Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу в попередньому судовому засіданні у їх відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва № 42 про право власності на житло від 13.09.2007 року; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія технічного паспорту на квартиру № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 42 від 13.09.2007 р. належить квартира № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області на праві спільної часткової власності по 1/5 частин кожному з них, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 710280. У 1998 р. між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про дарування належної відповідачам квартири № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області. Відповідачі, як фактичні власники, не маючи на той час відповідних правовстановлюючих документів на нерухомість, фактично домовились з позивачем про дарування вищевказаної квартири, передавши у володіння та користування вищевказане нерухоме майно, однак письмово угоду сторони не оформляли та у нотаріуса не затвердили. Позивач з того часу продовжив мешкати та господарювати на житлоплощі вказаної квартири, ввжаючи що він є фактичним власником нерухомого майна. Таким чином, з 1998 р. по теперішній час, позивач фактично, відкрито володіє та користується квартирою № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області, доглядає та стежить за її технічним станом, сплачує комунальні послуги. З 1998 р. відповідачі, інші правонаступники жодного разу не витребували у позивача вказане майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували, на нього не претендують. Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідачів із проханням переоформити нерухоме майно належним чином, згідно їх усної домовленності про його дарування, але відповідачі кожен раз запевняла його, що документи виготовлюються. Так, в 2007 році було проведено приватизацію вказаної квартири, про що видано свідоцтво про право на житло № 42 від 13.09.2007 року. Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що квартира не є аварійною та придатна до користування. На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати та користуватися вищевказаним нерухомим майном, добросовістно та безперервно володіє та відкрито користується квартирою, доглядає за квартирою та утримує її, зробив поточний та капітальний ремонти тощо. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має всі підстави для визнання за ним право власності на квартиру № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області, оскільки він правомірно, добросовістно, відкрито та безперервно володіє чужим майном протягом 16 років, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за ним. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Однак, оскільки правовідносини які виникли на підставі фактичної угоди про дарування вищевказної квартири між позивачем та відповідачами у справі є такі що тривають та безперервні з 1998 р., тобто фактичне володіння та користування майном позивачем почалося до набрання чинності положення ст. 344 ЦК України, враховуючи вказані обставини, правила про набувальну давність на підставі ст. 344 ЦК Ураїни можуть бути розповсюджені на правовідносини які виникли до 01 січня 2001 року, оскільки вони тривають з моменту фактичного досягнення устної домовленності про дарування нерухомого майна починаючи з 1998 року безперевно та по теперішній час. Як виходить з доводів позивача, у 1998 р. між ним та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], була досягнута домовленість про дарування належного відповідачам квартири № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області. Письмово та в нотаріальному порядку сторони цю угоду не оформляли за незалежними від позивача причинами. Відповідачі, як фактичні власники, не маючи на той час відповідних правовстановлюючих документів на нерухомість, передали у володіння та користування фактично належний їм обьект нерухомості. На момент фактичного укладання угоди про дарування нерухомості, позивач не зміг оформити правочин у письмомвому вигляді та засвідчити його нотаріально, оскільки правовстановлююча документація на відповідачів не була виготовлена. Таким чином, з 1998 р. по теперішній час позивач добросовістно, безперервно та відкрито володіє вищевказаним нерухомим майном, утримує його у належному стані, проводив поточний, капітальний ремонти тощо. За весь час володіння позивачем вищевказаним нерухомим майном, відповідачі, інші правонаступники, не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачі не заперечували щодо фактів, вказаних у позові, визнали позовні вимоги в повному обсязі, про що надали відповідну заяву. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем квартирою № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області є добросовісним (тобто позивач вважав, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки фактично була досягнута домовленність про дарування нерухомого майна, позивач продовжував проживати в квартирі, доглядати за нерухомим майном ), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, фактично воллодіє та користується квартирою, утримує її у належному стані та ін.) та безперервним. Таким чином, суд, дослідивши усі надані письмові докази, обставини справи, вважає, що квартира № 1 у житловому будинку № 192 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого останній набув право власності на неї за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на вищевказаний обьект нерухомості.

Outcome: approved