Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Виконавчий комітет Апостолівської міської ради звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Підставою для даного звернення є факт невиконання своїх батьківських обовязків відповідачки по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, вихованням та утриманням якої [PERSON] не займається. Опікунською радою при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 02.02.2018 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 20.03.2018 року затверджено висновок опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Посилаючись на норми Закону України «Про охорону дитинства», СК України, ЦК України позивач вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Ухвалою суду від 10.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті. До початку судового засідання представник позивача надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Представник Служби у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, але до його початку судового засідання надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив у відповідності до ст. 178 п. 8 ЦПК України, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає причину його неявки неповажною, а тому відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження від 04.02.2004 року [PERSON] , народилася [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком [PERSON] , місцем державної реєстрації є відділ реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с.6). Клопотанням директора школи ЗОШ № 1 Вовк О.Є. про порушення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.8). Витягом із протоколу № 2 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 02.02.2018 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с.12) Згідно висновку члени опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] (а.с. 13) Рішенням виконавчого комітету № 40 від 20.03.2018 р. затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 02.02.2018 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.14) Згідно довідки комунального закладу «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», встановлено, що в закладі перебуває [PERSON] , [INFO] . Термін перебування дитини у центрі з 11.06.2015 року по теперішній час. Мати дівчинки [PERSON] життям, здоров`ям та дозвіллям доньки не цікавиться. (в.с.15) Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не створює умов для спільного проживання з дитиною, не виконує інші обов`язки, тобто дитина позбавлення батьківського піклування. Вказані обставини доведені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. За таких обставин, винної поведінки відповідача [PERSON] та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, яка на даний час знаходиться в Апостолівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши вимоги статей 182,183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін. Згідно з ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved