Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ В заяві йдеться про те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Представництвом фонду державного майна України у Великоберезнянському районі Закарпатської області 12 березня 1997 року на підставі розпорядження № 3 від 12 березня 1997 року за реєстровим № 17, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18499336 від 16 жовтня 2019 року та згідно Договору дарування від 15 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу Чурей А.В. зареєстрованого в реєстрі за № 605, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 184979393 від 16 жовтня 2019 року, заявник є власником об`єкта житлової нерухомості, а саме квартири загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Крім об`єкту житлової нерухомості заявник є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 15 жовтня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Великоберезнянського нотаріального округу Чурей А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 602. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На сьогоднішній день заявник має намір відчужити житловий будинок, однак посвідчити договір відчуження житлового будинку та земельної ділянки неможливо, оскільки в договорі дарування від 15 жовтня 2019 року зазначено, що обдарований [PERSON] отримав в дар квартиру, а тому просить суд встановити факт, що помешкання за адресою: [ADDRESS] , має статус житлового будинку. [PERSON] на розгляд справи не з`явився, однак його представник адвокат Моняк О.В. подала в порядку заяву, в якій просила розглянути справу без їхньої участі, також зазначила, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує повністю та просить її задовольнити. \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи також на розгляд справи не з`явився, але подав заяву, в якій просив розглянути справу без їхньої участі, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що дана заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. По справі встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданого Представництвом фонду державного майна України у Великоберезнянському районі Закарпатської області 12 березня 1997 року на підставі розпорядження № 3 від 12 березня 1997 року за реєстровим № 17, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18499336 від 16 жовтня 2019 року та згідно Договору дарування від 15 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу Чурей А.В. зареєстрованого в реєстрі за № 605, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 184979393 від 16 жовтня 2019 року, вбачається, що у власності [PERSON] знаходиться квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] . З висновку, щодо можливості зміни статусу квартири на житловий будинок, виданого КП «Великоберезяннське РБТІ» від 25 лютого 2021 року № 15 вбачається, що обстежувана квартира, це одноквартирний житловий будинок, який розташований на окремій земельній ділянуі для обслуговування будинку. Який має допоміжні господарські будівлі та споруди, а саме: літню кухню, сарай, броварню, погріб, вбиральню, бесідку, огорожу. Це все є ознаками садиби (ст.. 381 ЦК України), що надає право на зміну статусу квартири на житловий будинок без проведення будівельних робіт. Заявник має намір відчужити квартиру під якою розташована належна йому земельна ділянка. Однак через статус цієї нерухомості він не може в повному обсязі реалізувати свої цивільні права, а саме розпоряджатися належним йому майном та здійснювати юридично значущі дії відносно цього майна. Цивільним законодавством відокремлюється поняття житлового будинку та квартири як об`єктів права власності. Так, відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Разом з тим, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, який вступив в дію з 01.01.2001 року, встановлено, що до житлових будівель відносяться будинки одноквартирні, які включають в себе спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Саме під даний тип будинків одноквартирних і підпадає вищевказане помешкання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначена вище обставина є перешкодою для розпорядження в повній мірі належним майном, а отже, встановлення зазначеного факту має юридичне значення, оскільки впливає на виникнення у заявниці права на здійснення юридично значущих дій. З огляду на вищевказане суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дані вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved