Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» звернулось в 2011 році до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1839 від 18.07.2008 року. З метою приведення типу товариства у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та у звязку із змінами до Статуту Банку, що були затверджені постановою Кабінету міністрів України №502 від 06.04.2011р. «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України №261 від 25.02.2003р.» та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». В подальшому позивачем неодноразово подавались до суду заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до яких розмір заборгованості відповідачів перед АТ «Ощадбанк» змінювався в сторону збільшення. Відповідно до заяви від 15.10.2013 року позовні вимоги заявлені в розмірі 789\~898,95 гривень, з яких заборгованість по основному боргу 500\~000,00 гривень, заборгованість по процентам 207\~740,01 гривень, пеня по основному боргу 46\~087,30 гривень, пеня по простроченим процентам 36\~071,64 гривень. Справа перебувала в провадженні судді Терьохіна С.Є. Ухвалою від 13.11.2013 року була прийнята до провадження суддею Абухіним Р.Д. Ухвалою від 21.09.2015 року прийнята до провадження суддею Шенцевою О.П. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до Договору відновлювальної кредитної лінії № 1839 від 18 липня 2008 року Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 500\~000,00 (пятсот тисяч) гривень зі сплатою 18,5 відсотків річних в строк до 18 липня 2015 року. Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору та графіку погашення кредиту, Відповідач зобовязався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що 18 липня 2008р. укладений договір поруки № 1. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником [PERSON] за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки у разі порушення Боржником виконання [PERSON] Кредитор має право вимагати від поручителя виконання [PERSON] Боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. Згідно з п. 3.3.1. Кредитного договору Позичальник зобовязався точно в строки, обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 500\~000,00 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, а також належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим Договором. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит позичальником не дотримуються. У звязку з невиконанням позичальником та його поручителем умов кредитного договору АТ «Ощадбанк» просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість, що виникла станом на 02.10.2013 року, яка складає 789\~898,95 гривень, з яких заборгованість по основному боргу 500\~000,00 гривень, заборгованість по процентам 207\~740,01 гривень, пеня по основному боргу 46\~087,30 гривень, пеня по простроченим процентам 36\~071,64 гривень. В ході розгляду справи відповідачем [PERSON] було заявлено зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.12.2010 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1, відповідно до якого сторони погодили збільшення ліміту кредитної лінії до 536\~773,98 гривень. Позивач за зустрічним позовом зазначає про те, що з поручителем не укладались будь-які додаткові угоди до договору поруки, в звязку з чим збільшився обсяг її відповідальності перед АТ «Ощадбанк». В силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припинилась у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується розмір його відповідальності. [PERSON] звернувся до суду зі зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що Договір відновлювальної кредитної лінії № 1839 від 18 липня 2008 року, укладений з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів», та Цивільного кодексу України. Представник АТ «Ощадбанк» в судове засідання зявився, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог банку у повному обсязі, свої позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в судове засідання зявився, проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічні позови підтримав, просив їх задовольнити. Розглянувши позовні вимоги, всебічно і повно зясувавши обставини справи, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі та про відмову у задоволенні зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що відповідно до Договору відновлювальної кредитної лінії № 1839 від 18 липня 2008 року АТ «Ощадбанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 500\~000,00 (пятсот тисяч) гривень зі сплатою 18,5 відсотків річних в строк до 18 липня 2015 року. Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору та графіку погашення кредиту, Відповідач зобовязався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що 18 липня 2008р. укладений договір поруки № 1. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником [PERSON] за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки у разі порушення Боржником виконання [PERSON] Кредитор має право вимагати від поручителя виконання [PERSON] Боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому цим Договором. Згідно з п. 3.3.1. Кредитного договору Позичальник зобовязався точно в строки, обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 500\~000,00 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, а також належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим Договором. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит позичальником не дотримуються. У звязку з невиконанням позичальником та його поручителем умов кредитного договору АТ «Ощадбанк» просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість, що виникла станом на 02.10.2013 року, яка складає 789\~898,95 гривень, з яких заборгованість по основному боргу 500\~000,00 гривень, заборгованість по процентам 207\~740,01 гривень, пеня по основному боргу 46\~087,30 гривень, пеня по простроченим процентам 36\~071,64 гривень. Згідно ст. 11 ЦПК\~\~України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав банку. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В ч. 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку. Судом також встановлено, що за умовами відкриття кредитної лінії позичальнику були надані грошові кошти у розмірі 500\~000,00 гривень, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. Так, 18.07.2008 позичальнику було надано 170\~000,00 грн., 28.07.2008 72\~642 грн., 11.08.2008 140\~000,00 грн., 28.08.2008 20\~000,00 грн., 19.09.2008 40\~000,00 грн., 10.10.2008 25\~000,00 грн., 07.11.2008 18\~000,00 грн., 09.12.2008 14\~358,00 грн. Будь-яких доказів на спростування заявленим позивачем вимог відповідачами надано не було. Судом також встановлено, що 17.12.2010 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1, відповідно до якого розмір кредиту збільшився до 536\~773,98 гривень. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Однак, кредитором не було фактично здійснено збільшення ліміту кредитування у розмірі 36\~773,98 гривень, не зважаючи на досягнуту додаткову угоду. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, укладена додаткова угода є наміром сторін, направленим на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно вимог ст. 640 ЦК, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору недійсним є недоведений та необґрунтований на підставі нижченаведеного. Так, позивач за зустрічним позовом посилається, на те, Договору відновлювальної кредитної лінії № 1839 від 18 липня 2008 року порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Але, в судовому засіданні ці посилання не знайшли своїх підтверджень оскільки, укладаючи кредитний договір позивачу була надана повна та достовірна інформація про умови кредиту, що виключає порушення банком ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Підписуючи кредитний договір, [PERSON], тим самим, погодився, з ціллю його використання, встановленими умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Outcome: approved