Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку),щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.02.2016 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час шлюбу у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом із позивачем. З червня 2018 року відповідач проживає окремо та не бере участі в утриманні їхньої дитини. Інших дітей, окрім їхньої спільної дитини, непрацездатних батьків відповідач не має, добровільно матеріальну допомогу не надає. На даний час [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим не має можливості працювати, а їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні. У зв'язку із викладеним, [PERSON] змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано 27.02.2016 року Виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками. З довідки Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 26.09.2018 року № 815 видно, що позивач [PERSON] проживає разом зі своєю дитиною - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] З довідки Дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 531 № 98/39 видно, що позивач [PERSON] працює на посаді старшої медичної сестри в дошкільному навчальному закладі (ясла - садок) № 531 Оболонського району м. Києва. Щодо позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Крім того, ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, є дієздатним, а тому стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача підлягає на підставі ст. 184 СК України у розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, а позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років судом зазначається наступне. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для особи та отримання позивачем державної допомоги до досягнення дитиною трьох років, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дружини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768, 40 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved