Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив звільнити його частково у розмірі 15000 грн від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 24032,48 грн та пені 9459,01 грн, які визначені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2018 року у справі № 127/24815/17 та розстрочення сплати залишку заборгованості по 1000 грн щомісячно. Мотивував тим, що він заборгував [PERSON] грошові кошти зі сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 24032,48 грн та 9459,01 грн по пені. Посилаючись на погіршення стану здоров`я та відсутність фінансової можливості погашення наявної заборгованості просив суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 20.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.02.2020 року відмовлено в задоволенні [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження 14.01.2020 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив згідно якого просили відмовити в задоволенні позову. Послались на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, оскільки заборгованість утворилась внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів на користь [PERSON] . Також не відповідає дійсності посилання позивача про те, що заборгованість по аліментам виникла в період його хвороби. Позивачем не доведено наявність тяжкої хвороби або інших обставин, які дають право ставити питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Позивач позов підтримав з підстав викладених у позові та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав викладених у відзиві та просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для на кожну дитину відповідного віку окремо, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів (за період часу з серпня 2015 року по листопад 2017 року) в розмірі 24032,48 грн та 9459,01 грн (серпень 2015 року - жовтень 2017 року включно) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (на 6-8 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] здійснено погашення 6000 грн в рахунок заборгованості по аліментах в розмірі 24032,48 грн та пені в розмірі 9459,01 грн. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2018 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 930 грн щомісяця, починаючи з 14.03.2018 року і на період навчання у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років (на 15-16 а.с.). На підставі вищенаведеного рішення відкрито виконавче провадження (довідка на 18, 19 а.с.). Позивач [PERSON] має статус інваліда третьої групи, крім того йому встановлено діагноз гострого порушення мозкового кровообігу (інсульт), яке виникло 16.07.2017 року (на 9, 21 а.с.). Квитанції про сплату комунальних послуг (на 22-23) судом оцінюються критично, так як не відображають майнового стану позивача, а свідчать лише про оплату отриманих ним житлово-комунальних послуг. Щомісячний дохід позивача складається з пенсії по інвалідності у розмірі 2451,26 грн та заробітної плати у розмірі 4250 грн (на 10, 11 а.с.). Судом відхиляються доводи щодо погашення позивачем кредитних зобов`язань, які виникли на підставі кредитної угоди 04.12.2000 року (на 26-27 а.с.), оскільки такі покладені на [PERSON] . Крім того позивачем не надано належних доказів на підтвердження його твердження, зокрема сплати коштів. Згідно ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З огляду на поставлений позивачу діагноз (інсульт), не виникають сумніви того, що така хвороба є тяжкою. Суд зауважує, що у зв`язку з витратами понесеними позивачем на лікування та протипоказаннями у зв`язку з хворобою, він був позбавлений можливості працювати та заробляти грошові кошти, що частково призвело до виникнення заборгованості. Також враховано часткове погашення заборгованості та, що на даний час відносно позивача стягуються аліменти на двох дітей, що суд сприймає як тяжке матеріальне навантаження та відносить до обставин, які дають підстави для розстрочення та звільнення заборгованості за аліментами. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та звільнення [PERSON] від сплати заборгованості у розмірі 10000 грн по аліментах та по пені у розмірі 9459,01 грн визначених рішенням суду від 04.06.2018 року, а також розстрочення залишку заборгованості по 1000 грн щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення понесені судові витрати зі сплати судового збору, розраховані пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1214,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial