Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОСЕР» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни по нотаріальному посвідченню Договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 1 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Джи Ес Груп» (№4535) неправомірними; визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни по нотаріальному посвідченню Договору купівлі-продажк ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою:[ADDRESS], укладений між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Джи Ес Груп» (№4538) неправомірними; визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни по нотаріальному посвідченню Договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,8013 га (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між АТ «Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Джи Ес Груп» (№4541) неправомірними. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.12.2013 року між ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОСЕР» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за умовами якого ТОВ «ГРОСЕР» виступило майновим поручителем за кредитними договорами: ТОВ «НВК ГРУПП» №LV/U/04-0253; ТОВ «Добродія Фудз» №LV/U/04-0254 від 25.12.2013 року; ТОВ «Авточист Плюс» №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року перед АТ «Укрбудінвестбанк». Окрім того, ТОВ «ГРОСЕР» виступило майновим поручителем за кредитним договором між ТОВ «Продзернопром» та АТ «Укрбудінвестбанк» №LV/U/04-0281 від 22.07.2014 року. У відповідності до положень п.п.1.2 п.1 іпотечного договору ТОВ «ГРОСЕР» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами передає в іпотеку: нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 16 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, оскільки всі позичальники, окрім ТОВ «Добродія Фудз», не виконали своїх зобов'язань перед банком, 03.09.2015 року АТ «Укрбудівнестбанк» задовольнив свої вимоги в позасудовому порядку, шляхом продажу предмета іпотеки ТОВ «ДЖИ ЕС ГРУП» за результатами проведення 27.08.2015 року відкритого (публічного) аукціону з продажу нерухомого майна ТОВ «ГРОСЕР», яке було оформлено протоколом №3181. При цьому, договори купівлі-продажу від 03.09.2015 року нерухомого майна ТОВ «ГРОСЕР», які були укладені між АТ «Укрбудінвестбанк» та переможцем аукціону з продажу нерухомого майна ТОВ «ДЖИ ЕС ГРУП» посвідчувалися приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. Однак, як вказує позивач, нотаріус, посвідчуючи вищенаведені договори, не надала належної оцінки поданим для вчинення нотаріальної дії документам, а саме - не перевірила наявність у АТ «Укрбудінвестбанк» відомостей про те, що ТОВ «ГРОСЕР» та інші зацікавлені особи, які мають зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, були повідомлені шляхом надіслання таким особам повідомлення про намір продати майно ТОВ «ГРОСЕР», що є предметом іпотеки відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, позивач зауважує, що, в розумінні вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», вимога ПАТ «Укрбудінвестбанк» до ТОВ «ГРОСЕР» про погашення заборгованості не може вважатися повідомленням про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 08.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Ухвалою від 30.01.2018 року розгляд даної цивільної справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. 03.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 12.04.2018 року на адресу суду надішли пояснення Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на позовну заяву, в яких третя особа просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю. Ухвалою від 02.05.2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,про причини своєї невки в судове засідання суд не сповістили. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 25.12.2013 року між ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОСЕР» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за умовами якого ТОВ «ГРОСЕР» виступило майновим поручителем за кредитними договорами: ТОВ «НВК ГРУПП» №LV/U/04-0253; ТОВ «Добродія Фудз» №LV/U/04-0254 від 25.12.2013 року; ТОВ «Авточист Плюс» №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року перед АТ «Укрбудінвестбанк». Окрім того, ТОВ «ГРОСЕР» виступило майновим поручителем за кредитним договором між ТОВ «Продзернопром» та АТ «Укрбудінвестбанк» №LV/U/04-0281 від 22.07.2014 року. У відповідності до положень п.п.1.2 п.1 іпотечного договору ТОВ «ГРОСЕР» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами передає в іпотеку: нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 16 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому, як зазначено в п.3.2.6 договору,у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов'язання за Кредитним Договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі або в частині виконано не буде, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет іпотеки шляхом погашення заборгованості за Кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим Договором. Як встановлено в судовому засіданні, через невиконання ТОВ «НВК ГРУПП» та ТОВ «Авточист плюс» своїх зобов'язань за кредитними договорами, 28.04.2015 року АТ «Укрбудінвест банк» звернувся до позивача з вимогою, в якій вимагав впродовж 30 днів з момент отримання цієї вимоги сплатити 1 115 970,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 та 879 755,25 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 року. Також, у вказаній вимозі зазначено, що у випадку, якщо заборгованість за кредитними договорами не буде погашена протягом 30 днів, банк перший задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом. У відповідь на вказану вимогу, позивач своїм листом за вих..№22-05/15 від 22.05.2015 року повідомив ПАТ «Укрбудінвестбанк» про неможливість виконати свої зобов'язання та зазначив, що не заперечує проти проведення відповідної процедури згідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору. 03.09.2015 року АТ «Укрбудівнестбанк» задовольнив свої вимоги в позасудовому порядку, шляхом продажу предмета іпотеки ТОВ «ДЖИ ЕС ГРУП» за результатами проведення 27.08.2015 року відкритого (публічного) аукціону з продажу нерухомого майна ТОВ «ГРОСЕР», яке було оформлено протоколом №3181. При цьому, договори купівлі-продажу від 03.09.2015 року нерухомого майна ТОВ «ГРОСЕР», які були укладені між АТ «Укрбудінвестбанк» та переможцем аукціону з продажу нерухомого майна ТОВ «ДЖИ ЕС ГРУП» посвідчувалися приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що нотаріус, посвідчуючи вищенаведені договори, не надала належної оцінки поданим для вчинення нотаріальної дії документам, а саме - не перевірила наявність у АТ «Укрбудінвестбанк» відомостей про те, що ТОВ «ГРОСЕР» та інші зацікавлені особи, які мають зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, були повідомлені шляхом надіслання таким особам повідомлення про намір продати майно ТОВ «ГРОСЕР», що є предметом іпотеки відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, на думку позивача, в розумінні вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», вищенаведена вимога ПАТ «Укрбудінвестбанк» до ТОВ «ГРОСЕР» про погашення заборгованості не може вважатися повідомленням про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі- продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Отже, зі змісту наведених вище ст.ст. 35 та 38 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що вони не містять заборони про об'єднання повідомлень в порядку ст.ст. 35 та 38 ЗУ «Про іпотеку» в одному документі. Також вони не містять вимоги про обов'язкову черговість надсилання вказаних вимог. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Таким чином, в контексті положень ч. 2 та ч. 4 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», позивач, отримавши лист № 540 від 28.04.2015 року від Банку, який, у тому числі, містив повідомлення в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», зобов'язаний був повідомити останнього про свій намір купити предмет іпотеки. Між тим, як вже зазначалось вище, позивач у своєму листі-відповіді за вих. № 22-05/15 від 22.05.2015 року, посилаючись на складне фінансове становище, відмовився від виконання свого зобов'язання за іпотечним договором від 25.12.2013 року - сплати Банку 1 115 970,46 грн. та 879 755,24 гри. в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № LV/U/04-0253 та № LV/U/04-0255, відповідно. Більш того, у вказаному листі-відповіді Позивача містилося повідомлення про надання згоди на проведення відповідної процедури згідно вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України. Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, незважаючи на вищенаведені положення цивільного процесуального законодавства, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені позивачем у позовній заяві обставини, матеріали справи не містять. Натомість, з урахуванням вище встановлених обставин справи, слід також зазначити, що, як вбачається з матеріалів справи, питання визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, з посвідченням яких Позивач пов'язує незаконність дій Відповідача було предметом дослідження у господарській справі № 910/26420/15. Так, зокрема, рішенням господарського суду м.Києва від 15.02.2015 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2016 року, встановлено що банк належним чином повідомив позивача про свій намір здійснити продати майна, що підтверджується вимогою про погашення заборгованості №540 від 28.04.2015 року, в якій

Outcome: dismissed