Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Виконуюча обовязки головного лікаря свою заяву, подану 28.03.2018 р. на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» мотивує тим, що [PERSON], [INFO], доставлена до відділення психіатричною бригадою швидкої допомоги за викликом співробітників поліції. Пацієнтка на протязі останніх днів гучно кричала в квартирі, сусіди почули неприємний запах з квартири, викликали оперативну групу, по приїзду оперативної групи в квартирі виявлено труп її сина-опікуна. Пацієнтка стверджує, що «син можливо помер сьогодні». Зі слів судово-медичного експерта, смерть сина настала близько 4 днів. [PERSON] оглянуто комісією лікарів-психіатрів та складено висновок, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також вона позбавлена дієздатності, тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала. Зазначила, що опікун [PERSON] помер, а жоден родич не звертався. Вона перебувала разом з мертвим сином у квартирі 4 дні і сусіди викликали поліцію. На даний час потербує стаціонарного лікування. [PERSON] заперечувала проти її лікування у психоневрологічному диспансері. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] не заперечувала проти примусової госпіталізації, оскільки вона потребує лікування, а опікун її помер. Прокурор заяву підтримала і просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Зважаючи на Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) (справа № 1-1/2016), особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду і за наявності підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судовим розглядом встановлено наступні обставини. [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 4) та матеріалами медичної картки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.04.2014 р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною за станом її здоровя та призначено опікуном її сина [PERSON]. 27.03.2018 р. [PERSON] була доставлена у гостре психіатричне відділення психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги за викликом співробітників поліції. 27.03.2018 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12018200440001018 зареєстровано кримінальне провадження за фактом того, що 27.03.2018 р. близько 13 год. 00 хв. в приміщенні квартири № 22, що за адресою м. Суми, вул. Лермонтова, 17, виявлено труп [PERSON], [INFO] без ознак насильницької смерті за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України. 27.03.2018 р. після проведення комісійного огляду [PERSON], лікарями психіатрами складено Висновок, відповідно до якого остання страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. З огляду на встановлені факти, оскільки [PERSON] відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.03.2018 р. страждає тяжким психічним захворюванням, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, у звязку з визнанням рішенням суду недієздатною, суд дійшов висновку, що вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved