Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без його участі. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у попереднє судове засідання також не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: - копія судового наказу Ренійського районного суду Одеської області від 19.12.2007 року, згідно якого з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 2 029 грн.; - копія розрахунку заборгованості за договором від 08.12.2005 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та выдповыдачем [PERSON], згідно якого станом на 31.08.2014 р., загальна сума заборгованості за кредитом у нього складає 7 563,34 грн.; - копія заяви [PERSON] від 08.12.2005 року на адресу позивача про надання йому кредитного ліміту на платіжну картку; - копія Умов та Правил надання банківських послуг; - копія паспорту громадянина України на ім'я відповідача [PERSON], серії [NUMBER], виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 17.08.1998 року; - копія довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, серія АА № 241170 від 21.07.2009 року про реєстрацію позивача, як юридичної особи; - копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк»; - копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - ПАТ КБ «ПриватБанк», серія А01 № 054809 від 17.07.2009 р.; - копія першої сторінки розділу «1. Загальні положення» статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що у зв'язку зі зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк»; - платіжне доручення про сплату судового збору. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями відповідно до укладеного договору у формі заяви, від 08.12.2005 року, у розмірі 7 563,34 грн., яка складається з наступного: 6 726,99 грн. - загальної суми заборгованостей за кредитом та процентами за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 336,35 грн. - штрафу (процентна складова). Заявлені позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань та ухиленням від їх виконання. 08.12.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір, у формі заяви, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 2 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, позивач тим самим погодився з тим, що надання йому банківських послуг буде здійснюватися відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Підписання даного договору відповідачем є прямою і безумовною його згодою що до прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Згода на умови договору підтверджена також підписом [PERSON] у заяві. При укладенні договору сторони керувалися також вимогами ч.1 ст.634 ГК України. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього на 31.08.2014 року склалася заборгованість за кредитними зобов'язаннями у розмірі 7 563,34 грн. Судовим наказом Ренійського районного суду Одеської області від 19.12.2007 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 2 029 грн. Таким чином, сума кредитної заборгованості, яка склалася після винесення судового наказу про стягнення заборгованості та щодо погашення виниклої заборгованості, питання про погашення якої сторонами у добровільному порядку не вирішено, станом на 31.08.2014р., становить 7 563,34 грн. (8 755,99 грн. - 2 029 грн.), з яких 6 726,99 грн. - загальна сума заборгованостей за кредитом та процентами за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 336,35 грн. - штрафу (процентна складова). Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження наданими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1056 1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», тобто до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1045-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Між позивачем та [PERSON] 08.12.2005 року був укладений кредитний договір (заява та Умови та Правила надання банківських послуг), ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які позичальник неналежним виконанням прийнятих на себе зобов'язань порушив. Позивач, зі своєї сторони, зобов'язання за кредитним договором виконав та видав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно укладеного кредитного договору (Умови та Правила надання банківських послуг) підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 31.08.2014 р. загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 7 563,34 грн. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), повинен також оплати винагороди банку (п. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг). Згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Розрахунок розміру відсотків та штрафу наданий суду позивачем, як доказ заявлених вимог, знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобов'язання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З ст. 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст.549 ЦК України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Стаття 624 ЦК України визначає, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов'язань, неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань мало наслідком невиконання в повному обсязі взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, означені обставини підтверджені позивачем наданими суду вищеозначеними доказами. Звернення до суду з вимогами про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань. За наявності представлених доказів позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved