Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Відповідачка, [PERSON], [INFO], є дочкою позивача, [PERSON], [INFO], що підтверджується рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 04.01.2006. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.09.2009 серії [NUMBER]. Відомості про батька дитини записано за заявою матері, згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для отримання допомоги від 01.10.2009 № 00001497684. Згідно з актом про факт передачі дитини в сім'ю від 11 липня 2014 року [PERSON] був переданий позивачу, який проживає за адресою: [ADDRESS]. Проживання [PERSON] за вказаною адресою з липня 2014 року підтверджується довідкою Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 01.10.2014 № 532. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомиколаївської райдержадміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від 03.11.2014 № 01-01-17/0890 дитина від дня її народження знаходилася в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко», мати всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно своєї малолітньої дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток. 31.10.2014 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сім'ї якої проживає дитина. Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і заявою відповідачки, зробленою у судовому засіданні, про визнання нею позову, підтверджується факт свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків щодо її сина. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позовні вимоги про призначення позивача опікуном над [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки частиною третьою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте, як встановлено у судовому засіданні, подання від органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном над [PERSON] не вносилося, а представником Служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації зазначено, що вказане питання на день розгляду справи не вирішено, оскільки триває збір необхідних документів для встановлення опіки та призначення опікуна. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви додано квитанцію, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення однієї з двох заявлених вимог немайнового характеру, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить: 243,60 грн./2 = 121,80 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial