Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Косівської сільської ради, за участі третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказала, що є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, зокрема на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Заповіту померла не залишала, єдиним спадкоємцем є донька позивачка по справі. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) позивачка прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Орган нотаріату, своїм листом роз`яснив про необхідність звернення до суду для вирішення питання спадкування, оскільки є відсутніми правовстановлюючий документ на спадкове майно.Просить визнати за нею право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та при визнанні відповідачем позову повернути 50 % сплаченого судового збору. Відповідач Косівська сільська рада в підготовче судове засідання не з`явилися, подали письмову заяву, в якій просять справу розглядати без їхнього представника, позов визнають в повному обсязі. Від третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] після її смерті [PERSON] відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, зокрема на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов, оскільки іншого способу захисту порушеного права немає. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивача і повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 840,80 гривень згідно квитанції АТ «Ощадбанк» № 19381 від 19.10.2020 року, що становить 420,40 гривень.

Outcome: approved