Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Відповідачка [PERSON] будучи належним чином сповіщена в порядку ч. 9 ст.74 ЦПК України у судове засідання не з'явилась. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягали на задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]., мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; копія заяви [PERSON] начальнику служби у справах дітей від 01.12.2016 р.; про влаштування її сина [PERSON]. до спеціалізованого учбового закладу за станом здоров'я та важким матеріальним становищем; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], згідно якого відомості про батька [PERSON] внесені за вказівкою заявника та підставі розпорядження органу опіки та піклування № 59 від 10.02.2009 р. про присвоєння дитині прізвища, імені та по батькові, мати покинула дитину в пологовому будинку Одеської обласної клінічної лікарні, про що складений відповідний акт від 29.01.2009 р.; копія листа завідувачки КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок»» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації про подальше влаштування дитини, у зв'язку з встановленим діагнозом, а саме: гіперкінетичний розлад поведінки з повсякденними порушеннями та другорядною затримкою психічного розвитку (F-90.1F-83); висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина, [PERSON], [INFO] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 18.02.2009 р., актовий запис № 293 від 18.02.2009 р., матірю дитини [PERSON], [INFO], записана [PERSON], [INFO]. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У відомостях про відмітки, які зроблені в актовому записі вказано, що мати покинула хлопчика у пологовому будинку, про що було складено відповідний акт від 29.01.2009 р., дитина знаходилась у дитячому відділенні Одеської обласної клінічної лікарні. 03.09.2016 р. Хмельницьким ВП до обласного притулку для дітей «Світанок» у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації був доставлений малолітній [PERSON] за заявою матері. Хлопчик вже раніше перебував у притулку з 29.04.2016 р. по 13.06.2016 р. Згідно висновку ООМЦПЗ хлопчику встановлений діагноз - гіперкінетичний розлад поведінки з повсякденними порушеннями та другорядною затримкою психічного розвитку (F-90.1F-83), у зв'язку з чим він потребує спеціального навчання, тому необхідно вирішити питання щодо подальшого його влаштування. За весь час перебування дитини з закладі мати сина жодного разу не відвідувала, не цікавилась долею сина ні в усній, ні в письмовій формі. Органом опіки та піклування зроблено висновок про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, у зв'язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, представник позивача просить [PERSON] позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO].. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як було встановлено судом, відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 18.02.2009 р., відомості про батька записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина з 03.09.2016 р. перебуває в обласному притулку для дітей «Світанок» у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації за заявою матері. Хлопчику встановлений діагноз гіперкінетичний розлад поведінки з повсякденними порушеннями та другорядною затримкою психічного розвитку (F-90.1F-83), у зв'язку з чим він потребує спеціального навчання та уваги. Мати за весь час перебування сина у притулку жодного разу не відвідувала його, не цікавилась долею сина ні в усній, ні в письмовій формі. Таким чином мати ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклуються та не цікавиться про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, здоров'я дитини, не проявляє щонайменшої турботи про дитину. Такі дії відповідачки носять свідомий характер, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]., буде відповідати інтересам дитини, оскільки вона є хворою і потребує додаткового піклування та спеціального навчання, яке матір дитині не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Оскільки відповідачкою в добровільному порядку матеріальна допомога сину не надається, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення і інтереси малолітнього, також задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідачки у розмірі ? частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на користь державного обласного притулку для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, до якого буде влаштовано [PERSON], [INFO]

Outcome: approved