Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що у липні 2020 року він скористався послугами відповідача з перевезення вантажу. Відповідно до вантажної декларації №003-1164731 від 11.07.2020 року він із представництва ТзОВ «ТД «Міст Експрес» відправив вантаж (тумба) у кількості 1 штука, загальною масою 18 кг, об`ємом 0,11 м3, оголошеною вартістю 8000 грн. на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначена тумба була самостійно ним упакована в кілька шарів стрейч-плівки. При відправленні замовив додаткове упакування вантажу, про що вказано в вантажній декларації: картон+стрейч. На касі ним були проведені всі запропоновані оплати. 15.07.2020 року одержувач [PERSON] повідомив його про відмову від прийняття вантажу через його пошкодження при доставці, в зв`язку з чим тумба реставрації та продажу не підлягає. Вказав, що тумба була упакована лише у стрейч-плівку, яка була розірвана, додаткове упакування, зокрема, картон, відсутнє. Повідомив йому також, що про відмову у прийнятті вантажу з вказаних причин ним та представником відповідача 15.07.2020 року був складений відповідний акт. При отриманні ним повернутого вантажу 17.07.2020 року був складений акт щодо пошкодження товару під час транспортування, який підписаний з обох сторін. 17.07.2020 року ним також була подана письмова претензія про відшкодування завданих збитків у розмірі оголошеної вартості відправлення 8000 грн., яка відповідачем залишена без задоволення, про що він повідомлений телефонним зв`язком. Письмової відповіді не отримав. Покликаючись на те, що пошкодження поштового відправлення відбулося з вини відповідача, який добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відмовився, просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість пошкодженого вантажу згідно вантажної декларації №003-1164731 від 11.07.2020 року в сумі 8000 грн., моральну шкоду в сумі 8000 грн., судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення заявлених вимог заперечила, просила відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково в частині відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст.11 ЦК України). Статтею 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1\~ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З пояснень учасників справи, письмових доказів судом встановлено, що згідно транспортної накладної № 003-1164731 від 11.07.2020 року, ТзОВ «Торговий дім «Міст Експрес» здійснювало перевезення [PERSON] вантажу (тумба) у кількості 1 штука, загальною масою 18 кг, об`ємом 0,11 м3, оголошеною вартістю 8000 грн., пакування картон+стрейч (а.с.15). Оплата ним отриманої послуги підтверджується відповідним договором від 11.07.2020 року (а.с.16). Зазначений вантаж був пошкоджений під час перевезення, що зафіксовано актом №51-3 від 17.07.2020 року, в якому зазначено, що упакування стрейч розірване, наявний доступ до вкладення, стан вкладення пошкоджено фасад, реставрації не підлягає. Даний акт складений позивачем та представником відповідача. В акті зазначено також, що відправлення не прийнято одержувачем і тимчасово залишено в перевізника(а.с.18). 17.07.2020 року [PERSON] була подана письмова претензія про відшкодування завданих збитків у розмірі оголошеної вартості відправлення 8000 грн., яка відповідачем залишена без задоволення (а.с.17). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» є юридичною особою, серед видів економічної діяльності якого, з поміж іншого, є вантажний автомобільний транспорт, інша поштова та кур`єрська діяльність. Таким чином спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», Про автомобільний транспорт», Стандартними Умовами Сервісу (СУС), Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568. Відповідно до Стандартних умов сервісу (СУС), ці умови регулюють відносини з організації та надання ТзОВ «Торговий дім «Міст Експрес» (експедитор/виконавець) послуг з доставки відправлень (основні послуги), а також додаткові послуги, пов`язані із доставкою відправлень на території України. Пунктом 1. СУС визначено, що відправник - юридична або фізична особа, яка передає відправлення експедитору/виконавцю для доставки одержувачу. Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Таким чином, між позивачем та відповідачем існували договірні відносини щодо надання послуг перевезення. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Щодо наслідків пошкодження вантажу та виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати вартість вантажу, суд виходить з наступного. Факт пошкодження вантажу(тумби), наданого до відправлення, відповідачем не заперечується. Поряд з тим, відповідач зазначає, що при відправленні багажу сам відправник несе відповідальність за його належне упакування. В даному випадку останнім була замовлена і оплачена лише основна послуга перевезення. Додаткове упакування не замовлене та не оплачене, що підтверджує відсутність ще одного договору про доплату за пакування. Вказує також на відсутність підтвердження, що товаро-транспортна накладна з відміткою про замовлення додаткового пакування була заповнена саме їх працівником, відсутність документів, що підтверджують характер пошкоджень. вартість заподіяних збитків, можливості ремонту тумби. Відшкодування моральної шкода не передбачено договором, заподіяння такої шкоди не доведено позивачем. Разом з тим, відповідно до ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідальність перевізника побудована саме за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони, тобто законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Відповідно п. 5.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20.02. 1998 року за № 128/2568, упакування - це процес розміщення продукції в упаковці (тарі). Упаковка (тара) повинна відповідати державним стандартам. Відповідно п. 5.2. Правил, до упаковки ставляться такі вимоги: - вид упаковки має відповідати особливостям вантажу; - упаковка має забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт; - упаковка має відповідати кліматичним умовам; - упаковка має відповідати вимогам митного режиму; - упаковка може виконувати рекламні цілі. Згідно з п.5 Стандартних умов сервісу (СУС), що регулюють спірні правовідносини, відправник зобов`язаний належно запакувати відправлення відповідно до характеру вкладення, щоб забезпечити його звичайним захистом при доставці та обробці без будь-якого ризику пошкодження, втрати його вмісту або спричинення шкоди представниками експедитора/виконавця. Відправник безумовно погоджується з тим, що тільки він може визначати вимоги до пакування в залежності від особливостей відправлення та його характеристик. Відправлення повинне бути запаковане таким чином, щоб унеможливити доступ до вкладення без пошкодження зовнішнього упакування та переміщення вкладень в середині відповідної тари. Відправлення приймається та передається виключно по кількості місць та цілісності упакування. Шляхом підписання відповідного Договору про надання послуг або Замовлення (вантажна декларація), відправник та одержувач (замовники) заздалегідь погоджуються з цими СУС (п.1.3.). Частиною 1 ст. 906 ЦК України\~визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлене договором. Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є склад цивільного порушення, складовими елементами якого є протиправна поведінка (порушення стороною зобов`язань), спричинення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням зобов`язання та завданими збитками, вина. Як випливає з положень частини 3 ст. 917 ЦК України, перевізник фактично має можливість перевірити виключно відповідність зовнішньої упаковки та маркування, здійсненого відправником, встановленим вимогам, без можливості огляду вмісту відправлення. Тобто норми статті передбачають можливість перевізника уникнути псування вантажу в дорозі через відсутність належної упаковки (тари) чи у разі відсутності або неналежного маркування. Таким чином, перевізником було прийнято вантаж до перевезення після чого він несе відповідальність за збереження та доставку вантажу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості пошкодженого вантажу на суму 8000 грн. Щодо доводів представника відповідача про відсутність підтвердження заповнення транспортної накладної щодо пакування саме їх працівником, суд зазначає, що у відповідача, як перевізника, повинен бути другий примірник такої накладної, що відповідає звичаям ділового обороту у таких правовідносинах. Тому, стверджуючи про неналежність транспортної накладної, наданої позивачем, представник відповідача мав би надати суду свій примірник накладної, чого зроблено не було, що суд розцінює на користь позивача. Стосовно тверджень представника відповідача про відсутність оплати позивачем послуг пакування суд зауважує, що такі послуги зазначені в транспортній накладній і, приймаючи її до виконання, відповідач фактично своїми конклюдентними діями погодився надати ці послуги. Доказів того, що сплачена споживачем сума не включає в себе замовлені послуги пакування, представник відповідача суду не надала. Не надано суду також доказів того, що позивач ухилявся чи заперечував оплату послуг чи відмовлявся від пакування, зокрема: показання свідків, відео з камер спостереження тощо. Стосовно стягнення на користь позивача всієї суми оголошеної вартості багажу (тумби) суд враховує, що тумба не була передана позивачу та фактично залишилася у володінні відповідача, а тому вважає, що обґрунтованим та справедливим буде залишити відповідачу тумбу, а в користь позивача стягнути її вартість. Стягуючи з відповідача в користь позивача моральну шкоду суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно п. 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з положень ст. ст. 23, 1166, 1167, ЦК України, в повному обсязі враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його прав, тяжкість таких душевних страждань та їх тривалість. Суд враховує також, що відповідач вживав заходи досудового врегулювання спору, зокрема, в електронному листуванні пропонував відшкодувати позивачу оголошену вартість товару. Позивач не пояснив зрозуміло суду чому такий варіант вирішення спору його не задовольнив. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1000 грн. моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, завданих внаслідок пошкодження його майна, отримання неякісних послуг з перевезення вантажу. Відповідно до ч.1.2,\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої опомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку із задоволенням позовних вимог частково, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача 1687,50 грн. оплати правової допомоги. При подачі позову на захист прав споживача позивачем не сплачувався судовий збір в сумі 908 грн, тому оплату судового збору суд покладає на відповідача відповідно\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved