Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних життєвих поглядів. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Проте, з огляду на те, що сторони тривалий час спільно не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Зазначає, що шлюб між ними носить формальний характер, сім`я розпалася і поновити шлюбні відносини неможливо. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожної зі сторін, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату час та місце судового розгляду. В призначені судові засідання жодного разу не прибув, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань не подав. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності , в якій також позивач зазначила , що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27.03.2005 між сторонами зареєстровано шлюбвідділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №555, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.07.20005, актовий запис №1570 (а.с.10). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved