Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про одруження сторін; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO]; копія паспорту позивача з відміткою про шлюб; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 06 листопада 1999р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим між сторонами поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, вже тривалий час проживають окремо. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не надали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка мешкає із матірю. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В ході розгляду справи відповідачка просила після розірвання шлюбу із позивачем залишити за нею прізвище - «Чакир». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги відповідачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (тривале знаходження малолітньої дитини із матірю з моменту фактичного розпаду сімї, окреме мешкання сторін), суд визначає місце проживання доньки [PERSON] разом із матірю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved