Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] (на час виникнення спірних правовідносин - прізвище [PERSON] ) (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (наділі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (надалі - третя особа-1), приватний виконавець Клименко Роман Васильович (надалі - третя особа-2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Предметом спору є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 03 липня 2020 року №9420, про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749) 33650,07 грн. Підставою позову є порушення прав позивача спірним виконавчим написом, оскільки приватним нотаріусом при його вчиненні не перевірено безспірності заборгованості. Позивач кредитного договору не укладав, а лише підписав заяву від 03.01.2019 про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», яка не є кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 03 липня 2020 року №9420, про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749) 33650,07 грн., на підставі якого приватним виконавцем Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження №62607355 від 20 липня 2020 року, на час розгляду цивільної справи 761/34196/20 і до набрання законної сили рішенням суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином засвідчену копію нотаріальної справи по вчиненню 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за №9420, про стягнення заборгованості з [PERSON] . Третя особа-1 вимоги ухвали суду не виконала, витребуваних судом документів не надала. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року витребувано від приватного виконавця Клименка Романа Васильовича (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31) належним чином засвідчену копію виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 03 липня 2020 року №9420, про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749) 33650,07 грн., а також копію матеріалів виконавчого провадження. Третя особа-2 вимоги ухвали суду не виконала, витребуваних судом документів не надала. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Треті особи пояснень суду не надали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії письмово документа, 03 січня 2019 року позивачем складено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» [NUMBER]. Вказана заява (надалі - кредитний договір) підписана позивачем, а також представником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] . Умовами вказаного кредитного договору встановлено розмір поточного ліміту на дату початку кредитування - 24000,00 грн (п. 1.4.1.), строк кредиту, як сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до п. 2 заяви. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування) (п. 1.5.). Договором встановлено проценти за користування кредитом, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, 4,5% річних (п. 1.6.). Відповідно до п. 2.2. поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений. Відповідно до п. 10.1. кредитного договору, порядок нарахування банком процентів, умови виникнення та погашення недозволеного овердрафту, черговість погашення заборгованості за кредитом регламентується Правилами. Додатком №1 до заяви визначено інші умови кредиту, зокрема процентну ставку при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду - 45,00 %, дату щомісячного платежу - 20 число кожного місяця, розмір щомісячного платежу за умови користування кредитом в межах пільгового періоду - 1200,00 грн. та поза його межами - 2852,26 грн., розмір щомісячного страхового платежу, неустойку - 1%, але не менше 50,00 грн. 29 червня 2020 року відповідач звернувся до третьої особи-1 із заявою про вчинення виконавчого напису, відповідно до якої просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 010/0219/82/0323146 від 03 січня 2019 року, у сумі 33000,07 грн., з яких: 30421,45 грн. - сума заборгованості по кредиту; 2578,62 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Як вбачається із наявних у матеріалах цивільної справи доказів, наданих третьою особою-1 за заявою позивача, для вчинення виконавчого напису відповідача, надано приватному нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, під реєстровим номером №9420, вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 010/0219/82/0323146 від 03 січня 2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (ідентифікаційний код юридичної особи 14305909), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114/2-19-F та договору відступлення права вимоги №114/2/19- F від 20 вересня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягнуто заборгованість за кредитним договором 010/0219/82/0323146 від 03 січня 2019 року. Відповідно до змісту виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором 010/0219/82/0323146 від 03 січня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20 вересня 2019 року по 11 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 33 000,07 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 29421,45 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 723,98 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 1000,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1854,64 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 33 650,07 грн. Оцінка суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів, оскільки, як вбачається із копій документів, які були надані третьою особою-1 позивачу у них відсутня вимога про усунення порушення та докази її направлення. Також, суд звертає увагу й на те, що вимога також не вказана й у додатках до заяви про вчинення виконавчого напису. Не отримання позивачкою вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги. Позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд звертає увагу на складові суми, яку вирішено стягнути спірним виконавчим написом, куди ввійшла: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 29421,45 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 723,98 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 1000,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1854,64 грн. Однак, суд звертає увагу на положення кредитного договору, відповідно до якого встановлено розмір поточного ліміту на дату початку кредитування - 24000,00 грн (п. 1.4.1.). При цьому, відповідно до п. 2.2. поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений. Відповідно до п. 10.1. кредитного договору, порядок нарахування банком процентів, умови виникнення та погашення недозволеного овердрафту, черговість погашення заборгованості за кредитом регламентується Правилами. Додатком №1 до заяви визначено інші умови кредиту, зокрема процентну ставку при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду - 45,00 %, дату щомісячного платежу - 20 число кожного місяця, розмір щомісячного платежу за умови користування кредитом в межах пільгового періоду - 1200,00 грн. та поза його межами - 2852,26 грн., розмір щомісячного страхового платежу, неустойку - 1%, але не менше 50,00 грн. Беручи до уваги положення вказаного кредитного договору, якими встановлено умови щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умови та порядок нарахування відсотків, суд критично оцінює наявну в матеріалах справи виписку з особового рахунка боржника, оскільки з її змісту неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором та її складових, бо серед документів відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими доказами про безспірність заборгованості. При цьому відповідачем відзиву за позовну заяву не подано, позовних вимог не спростовано, та не доведено наявності безспірних вимог на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріальних дій. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні із вказаним позовом було сплачено 1261,20 грн. судового збору, витрати по сплаті якого потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved