Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Виконком Луцької міської ради звернувся в суд з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON], яка є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляться від його виховання та матеріального утримання. Зазначає, що [PERSON] вела асоціальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, не працює, не забезпечує дитині належного піклування та догляду. В стані алкогольного сп'яніння влаштовує сварки та дебоші. 18.10.2013 року малолітній [PERSON] був доставлений в притулок для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації як такий, що самовільно залишив місце постійного проживання. У зв'язку з чим просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягувати з неї аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму і до досягнення ним повноліття. Представник позивача та прокурор в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у заяві та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволені, оскільки після відібрання у неї дитини вони значно змінилася в кращу сторону. Спосіб життя та житлово-побутові умови дозволять виховувати й утримувати дитину належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2005 року, відповідач по справі є матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до вимог ч.ч. 2 і 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Із представлених суду письмових доказів - повідомлення зі школи, притулку для дітей, акту обстеження умов проживання від 22.10.2013 року та пояснень сусідів відповідача слідує, що [PERSON] до та в період подання позову до суду вела асоціальний спосіб життя, систематично зловживала спиртними напоями, не працювала, не надавала своїй дитині належного піклування та догляду, не цікавилася її навчанням та розвитком (а.с. 5,6,9,10,11). Служба у справах дітей Луцької міської ради у наданому висновку № 170 від 01.11.2013 року, затвердженим рішенням виконкому від 06.11.2013 року, вважає за доцільне позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, як слідує з положень Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Проте, як встановлено в судовому засіданні з пояснень відповідача, представника служби у справах дітей та показань свідка [PERSON], на час розгляду справи умови проживання відповідача змінилися, остання впорядкувала житловий будинок, а саме: винесла сміття, прибрала приміщення, погасила заборгованість та провела електропостачання, перестала вживати алкогольні напої, почала працювати. Наведені обставини підтверджуються також актом обстеження умов проживання від 19.05.2014 року, з якого вбачається, що дитині створене робоче місце, є місце для відпочинку(а.с. ). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач змінила своє ставлення щодо неповнолітньої дитини, своїми діями намагається виправити та покращити житлово-побутові умови, постійно відвідує неповнолітнього сина у Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, що свідчить про відсутність виняткових обставин при яких слід розлучити дитину з матір'ю, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed