Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину, не надає фінансової допомоги на утримання дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка проживає разом з дітьми, займається їх вихованням самостійно. Відповідач допомоги по утриманню дітей не надає. Враховуючи зазначене, позивачка просить призначити аліменти на утримання дітей та стягувати їх з відповідача, з урахуванням наданих уточнень до позовної заяви, у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання з`явилась, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області 21.06.2006 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №29. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 02.10.2012 року, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №247. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області від 30.10.2019 року №1814, [PERSON] , 1985 року народження, мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Має склад сім`ї: син - [PERSON] , 2006 р.н., дочка - [PERSON] , 2012 р.н. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Зважаючи на досліджені докази, суд визначає розмір належних до стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, як те встановлено положеннями ст. 184 СК України, та з урахуванням обов`язку іншого з батьків, з ким проживають діти, також брати участь в їх утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи уточнені позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1 500,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно та дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1 500,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1 681,60 гривень.

Outcome: approved