Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

в грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 207 243 грн. 31 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 06.02.2020 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, банківськими тарифами. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит, внаслідок чого станом на 28.10.2020 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 242 402 грн. 19 коп., в тому числі: заборгованість за поточним кредитом - 140 169 грн. 95 коп., заборгованість за простроченим кредитом - 67 073 грн. 36 коп., заборгованість за процентами - 12 019 грн. 92 коп., заборгованість за простроченими процентами - 23 138 грн. 96 коп. Позивачем заявлено до стягнення 207 243 грн. 31 коп. (заборгованість за кредитом). Ухвалою суду від 28.12.2020 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором Зокрема судом встановлено, що між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 06.02.2020 року був укладений кредитний договір б/н. Договір складається з трьох окремих анкет-заяв позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту (підписаних позичальником). Водночас, надані позивачем витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signfture, Умови і Правила надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного сторонами 06.02.2020 року, а викладені в них умови не можуть бути прийняті судом до уваги (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в подібній справі за № 342/180/17). Підписаний сторонами кредитний договір діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до договору банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив у розмірі 200 000 грн. зі строком користування протягом 240 місяців. Згідно підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у пільговий період у розмірі 0,00001 % річних від розміру заборгованості та поза межами пільгового періоду - у розмірі 37,2 % річних від розміру заборгованості за кредитом, а на прострочену заборгованість - у розмірі 74,4 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.10.2020 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 242 402 грн. 19 коп., в тому числі: заборгованість за поточним кредитом - 140 169 грн. 95 коп., заборгованість за простроченим кредитом - 67 073 грн. 36 коп., заборгованість за процентами - 12 019 грн. 92 коп., заборгованість за простроченими процентами - 23 138 грн. 96 коп., що підтверджується розрахунком боргу, випискою з рахунку позичальника, яка підтверджує факт користування позичальником кредитними коштами. Позивачем заявлено до стягнення 207 243 грн. 31 коп. (заборгованість за кредитом). Доказів неправильності розрахунку заборгованості за кредитом, альтернативного розрахунку заборгованості або відсутності останньої відповідачем надано не було. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з викладеного, тягар доказування покладається на сторони. Водночас, принцип диспозитивності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В судовому засіданні від 14.04.2021 року, проведеному за участю відповідача, останній, обґрунтовуючи свої заперечення проти заявлених позовних вимог, обмежився лише посиланням на ймовірне неукладення між ним та позивачем кредитного договору. Проте, жодних доказів на підтвердження своєї позиції суду не надав. За встановлених обставин, на підставі ст.ст. 526,530 ЦК України підтверджена в судовому засіданні заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3 108 грн. 65 коп.

Outcome: approved