Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач - Служба у справах дітей Сумської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. відповідачка є одинокою матір'ю. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.05.2012 року відібрано малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] без позбавлення її батьківських прав в зв»язку з неналежним виконанням батьківських обов»язків щодо виховання дітей. Рішенням виконкому Сумської міської ради від 19.03.2013 року за № 130 малолітні діти влаштовані з 21.03.2013 року на виховання та спільне проживання у прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка за час перебування дітей у прийомній сім'ї життям дітей не цікавилася, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх розвиток, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не забезпечує матеріально. До служби у справах дітей Сумської міської ради з питання повернення дітей на виховання, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участі в їх вихованні та встановлення часів зустрічі з ними не зверталася. У період часу з 13.09.2012 року по 13.09.2013 року [PERSON] перебувала під соціальним супроводом ЦСССДМ, однак умов договору вона не виконувала , не покращувала своє життя для повернення дітей в сім»ю. Вихованням та розвитком дітей займається прийомна сімья. За таких обставин, просить постановити рішення, яким позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила не позбавляти її батьківських прав відносно малолітніх доньок . Вказала, що вона буде створювати умови для належного розвитку та виховання дітей. Зазначила, що аморальний спосіб життя вона не веде, а дітей не відвідувала з поважних причин, оскільки відбувала громадські роботи за вироком суду і не бажала відвідувати дітей у чужий сім'ї, краще було б, якби діти перебували у інтернаті. Не заперечувала, що матеріальної допомоги не надає. А коли діти перебували у інтернаті, то приносила їм цукерки та печиво. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що діти були влаштовані до їх сім'ї з метою спільного їх проживання та надання належних умов для їх виховання та розвитку. Старша донька скучає за матір'ю, а молодша донька не пам'ятає її. Діти дуже гарні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, 3-ю особу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до наступних висновків. Відповідач - [PERSON] є матір»ю малолітніх - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області ( а.с.2). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.05.2012 року у [PERSON] відібрані малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] без позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Рішенням виконкому Сумської міської ради від 19.03.2013 року за № 130 малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] влаштовані з 21.03.2013 року на виховання та спільне проживання у прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки Сумського міського центру соціального служби для сім'ї, дітей та молоді про соціальну роботу з [PERSON], яка перебувала під соціальним супроводом спеціалістів з 13.09.2012 р. по 13.09.2013 року, вона має шкідливі звички: палить та вживає спиртні напої, про що повідомляли сусіди та колеги по роботі, за що притягувалася до адміністративної відповідальності, а 06.02.2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми була притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 1ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт. За час перебування дітей у інтернаті [PERSON] відвідувала дітей періодично, частіше старшу доньку, приносила гостинці, але не демонструвала повернення молодшої доньки до сім'ї, проявляла зацікавленість її станом здоров'я. Після влаштування дітей у березні 2013 році до прийомної сім'ї, наміру провідати дітей у відповідачки не було, а на пропозицію встановити часу для відвідування дітей у прийомної, категорично відмовилася. Крім того, була надана консультація з приводу повернення дітей та збору документів для складання позовної заяви до суду, але [PERSON] за ними не прийшла та не намагалася повернути своїх доньок в свою сім'ю. Сама [PERSON] виховувалася в інтернаті і не сформовано навичок догляду за дітьми, елементарних знань вікової психології та досвіду вирішувати самостійно проблеми, що виникають, в тому числі в спілкуванні з дітьми (а.с. 10). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний , духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір»ю обов'язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо , тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов»язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає , що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. Суд вважає, що відповідачка не була позбавлена можливості протягом з 2012 року покласти зусиль для повернення своїх дітей до сім'ї, але навпаки, за цей період вона не тільки притягувалася до адміністративної відповідальності, а також і до кримінальної відповідальності і посилалася на поважність причин не відвідування своїх дітей з приводу відробітки на громадських роботах, має заборгованість з виплати аліментних зобов'язань. Крім того, з пояснень самої відповідачки, встановлено, що вона з жовтня 2012 року по жовтень 2013 року не відвідувала доньок, а коли взнала, що діти влаштовані до прийомної сім'ї, то особисто відмовилася їх провідувати, а тому суд розцінює її поведінку як свідомо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави з позивачки у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved