Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] В подальшому позивач змінив позовні вимоги, а саме просив визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2016 між позивачем та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір купівлі-продажу, на підставі якого позивачем набуто у власність вище вказану квартиру. Колишній власник - [PERSON] визнала перехід права власності на спірну квартиру на підставі Договору іпотеки до нового кредитора - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», яким після оформлення права власності було змінено замки. Після укладення Договору купівлі-продажу, позивачем з'ясовано, що у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] та відповідач. 12.09.2016 позивач отримав відмову щодо зняття з реєстрації відповідача. Разом з тим, позивач, як новий власник, вважає, що відповідач порушує його право власності, в добровільному не знімається з реєстрації, у вказаній квартирі не проживає, членом сім'ї позивача не є, будь-які домовленості з приводу проживання останнього у квартирі позивача між сторонами відсутні. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду представником позивача надано заяву, відповідно до якої останній просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10). У вказаній квартирі відповідно до Довідки від 09.09.2016 № 10/07 зареєстровані - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до Довідки № 1724/50 про зняття з реєстрації місця проживання, [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв'язку із втратою права власності на житло з 10.09.2016 за договором іпотеки № 74355 від 26.12.2007, заява № 237 від 11.07.2016 (а.с. 13). За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, відповідач - [PERSON], [INFO] станом на 19.05.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Вказаною статтею також передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, відповідач не є членом сім'ї позивача, жодних домовленостей між сторонами з приводу подальшого проживання відповідача у спірній квартирі після втрати попереднім власником [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно, - не існує, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для подальшого користування спірним нерухомим майном, а відтак тому позовна вимога про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved