Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Великобурлуцька районна державна адміністрація як орган опіки і піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] вдруге перебувають в центрі соціально- психологічної реабілітації дітей в с. Вільхуватка Великобурлуцького району. Перший раз вони потрапили до Центру 22.01.2015 року та були повернуті в біологічну сімю 01.07.2015 року. Другий раз поступили 14.01.2016 і перебувають у закладі до цього часу. Мати відвідувала дітей в закладі 1-2 рази на місяць, але часто приїздила в нетверезому стані, за рік не створила умов для проживання дітей. В сімї відсутні дрова, запас продуктів мінімальний, постільна білизна занедбана. Відсутні також дитячий одяг та взуття, шкільна форма та шкільне приладдя. Матері дітей неодноразово надавались консультації, рекомендації щодо належного виховання та утримання дітей, вона попереджалася, що може бути позбавлена батьківських прав, але належних висновків [PERSON] не зробила, ситуація на краще не змінилася. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром алкогольної залежності, що також є підставою для позбавлення батьківських прав. Старша дівчинка, [PERSON], більше не бажає проживати разом з матірю. Пояснює це тим, що і мама і бабуся зловживають спиртними напоями, вдома бувають присутні сторонні пяні чоловіки, що в будинку брудно, топити нічим, відсутні їжа, одяг. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що [PERSON] влаштувалася на роботу лише після того, як дітей вдруге помістили до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Батько [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі, батько [PERSON] записаний зі слів матері. У разі задоволення позову діти будуть влаштовані разом у прийомну сімю та належно доглянуті і матеріально забезпечені. Старша дитина зможе поступити до навчального закладу. Наразі діти фактично позбавлені батьківського піклування, але за відсутності відповідного юридичного статусу не можуть користуватися державною допомогою та пільгами, передбаченими законодавством, чим порушуються їх права як громадян України на належні умови проживання, матеріального забезпечення та розвитку. Діти заявили про небажання повертатися у сімю та категоричне небажання повертатися до Приколотнянської ЗОШ, так як з них там постійно насміхалися однокласники, оскільки вони були погано вдягнені, недоглянуті та постійно голодні. Прокурор підтримав позов у повному обсязі. Відповідач позов не визнала та пояснила, що з 12.02.2016 р. вона влаштувалася на роботу у ТОВ «Федорівський», де доглядає за тваринами, отримує заробітну плату, кожної ночі на роботі. В її будинку 3 кімнати та кухня, пічне опалення, є дрова, оформила субсидію. 1-2 рази на місяць вона відвідувала дітей у притулку, возила їм гостинці. З 26.07.2016 року перестала вживати алкоголь, після того як пройшла курс лікування. Дослідивши докази у справі, суд встановив обставини справи і визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Батько [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі (а.с. 10, 12-17). Відомості про батька [PERSON] в актовому записі про народження записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 11). Згідно з довідкою Приколотнянської селищної ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], селище Приколотне, Великобурлуцького району Харківської області, працює в ТОВ «Федорівський» (а.с.21). При перевірці 20.01.2015 року матеріально-побутових умов проживання дітей представниками Приколотнянської ЗОШ було встановлено, що умови проживання дітей незадовільні, [PERSON] під час обстеження знаходилася у нетверезому стані, опалювального матеріалу не було, речі дітей в жахливому стані, продуктів харчування не було, санітарні умови незадовільні, що відмічено у складених за результатами перевірки актах (а.с. 27,28). Згідно з довідкою КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», [PERSON] та [PERSON] вдруге перебувають в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей в с. Вільхуватка Великобурлуцького району. Перший раз вони потрапили до Центру 22.01.2015 року та були повернуті в біологічну сімю 01.07.2015 року. Другий раз поступили 14.01.2016 і перебувають у закладі до цього часу. Мати відвідувала дітей в закладі регулярно (1-2 рази на місяць), але були випадки, що приїздила в нетверезому стані. [PERSON] не бажає повертатися у сімю, так як мати своєю поведінкою, пияцтвом принижує себе і дітей. Дітям дуже соромно за її поведінку, вони не бажають повертатися додому, де бруд, холод, голод і пяні чоловіки (а.с.20). Згідно з довідкою лікаря-нарколога [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом: синдром алкогольної залежності (а.с. 26). Великобурлуцька районна державна адміністрація у своєму висновку вказала про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначивши, що вона матеріально дітей не забезпечує, не піклується про їх життя та здоровя, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.5-6). При перевірці умов проживання [PERSON] 12.07.2016 р. та 03.01.2017 р. відмічено позитивні зміни, зокрема те, що у будинку прибрано, тепло, є меблі та побутова техніка, є мінімальний запас продуктів харчування, про що складені акти представниками служби у справах дітей (а.с. 29,62). [PERSON] з 12.02.2016 року працевлаштована робітником з догляду за тваринами у ТОВ «Федорівський», за місцем роботи характеризується позитивно, на підтвердження чого надано виробничу характеристику (а.с. 40). Свідок [PERSON] пояснила, що вона живе по сусідству з [PERSON], зазначила, що [PERSON] раніше випивала, діти були самі по собі. Дітей вона не била. Співмешканець її матері кинув пити, інколи допомагає їм продуктами харчування. З серпня 2016 р. [PERSON] не вживає алкоголь, влаштувалася на роботу, вдома все робить, плаче за дітьми. Свідок [PERSON] - практичний психолог КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», пояснила, що у січні 2015 р. дітей доставили до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», з 01.07.2015р. вони були повернуті у сімю. У січні 2016 року діти знову потрапили до названого вище закладу. Діти контактні, сприймають дитячий будинок як свій дім. Коли поступили, діти були брудні, з педикульозом, коли мати відвідувала дітей, то не казала, що хоче повернути дітей. Відвідувала дітей 1 раз на місяць, з листопада 2016 року стала відвідувати частіше, у квітні приходила нетвереза. У дітей не було належних за віком навичок догляду за собою, молодшій дитині потрібен дефектолог, так як вона дуже погано розмовляє, але мати нічого для лікування дитини не робила. Діти втратили надію, що мати їм допоможе у житті. Старша дівчинка у сімї виконувала обовязки дорослої, фактично взяла на себе догляд за молодшою сестрою. Діти з радістю повернулися до центру вдруге. Свідок [PERSON] рідна тітка відповідачки, пояснила, що [PERSON] раніше працювала медсестрою, потім почала пити разом зі своєю мамою, внаслідок чого її звільнили з роботи. Її співмешканець потрапив до вязниці за вбивство батька та діда відповідачки, вона залишилася сама, народила другу дитину від іншого чоловіка. Вона допомогла [PERSON] купила будинок у смт. Приколотне. Однак племінниця продовжувала пити, діти були в холоді, не доглянуті, були випадки, що грілися у собачій будці, у соломі. Їй часто доводилося забирати дітей до себе, щоб їх обігріти та нагодувати. Три роки тому діти у холодну пору року серед ночі прибігали до неї, щоб врятуватися, так як їх вигнав з дому пяний співмешканець їх бабусі (матері відповідачки). У липні місяці 2015 року, після того як [PERSON] повернули дітей з КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», вона знову почала зловживати алкоголем, її старша дочка тікала з дому. Про дітей вона не турбується взагалі, город не саджає, в грудні 2015 р. субсидію пропила, залишилася без дров. За своїм характером вона взагалі не здатна виховувати дітей. [PERSON], вислухана судом відповідно до вимог ст. 171 СК України, пояснила, що мама дуже часто вживала алкоголь, абсолютно самоусунувшись від догляду за дітьми. Вона з сестрою раніше часто змушені були іти до [PERSON], оскільки вдома було неможливо жити. Вона як старша сестра змушена була повністю взяти на себе догляд за молодшою сестрою. Вже проживаючі у селищі Приколотне вони з сестрою закривалися у кімнаті, щоб не бачити того, що відбувалося, коли у матері збиралися пяні компанії з чоловіками. Дитина заявила про категоричне небажання повертатися до матері та зазначила, що боїться за майбутнє молодшої сестри, коли вона поїде навчатися, якщо [PERSON] буде повернута до матері. Суд не запрошував у судове засідання молодшу дитину [PERSON], погодившись з думкою представника позивача [PERSON] та практичного психолога [PERSON] про недоцільність цього, так як дитині лише девять років, у неї сильно виражений дефект мови, якого дівчинка дуже соромиться і при намаганні незнайомих людей поспілкуватися з нею завжди мовчить. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.п.2,4 ч.1 ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, або якщо вони є хронічними алкоголіками. Встановивши на підставі наданих доказів обставини справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] упродовж багатьох років свідомо нехтувала своїми обовязками по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, не піклувалася про їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляючись тим самим від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, що стало підставою для повторного поміщення дітей до спеціального закладу на тривалий строк. При цьому вона постійно зловживала алкоголем, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Зібрані докази безсумнівно свідчать про наявність підстав для задоволення позову. Заперечення відповідачки з посиланням на те, що вона вже кинула пити, працевлаштувалася, не свідчать про відсутність підстав для задоволення позову, так як декілька останніх місяців, упродовж яких відповідачка намагається змінити своє життя на краще, не розсіюють обґрунтовані доказами сумніви щодо незворотності цих змін, оскільки цьому передувало багаторічне нехтування з боку [PERSON] своїми батьківськими обовязками, внаслідок чого діти фактично упродовж всього свого життя були на межі виживання. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України з відповідача слід стягнути аліменти на утримання кожної дитини у межах заявлених вимог у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України аліменти належить перераховувати на особисті рахунки дітей у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». За правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (640,00 +640,00), виходячи з того, що задовольняється як вимога про позбавлення батьківських прав, так і вимога про стягнення аліментів.

Outcome: approved