Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

В жовтня 2019 року представник позивача адвокат Кузьменко Д.А. звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13 гектар, що розташована на території Іванівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, яку померла згідно заповіту від 04.01.2007 заповіла позивачці. Позивачка вчасно, у встановлений законом строк, звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка складається зі згаданої земельної ділянки, однак нотаріус пояснила, що за життя померла склала ще один заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кучерявоволодимирівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області 11.01.2007 року за №04, в якому зазначено, що жилий будинок з надвірними будівлями, який належить [PERSON] і розташований в [ADDRESS] , а також все майно, яке належить мені і знаходиться у будинку заповідаю [PERSON] . Тобто з формулювання «а також все майно, яке належить мені і знаходиться у будинку», є не зрозумілим та не можливо визначити склад майна, оскільки кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, яки заповідач склав перед ним. У зв`язку з чим у позивача виникли підстави для звернення до суду з позовом про тлумачення заповіту.\~\~ В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Кузьменко Д.А. надав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надавала, надала заяву про визнання позову у якій позовні вимоги визнала та просила справу розглядати у її відсутність. Представник Чаплинської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують. Представник Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку,\~\~що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом\~статті 317 ЦК України\~право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі\~статтею 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається зі спадкової справи № 8/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , за життя нею було складено два заповіти, а саме від 04.01.2007 посвідченого секретарем виконкому Іванівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, згідно якого заповіла позивачці [PERSON] належну померлій земельну ділянку, площею 13.00 га., та від 11.01.2007 посвідчений секретарем виконкому Кучерявоволодимирівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, згідно якого заповіла відповідачці [PERSON] належний померлій житловий будинок розташований в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] , звернулась до Чаплинської державної нотаріальної контори із заявою від 21.01.2019 про прийняття спадщини, однак нотаріус, після вивчення поданих документів, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові зазначено, що 04 січня 2007 року спадкодавиця склала заповіт на земельну ділянку площею 13 (тринадцять) га на ім`я Швець Ірини Миколаївни, а 11 січня 2007 року спадкодавиця склала заповіт на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , а також на все майно, яке належало спадкодавиці, на ім`я [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 1236 та ст. 1254 Цивільного кодексу України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. В зв`язку з тим, що в тексті заповіту від 11 січня 2007 року є формулювання про те, що заповідається «все майно, яке належить мені і знаходиться у будинку», неможливо однозначно тлумачити заповіт, та неможливо визначити склад цього майна. Незрозуміло, заповідач заповідала: «все майно, яке їй належало», чи вона мала на увазі «майно, що знаходиться в будинку», чи «все майно, яке належало їй та все майно, що знаходиться у будинку». Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі №755/7730/16-ц). Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін (Постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №335/9398/16-ц). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 13 га., згідно заповіту від 04.01.2007 року, оскільки заповіт, який складено пізніше на ім`я відповідачки, 11.01.2007, неможливо однозначно тлумачити. За таких обставин суд вважає за необхідне, розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі [PERSON] , яка фактично заповіла відповідачці жилий будинок з надвірними будівлями, який належить [PERSON] і розташований в [ADDRESS] , а також все майно, яке знаходиться у будинку, тобто заповіт був складений стосовно спадкового майна, а саме: вказаного житлового будинку та всього майна, що в будинку знаходилося. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved