Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

В грудні 2018 року позивач, звертаючись з позовом до суду, просить визнати за нею майнові права на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі, загальною проектною площею 149,5 кв.м., та на двокімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі, загальною проектною площею 116,5 кв.м., у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] , як на частку в об`єкті незавершеного будівництва; визнати Договір відступлення права вимоги (цесії) від 10.09.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] припиненим з 11.10.2018 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 18.02.2004 року між позивачем та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» було укладено Договір про спільну діяльність щодо пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку у формі простого товариства. Об`єктом пайової участі є трьохкімнатна квартира [ADDRESS] на 20-му поверсі. Згідно договору пайової участі, пайщик зобов`язується в якості свого вкладу у спільну діяльність щодо пайової участі у будівництві, внести грошові кошти в сумі, еквівалентний 258635 доларів США. 05.03.2004 року між позивачем та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про спільну діяльність, якою змінено Об`єкт пайової участі на наступний: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] 20-му поверсі та двокімнатна квартира [ADDRESS] на 20-му поверсі. Крім того, Додатковою угодою збільшено розмір пайової участі Пайщика у будівництва до 460180 доларів США та змінено порядок, етапи та розмір внесення пайових платежів. Загальний розмір грошових коштів, сплачених позивачем на користь відповідача становить 2412121,05 грн, що є еквівалентом 460180 доларів США. Таким чином, позивач зазначає, що набула майнових прав на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі, та на двокімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі. 10.09.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір відступлення права вимоги. Проте, відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором цесії від 10.09.2018 року та не здійснив оплату за відступлені права на користь позивача. 30.11.2018 року позивач отримала від відповідача лист-звернення від 26.11.2018 року, в якому міститься вимога щодо передачі йому оригіналу Договору пайової участі, усіх додатків до нього та інших пов`язаних з ними документів. Враховуючи зазначене, позивач звертається до суду за захистом своїх невизнаних та оспорюваних майнових прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року дану позовну заяву передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року позовну заяву прийнято до та призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, також зазначив, що просить провести розгляд справи за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованих листів за адресою зареєстрованого місця проживання, окрім того повідомлений оголошенням опублікованим від 11.09.2019 року, на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв та пояснень не надав. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до положення статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність»). Судом встановлено, що 18.02.2004 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» було укладено Договір про спільну діяльність щодо пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку у формі простого товариства № 0478/322-147р. Згідно п. 1.1 зазначеного Договору сторони зобов`язалися спільно діяти без створення юридичної особи на підставі об`єднання своїх пайових внесків шляхом простого товариства для досягнення спільної мети: будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Об`єктом пайової участі є трьохкімнатна квартира [ADDRESS] на 20-му поверсі загальною проектною площею 149,5 метрів квадратних, що передбачено п. 3.2. Договору пайової участі. Відповідно до п. 3.1 Договору пайової участі, Пайщик зобов`язується в якості свого вкладу у спільну діяльність щодо пайової участі у будівництві, внести грошові кошти в сумі еквівалентній 258635 доларів США, у гривнах за офіційним курсом НБУ на момент внесення поетапно: - еквівалент 129318 доларів США - протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.05.2004 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.08.2004 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.11.2004 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.02.2005 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.05.2005 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.08.2005 року; - еквівалент 18477 доларів США - у строк до 18.11.2005 року. На виконання п. 3.1 Договору пайової участі, [PERSON] було сплачено на користь ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» перший платіж у розмірі 689329,59 грн., що є еквівалентом 129318 доларів США, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру серії 02 БП № 832686 від 19.02.2004 року. 05.03.2004 року між [PERSON] та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про спільну діяльність, якою змінено об`єкт пайової участі, а саме на: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі за загальною площею 149,5 кв.м., та на двокімнатну квартиру [ADDRESS] на 20-му поверсі загальною проектною площею 116,5 кв.м. Зазначеною Додатковою угодою № 2 від 13.01.2005 року та Додатковою угодою № 3 від 27.02.2006 року до Договору про спільну діяльність, сторони вносили зміни до порядку, етапів та розміру пайових платежів, не змінюючи при цьому загального розміру пайової участі Пайщика за договором. Наступні платежі позивач вносила вчасно у строк, порядку та розмірі, встановленому за Договором про спільну діяльність та Додатковими угодами до нього, що підтверджується відповідними копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», новозбудовані об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. Згідно із ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже, чинним на сьогодні законодавством для нерухомого майна передбачена процедура його державної реєстрації, яка міститься у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». За змістом положень статей 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу. Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до положення статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Верховний Суд України у своєму рішенні від 02 жовтня 2013р. у справі № 6-98цс13 висловив таку правову позицію - виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). 10.09.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір відступлення право вимоги (цесії), згідно з яким цедент відступив цесіонарію, цесіонарій набув належне цедентові право вимоги за Договором про спільну діяльність щодо пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку у формі простого товариства № 0487/322-147р. від 18.02.2004 року, предметом якого є будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , укладеним між цедентом та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД». Як вбачається з вищевказаного договору, п. 5 Договору цесії передбачено, що цесіонарій зобов`язується компенсувати цеденту витрати останнього, пов`язані з виконанням своїх зобов`язань за договором пайової участі, та сплатити на користь останнього плату за відступлені права за цим договором у розмірі 2412121,05 грн без ПДВ протягом 30 календарних днів з моменту укладення цього Договору. Компенсація сплачується в безготівковій формі на рахунок № [NUMBER] (рахунок в банку № [NUMBER] ) в АТ «ПриватБанк», м. Київ, Україна, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, одержувач - [PERSON] . Відповідно до Довідки № 3Т5ЕВ58ML69KIHSC від 16.11.2018 року вбачається, що у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Як вбачається з виписки по вищезазначеному рахунку за період з 01.09.2018 року по 19.11.2018 року, відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором цесії від 10.09.2018 року та не здійснив оплату за відступлені права на користь позивача. Пунктом 7 Договору цесії передбачено, що цей договір укладений із «скасувальною обставиною». Згідно з цим Договором «скасувальною обставиною», що призводить до припинення його дії у відповідності до ст. 212 ЦК України сторони вважають: несплату цесіонарієм цеденту компенсації витрат, що передбачено п. 5 даного Договору, в повному обсязі та в строки, встановлені цим договором. Настання «скасувальної обставини» призводить до припинення цього Договору, а сам правочин вважається таким, що не створив жодних правових наслідків. У випадку настання «скасувальної обставини», право вимоги за основним договором не переходить до цесіонарія та залишається у власності цедента та вважається таким, що не було відступлено. Відповідно до ч. 2 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Частиною 1 ст. 598 ЦК України, встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 30.11.2018 року відповідач надіслала лист-звернення позивачу від 26.11.2018 року, в якому міститься вимога щодо передачі йому оригіналу Договору пайової участі, усіх додатків до нього, та інших пов`язаних з ними документів згідно п. 6 Договору цесії. Проте, як вбачається з п. 6 Договору цесії, Договір пайової участі, усі додатки до нього та інших пов`язаних з ними документів передаються цедентом цесіонарію в день належного виконання останнім п. 5 цього Договору. Враховуючи невиконання відповідачем п. 5 Договору цесії, а саме несплату ним компенсації витрат на користь позивача, правочин є таким, що не створив жодних юридичних наслідків, а Договір відступлення права вимоги від 10.09.2018 року, відповідно є припиненим з 11.10.2018 року. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved