Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В грудні 2015 року позивач банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення нею його прав, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 31, 32, 34, 35, 36/, заявивши письмово про розгляд справи у його відсутність / а.с. 23 /. Відповідач [PERSON], заявлений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, пояснивши, що свого часу дійсно одержувала грошовий кредит у позивача для оплати навчання дитини. На даний час вона одержує мінімальну заробітну плату, а тому у неї виникли труднощі по оплаті кредиту. На зменшення розміру щомісячної оплати кредиту позивач не погоджується. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 12 квітня 2006 року між банком позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошовий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою останньою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк / а.с. 10, 11 16 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позову, банк виконав свої зобовязання перед відповідачем, а остання належним чином своїх зобовязань за договором не виконує, що підтвердила у своїх поясненнях суду. Відповідно до розрахунків позивача банку, які суд визнає вірогідними, станом на 30 листопада 2015 року та на час розгляду справи відповідач заборгувала йому за кредитом 6260,03 гривень; 3713,92 гривень по процентам за користування кредитом; 650 гривень за пенею та комісією; 500 гривень і 531,20 гривень по штрафам відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у виді фіксованої частини і процентної складової, а всього 11655 гривень 15 копійок , які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач / а.с. 5 8 /. За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи в сумі 1218 гривень, у виді судового збору які документально підтверджені / а.с. 1 / та про стягнення яких заявлено у позові, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 11, ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved