Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 22 червня 2001 року померла його матір [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними приміщеннями, що знаходяться у Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Комінтерна, буд.3. Позивач та його рідний брат [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому [PERSON] та [PERSON] стали власниками вказаного житлового будинку з надвірними приміщеннями в рівних частинах кожний. 29 вересня 2004 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його рідна дочка [PERSON], про що подала до нотаріуса відповідну заяву. Проте [PERSON] так і не оформила свідоцтво про право на спадщину за законом, не цікавиться станом майна покійного батька. Позивач зазначив, що з 2001 року і по сьогоднішній день [PERSON] разом з свою дочкою [PERSON] проживає в спірному будинку та користується як належною йому ? частиною будинку, такі і не оформленою ? частиною будинку, що належала [PERSON]. Весь вказаний час [PERSON] продовжує користуватись будинком, добросовісно та відкрито володіє цим майном більше 10 років, постійно сплачує комунальні послуги. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку в с. Вороньків по вул. Комінтерна, буд.3 та зобовязати Вороньківську сільську раду видати йому нове свідоцтво на право власності на ціле домоволодіння. У судовому засіданні [PERSON] підтримав предявлений позов та просив суд його задовольнити. Вороньківський сільський голова [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без присутності їхнього представника та розглянути справу за наявними матеріалами справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в Бориспільському районі с. Вороньків, вул. Комінтерна, буд.3 в рівних частках кожний, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 січня 2002 року, виданого державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.11). 29 вересня 2004 року [PERSON] помер. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії 1-БК №517823 (а.с.12). За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємицею першої черги за законом є його дочка: [PERSON] У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи №106/2005, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.23). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON]. Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємицею за законом після смерті [PERSON]. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, незважаючи на ту обставину, що [PERSON] не отримала свідоцтво право на спадщину за законом, це не свідчить про те, що вона відмовилась від свого права на спадкове майно. Згідно з положенням ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім цього, суд звертає увагу на те, що позбавлення [PERSON] її права на ? частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами є невиправданим та суперечить ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона живе неподалік від спірного домоволодіння. Дане домоволодіння було занедбане, було багато бруду та бурянів. Позивач разом з дружиною прибрали біля будинку, обробляють город. Проте в будинку не проживають, оскільки він перебуває в аварійному стані. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що дійсно будинок перебуває у аварійному стані, огород обробляє позивач. Племінницю позивача [PERSON] він ніколи не бачив та не знає її. Суд критично сприймає покази даних свідків, оскільки відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Показання вказаних свідків не містять інформації в частині підтвердження чи спростування того, що позивач безперервного володів вказаним нерухомим майном протягом 10 років. Встановлено, що при заволодінні спірною частиною житлового будинку та під час користування ним [PERSON] було відомо про те, що дана частина будинку належить [PERSON], про що позивач зазначив у позовній заяві та у судовому засіданні. Таким чином, [PERSON] знав про відсутність у нього правових підстав для набуття права власності на частину обєкта нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що ст.344 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку в с. Вороньків по вул. Комінтерна, буд.3. Встановлено, що позовні вимоги [PERSON], якими він просить зобовязати Вороньківську сільську раду видати йому нове свідоцтво про право власності на ціле домоволодіння за адресою: Бориспільський район, с. Вороньків, вул. Комінтерна, буд.3, є похідними від позовних вимог про визнання за ним права власності на ? частину даного домоволодіння. Тому суд вважає, що позивачу належить також відмовити у задоволенні даної вимоги. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій від 16 грудня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 859 гривень 30 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування йому судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed