Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 21.02.2017 р., 03.04.2017р., будучи належним чином сповіщена, не являлася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO].; копія паспорту позивача із відміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 20.10.2007р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу постійних непорозумінь, різних сімейно-побутових проблем між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини з травня 2016р., з того часу мешкають окремо. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу є четверо дітей: [PERSON], [INFO].н. (на час розгляду справи є повнолітньою), [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., які на даний час мешкають із позивачем. Позивач просить після розірвання шлюбу визначити місце проживання дітей із ним. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже досить тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу сторін, збереження сім'ї сторін буде порушувати інтереси кожного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судові засідання відповідачка, яка була належним чином сповіщена, не явилась, а вимоги щодо зазначення прізвища після розірвання шлюбу є обов'язковими для виконання судового рішення про розірвання шлюбу, суд вважає можливим залишити відповідачці після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved