів цього суду не надано. Договір позики між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено 01.05.2018 року, під час перебування відповідачів [PERSON] і [PERSON] у шлюбі. Згідно вказаного договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 100 000 доларів США на придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.2018 року ПП «Енерго-Ресурс» в особі директора Грибанова В.М. (продавець) передав у власність [PERSON] (покупець) приміщення офісу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 428 кв.м., а покупець його прийняв та зобов`язується сплатити за нього грошову суму у розмірі 700 000 грн. (а.с. 50-51). В пітвердження витрат, понесених [PERSON] на ремонт приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надано суду копії видакових накладних (а.с. 89-98). Однак належних доказів того, що саме позичені 01.05.2018 року [PERSON] у [PERSON] 100 000 доларів США були використані для придбання вказаного приміщення та його ремонт, в інтересах сім`ї не надано. Варте уваги і те, що до Вінницького міського суду Вінницької області також звернулася [PERSON] (мати [PERSON] ) з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення коштів за договором позики відповідно до розписки від 03.08.2018 року в розмірі 95 000 доларів США на ремонтні роботи приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56-59). Відповідно до встановлених обставин, зокрема, згідно розписки від 01.05.2018 року, [PERSON] отримав у [PERSON] в борг 100 000 доларів США, при цьому в розписці не зазначено, що дружина [PERSON] - [PERSON] надавала йому згоду на отримання позики, що вона була обізнана про отримання [PERSON] позики у [PERSON] та про існування відповідної розписки, тому солідарна відповідальність [PERSON] за вказаним боргом неможлива. Оригінал розписки від 01.05.2018 року, який наданий суду позивачем, міститься в матеріалах справи (а.с. 27), отже наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем [PERSON] умов договору позики в обумовлений строк, тому суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 доларів США, що еквівалентно 2 372 000 грн., а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу слід відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у розмірі 9605 грн. Оскільки стягнуто повністю з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 100 000 доларів США, що еквівалентно 2 372 000 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесений судовий збір у розмірі 9605 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial