Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Відповідач, [PERSON] , позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія сертифікату серії [NUMBER] про інвалідність [PERSON] ; копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.06.2020р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2005р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 07.06.2005р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. А, прибудова літ. а, а4, веранда літ. а2, тамбур літ. аЗ, вбиральня літ. Ж, Е, сарай літ. З, огорожа № 1-3, 6,9, споруда № 7,8, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2005 р. № 497. Зазначена частина будинку разом з іншими спорудами є окремим житловим будинком, має окремий вхід і вихід, крім того, має окреме водо забезпечення та енергопостачання, але знаходиться у спільній частковій власності, реально не розділена і не виділена, що перешкоджає вільному здійсненню права власності оскільки при розпорядженні власністю необхідно враховувати думку іншого власника. Співвласником іншої частини будинку, як об`єкта нерухомого майна, розташованого в [ADDRESS] є відповідач, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2004 р. № 2250. Фактично будинок поділений на 2 квартири, в одній з котрих проживає позивач, а саме в квартирі [ADDRESS] . Крім того, в домоволодінні є господарські будівлі та споруди, які також фактично поділені між співвласниками. Так, в користуванні позивача знаходиться тамбур літ. а, а4, сарай літ. З, вбиральня літ. Ж, огорожа № 6,9, споруда № 8. В фактичному користуванні відповідача знаходиться квартира [ADDRESS] . Так, рішенням [ADDRESS] суду [ADDRESS] області від 07.06.2005 р. за позовом відповідача [PERSON] до позивача [PERSON] виділено: [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] [ADDRESS] , яка складається з приміщення [ADDRESS] - веранда площею 6,9 кв. м, № 2 коридор площею 4,5 кв. м, № 3 - кухня площею 8,3 кв. м, № 4 - житлова площею 9,9 кв. м, № 5 - житлова площею 10,5 кв. м. [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] А квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщення [ADDRESS] - коридор площею 7,6 кв. м, № 2 - кухня площею 9,3 кв. м, № 3 - житлова площею 10,6 кв. м, № 4 - житлова площею 9,9 кв. м. Також, у відповідності із зазначеним судовим рішенням поділено земельну ділянку по 370,50 кв. м кожній стороні. На підставі судового рішення між сторонами було встановлено огорожу, яка зображена на схемі розташування будівель і споруд в технічному паспорті. Таким чином, співвласники фактично провели поділ спільної часткової власності та встановили порядок користування земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, про що свідчить судове рішення від 07.06.2005 р., справа № 2-360/2005 р., яким проведено поділ зазначеного житлового будинку. Інформацію до Державного реєстру речових прав внесено як спільну часткову власність, що позбавляє самостійно, без іншого співвласника користуватися майном, тому виникла необхідність звернутися до суду із заявою про припинення права спільної часткової власності. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~358\~ЦК України,\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ч. 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку. Як було встановлено судом, сторони по справі фактично провели поділ спільної часткової власності та встановили порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, про що свідчить судове рішення від 07.06.2005 р., справа № 2-360/2005 р., яким проведено поділ зазначеного житлового будинку, але належність майна на праві спільної часткової власності не дає їм можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому сторони були змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Outcome: approved