Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2011 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0253/74/25944. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 390 144, 28 грн., строком до 15.07.2033 року, зі сплатою 14,50% річних за користування кредитними коштами, а [PERSON] зобов'язувалась здійснювати погашення кредиту щомісячно у розмірі згідно графіку його погашення, а також погашати відсотки за користування кредитом до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі кредиту. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту банк уклав з [PERSON] договір поруки від 15.07.2011 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. ПАТ «Райффайзен банк Аваль» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідачі в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушують та не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідачів по кредитному договору перед позивачем, а саме заборгованість по кредиту в загальній сумі 395 003,23 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно. Також просив стягнути солідарно з відповідачів сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідачів, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 15.07.2011 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» уклав з [PERSON] кредитний договір № 014/0253/74/25944. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 390 144, 28 грн., строком до 15.07.2033 року, зі сплатою 14,50% річних за користування кредитними коштами (а.с.9-16). В порядку забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту банк уклав з [PERSON] договір поруки від 15.07.2011 року. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, що випливають з умов кредитного договору. Поручитель відповідає за виконання забезпечених зобов'язань у тому ж обсязі, що й позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (належного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед [PERSON] свої зобов'язання, передбачені умовами договору, а остання в свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов'язувалася погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно п. 13.3 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Відповідно до п. 9.1.2, п. 9.2.8 кредитного договору позивач має право вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, плату процентів, комісій, пені, штрафів та інших платежів відповідно до умов цього договору, у разі порушення позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених цим договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 9.3.2 кредитного договору встановлено, що у випадку направлення кредитором письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості, позичальник повинен здійснити відповідне дострокове погашення заборгованості, відповідно до умов, зазначених у такому повідомленні. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги, кредитор має право пред'явити вимогу поручителю та вжити інші заходи для стягнення заборгованості за кредитним договором, які не суперечать чинному законодавству України. Як вбачається з матеріалів справи, вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з порушенням його виконання направлена відповідачам 29.08.2013 року за вих.№114-17-0-00/901 та № 114-19-0-00/899 (а.с.29-30). В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не виконують свої зобов'язання по кредитному договору № 014/0253/74/25944 від 15.07.2011 року та протягом тривалого часу не розраховуються з позивачем, внаслідок чого станом на 27.09.2013 року виникла загальна заборгованість по кредиту в сумі 395 003,23 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 344 816,90 грн., заборгованості за відсотками 26 849,68 грн.; пеня в сумі 23 336,65 грн., яка підлягає до стягнення солідарно з відповідачів. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved