Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, 26.06.2017 року, біля 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], в м. Ковелі по вул. Театральній, під час обїзду припаркованого транспортного засобу марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER], не дотримавшись безпечного інтервалу, здійснила наїзд на вказаний автомобіль, під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП було пошкоджено зазначені транспортні засоби. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2017 року, справа № 159/2476/17, провадження №3/159/1672/17 відповідача визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124-4, ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №324 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП, вартість матеріального збитку становить 13285,69 грн. Позивач також вказує, що, згідно товарного чека від 09.08.20107 року та акту прийому передачі виконаних робіт № 324-А від 09.08.2017 року, вона сплатила за проведення експертної оцінки вартості матеріальних збитків 1600,00 грн. Внаслідок скоєної автопригоди позивачу завдано збитків на суму 13285,69 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати за проведення експертної оцінки вартості матеріальних збитків в сумі 1600,00 грн. Позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу заподіяні збитки, встановлена постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2017 року, справа № 159/2476/17, провадження №3/159/1672/17. Розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], підтверджений висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 324 та становить 13285,69 грн. Крім цього, згідно товарного чека від 09.08.20107 року та акту прийому передачі виконаних робіт № 324-А від 09.08.2017 року позивачем було понесені витрати на проведення експертної оцінки вартості матеріальних збитків в сумі 1600,00 грн., а тому ця сума підлягає до стягнення з відповідача. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 14885,69 грн. (13285,69 грн. + 1600,00 грн.), та судовий збір в сумі 640,00 грн. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач, не заперечуючи права позивача на відшкодування майнової шкоди та тієї обставини, що саме її винними діями цю шкоду спричинено, вважає, що позов повинен бути заявленим не до неї, а до МТСБ України. Однак, такі доводи суд відхиляє. В постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована чи не застрахована. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Законодавство надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує його одержувати. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Інші обставини, у відзиві, а саме, ті обставини, які утруднюють одноразове відшкодування відповідачем шкоди, мають розглядатись у ході виконання рішення за заявою відповідача.

Outcome: approved