Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Річна, 7 в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району та належали [PERSON], який помер 12 листопада 2009 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2009 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Річній, 7 в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради 01 жовтня 1990 року. Вона є його спадкоємицею по закону та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Однак, своє спадкове право на належне [PERSON] домоволодіння вона оформити не може через відсутність на нього правовстановлюючого документу, який при житті чоловік не отримав і не зареєстрував своє право власності. Отримати даний правовстановлюючий документ неможливо в звязку зі смертю власника. За таких обставин нотаріус відмовила їй в оформленні спадкових прав, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.\~\~ Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер 12 листопада 2009 року в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце реєстрації: Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 22, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 124223, виданого Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 13 листопада 2009 року. У відповідності до даних довідки, виданої виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району 21 вересня 2016 року за № 1055, на день смерті 12 листопада 2009 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], зять. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району 01 жовтня 1990 року за р.№ 23, Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району в особі представника [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району. Згідно довідки, виданої Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації 28 вересня 2016 року за № 428, на домоволодіння, що знаходить за адресою: вул. Річна, 7 с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, право власності не зареєстровано. Позивачка [PERSON], [INFO], є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 415638, виданого виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради Миколаївської області 18 червня 1983 року та відповідним штампом в її паспорті. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 324/2010 від 05 травня 2010 року, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 12 листопада 2009 року [PERSON], позивачка являється єдиним спадкоємцем за законом, оскільки діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подали заяви про відмову від спадщини. 12 жовтня 2016 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3719/02-31 державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 12 листопада 2009 року, оскільки нею не надано документу, який посвідчував би право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Річна, 7 с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, в звязку з чим неможливо встановити факт набуття права власності померлим. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на\~\~вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємицею за законом та прийняла спадщину,\~\~однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно в звязку з відсутністю на нього правовстановлюючого документу, а також не може в адміністративному порядку звернутися для усунення даної перешкоди, так як власник помер, тому права позивачки [PERSON] підлягають захисту, а відсутність правовстановлюючого документу не може бути підставою відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved