Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Посилався на те, що 11 січня 2006 року остання за письмовим договором отримала кредит в сумі 5 000 грн. зі сплатою 40,08% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 11 липня 2007 року. В зв'язку з тим, що відповідачка своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконувала, станом на 12 вересня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 31 509 грн. 05 коп. яку просив стягнути на свою користь разом із судовими витратами в сумі 315 грн. 09 коп. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2013 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DOS1RB34570472 від 11 січня 2006 року в сумі 19 638 грн. 89 коп. та судові витрати в сумі 196 грн. 38 коп. В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на незастосування судом першої інстанції строку позовної давності. Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином телефонограмою (а.с. 47), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без його участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON], яка просила скаргу задовольнити, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вимог з таких підстав. Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Як встановлено судом, 11 січне 2006 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на підставі письмового договору № DOS1RB34570472 надало [PERSON] кредит в сумі 5 000 грн. зі сплатою 3,34% на місяць строком користування до 11 липня 2007 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України. Згідно із п. 8 кредитного договору цей договір діє з моменту укладання до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Отриманий кредит відповідачка мала повернути по 11 липня 2007 року. З позовом про стягнення кредитної заборгованості публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося 15 жовтня 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Звертаючись до суду, позивач не просив поновити йому строк звернення до суду та не зазначив поважні причини його пропуску. Таким чином, апеляційної суд вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з чим ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню.

Outcome: dismissed