overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В підготовче засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За приписом ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року, про що свідчить актовий запис № 88, Новенської селищної ради Кіровського району міста Кіровограда. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сімї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню. Судові витрати, згідност.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилається на те, що шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2009 року, про що свідчить актовий запис № 2451, Центрального відділу реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сімї є неможливим та марним. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем у них не склалось через різні погляди на сімейне життя, різні характери та повну відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини та вести спільне господарство. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 18, 55, 110, 112 СК України. Ухвалою від 01.03.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 23.07.2018 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2015 року, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 6). При цьому, з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї, що, як наслідок, призвело до того, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин та припинило вести спільне господарство. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, а відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітини, а тому позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на її користь страхове відшкодування в розмірі 17 914,07 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1 763,92 грн., витрати від інфляції в розмірі 781,05 грн., 3% річних у розмірі 206,13 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 880,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.02.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. Згідно постанови Корабельного районного суду м.Миколаєва від 14.04.2017 року, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта». У зв'язку з зазначеним та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON], який діє від імені [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 30 травня 2016 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 гривень. Відповідач зобовязався повернути грошові кошти у такій самій сумі до 1 листопада 2016 року. [PERSON] ухиляється від виконання цього грошового зобовязання. Тому представник позивача [PERSON] просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 100000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] не зявився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується численною судовою кореспонденцією (а.с.12, 15, 19, 20). Чергове відкладення судового засідання призведе до невиправданого затягування розгляду цивільної справи понад 8 місяців. На підставі ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача (а.с.25). Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши поданий ним пись-мовий доказ, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 30 травня 2016 року [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 100000 гривень. [PERSON] зобовязався повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі до 1 листопада 2016 року. Ці обставини підтверджуються копією розписки від 30 травня 2016 року (а.с.2). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позико-давцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені дого-вором. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень. Встановлено, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] повернув отримані ним грошові кошти. Ця обставина свідчить про те, що у нього виник борг за договором позики в розмірі 100000 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного погашення цього боргу. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути борг за договором позики в розмірі 100000 гривень. Як вбачається з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю, зокрема інваліди ІІ групи, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Встановлено, що [PERSON] є інвалідом війни ІІ групи. Це підтверджується копією відповідного посвідчення серії Б №019800 від 29 вересня 2015 року (а.с.3). Тому позивач звільнений від сплати судового збору в розмірі 1000 гривень. Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В грудні 2017 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання однією сімєю з [PERSON], померлим 09 липня 2015 року, на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що є єдиною спадкоємцею за заповітом після померлого батька [PERSON] З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась, оскільки протягом 2014 року постійно проживала з батьком за місцем його реєстрації та доглядала його, і фактично прийняла спадщину. Однак через відсутність у неї факту прийняття спадщини після смерті батька позбавлена права на спадкування спадкового майна. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, заявник вимоги підтримала, представник заінтересованої особи визнав обставини, викладені в заяві. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2015 року помер [PERSON] батько заявника. З довідки, виданої виконкомом Дідовицької сільської ради від 19.07.2015 року, слідує, що разом з померлим [PERSON], в с. Дідовичі Новоград-Волинського району Житомирської області, по вулиці Польова, 6, дійсно проживала без реєстрації його дочка [PERSON] до дня його смерті, тобто по 09.07.2015 року. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталась, на день смерті спадкодавця зареєстрована за однією адресою не була, тому нотаріусом 22.06.2016 року у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник та померлий [PERSON] дійсно постійно проживали однією сімєю на час відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту не повязане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, а саме можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

В грудні 2017 року заявниця [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, права на яке вона не може оформити, оскільки в її свідоцтві про народження батько записаний як [PERSON] замість правильного [PERSON], тому просить встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON], [INFO]. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримують, просять задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON], [INFO]. Представник заінтересованої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, що стверджується паспортними даними та записами в її свідоцтві про народження. 13 липня 1994 року вона уклала шлюб з [PERSON], після чого змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, про що 03 листопада 2008 року Звиняцькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис за №23 та видане свідоцтво про смерть. В свідоцтві про народження заявниці батько зазначений як [PERSON] (запис в свідоцтві здійснено російською), хоча в усіх інших документах батько значиться як [PERSON], через розбіжності в документах не може оформити спадщину. Відповідно до довідки №43 від 30 січня 2017 року, виданої Звиняцькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], який помер [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS], зареєстровані і проживали: дружина - [PERSON], померла 04 травня 2016 року, дочка - [PERSON], 1955 р. н., зять - [PERSON], 1950 р. н., онука - [PERSON], 1994 року. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо, що позбавляє заявницю можливості оформити спадкові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказав, що відповідно до умов договору позики від 28 вересня 2017 року та розписки про надання позики він позичив [PERSON] грошові кошти в національній валюті в сумі 20000 гривень з терміном повернення до 26 листопада 2017 року. На неодноразові прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає, уникає зустрічі та відмовляється виконувати умови договору. В зв'язку з такими обставинами позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 20000 грн. боргу та судові витрати в розмірі 640 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву, просить справу розглядати без нього, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 вищезазначеного Кодексу на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 28 вересня 2017 року позичив в [PERSON] - 20000 гривень, що стверджується відповідною розпискою. Термін повернення грошових сум до 26 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 640 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2000 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 232. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору сторони не мають, діти залишаться проживати разом із відповідачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 року, шлюб зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 232. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 10 серпня 2013 року у виконкомі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №6. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На сьогоднішній день відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів дружини та чоловіка, різні погляди на вирішення сімейних проблем, через що спільне подружнє життя неможливе. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 10 серпня 2013 року у виконкомі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Синенко (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], актовий запис №6 (свідоцтво про шлюб І-ФП №092797, видане 10 серпня 2013 року). Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved