Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просить визнати [PERSON] обмежено дієздатною. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [PERSON], яка ї бабусею, після перенесених інсультів в 2011 та 2013 роках, неодноразово проходила лікування в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради та перебуває на обліку в цьому лікувальному закладі. До вересня 2015 року наслідки її психічного захворювання, а саме: підпали майна, викидання майна на вулицю, привселюдне роздягання, а також ходіння в холодну пору роздягненою та босою, сімєю переносились терпляче, без прибігання до направлення на лікування. З вересня місяця 2015 року до їхнього домоволодіння по вул. Набережна,7 в м. Сміла почала навідуватись [PERSON] з метою провідати та поспілкуватись із бабусею, але після цих відвідувань [PERSON] ставала неконтрольованою, без попередження своїх близьких зникала з дому, а після повернення до дому ставала агресивною, погрожувала підпалити дім та знищити майно. З цього приводу нею та її батьками було висловлене зауваження в адресу [PERSON] про недопустимість налаштування хворої [PERSON] проти сімї. В подальшому, з їхнього дому стали зникати цінні речі, гроші та продукти харчування. Після кожного перебування в помешканні [PERSON] [PERSON] вдома вела себе агресивно, влаштовувала скандали, доходило до того, що розмахувала в помешканні сокирою з наміром зарубати того хто їй попадеться та пошкодила меблі. 01 жовтня 2015 року [PERSON] після прибуття від [PERSON] вдома вчинила черговий скандал, з погрозами вчинити підпал помешкання, все потрощити, всіх повбивати, постелила з ганчірок на цементній підлозі літнього душу постіль, впала на неї і стала кричати та звати на поміч сусідів і міліцію. Оскільки ситуація набрала потреби невідкладної медичної допомоги, нею та батьками була викликана відповідна служба та хвору [PERSON] в супроводі працівника міліції, матері [PERSON] та батька - [PERSON], без насильства, було доставлено в лікувальний заклад КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня». Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що наявний у її бабусі психічний розлад здоров'я істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заявниця [PERSON] просила суд обмежити цивільну дієздатність [PERSON], а також призначити її піклувальником останньої. 06 листопада 2015 року [PERSON] в доповнені до попередньої заяви просила визнати [PERSON] недієздатною. Представник органу опіки та піклування в особі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради [PERSON] проти визнання [PERSON] недієздатною не заперечує. За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно ч.1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а згідно ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана, зокрема, і членами її сім'ї. Визначення наявності або відсутності психічного розладу, а також його стійкості або тимчасовості є виключною компетенцією лікарів-психіатрів. За правилами ч. 1 ст. 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Таким чином, для встановлення психічного стану особи при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або про визнання її недієздатною за наявності певних даних про психічний розлад її здоров'я, призначення судово-психіатричної експертизи є обов'язковим та необхідним. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON], [INFO], знаходилася на лікуванні в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» в 2013 та 2014 роках, а востаннє перебувала на стаціонарному лікуванні в сомато-психіатричному відділенні №10 для геріатричних пацієнтів з супутніми сомато-неврологічними розладами із 01 по 09 жовтня 2015 року. Остання госпіталізація була здійснена швидкою допомогою у звязку із погіршенням психічного стану на тлі внутрішньо сімейного конфлікту у супроводі фельдшера, працівника міліції та дочки [PERSON] З огляду на ці обставини суд для з'ясування обставин справи, що мають суттєве значення для її правильного вирішення, ухвалою від 19 листопада 2015 року призначив по справі судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану [PERSON], проведення якої доручив експертам комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради. Згідно акту комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №114 від 04 березня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі органічного психічного розладу судинного ґенезу після перенесених повторних мозкових інсультів, з проявами парціального недоумства і з параноідною симптоматикою через що на теперішній час вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Цього ж дня до суду із письмовою заявою звернулася [PERSON], в якій вона просила допустити до участі в розгляді справи її представника на підставі довіреності [PERSON], який безпосередньо приймав участь під час проведення експертами амбулаторної судово-психіатричної експертизи. За клопотанням [PERSON] судом проведено допит свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами та подругами [PERSON] Зазначені свідки надали інформацію, яка стосувалася наявності складних внутрішньо сімейних відносин, які склалися між [PERSON] з одного боку та дочкою, зятем та онукою з іншого боку. Ці свідки характеризували [PERSON] як позитивну добру та чуйну людину, яка як людина похилого віку потребує турботи та уваги. На запитання щодо оцінки психічного стану [PERSON] ці свідки були неконкретними та непослідовними. В той час, як допитані за клопотанням заявниці свідки [PERSON] та [PERSON], відповідно племінник та дочка [PERSON], показали суду, що після перенесених останньою інсультів вона сильно змінилася, почала уходити із дому, конфліктувати із членами родини, блукала по вулиці не знаючи як попасти додому, тобто її поведінка була неадекватною. Представник [PERSON] [PERSON] стверджував, що із жовтня 2015 року через конфлікт із членами своєї родини [PERSON] вимушено мешкає в домоволодінні [PERSON] Конфлікт викликаний тим, що родина [PERSON] не має власного житла, а тому вони бажають заволодіти житлом [PERSON] домоволодінням №7 по вул. Набережній в м. Смілі. Також [PERSON] стверджує, що висновок експертів щодо неможливості [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними є неприпустимим доказом, оскільки ґрунтується лише на даних медичної карти [PERSON] та даних отриманих під час проведення експертного огляду підекспертної без використання будь-яких обєктивних відомостей про соціальну та побутову поведінку під експертної особи. Разом з тим, [PERSON] питання про призначення по справі повторної або додаткової експертизи не ставить. Відповідно до ч.2 ст. 147 ЦПК України суд має право за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку. Усне пояснення заноситься до журналу судового засідання. В судовому засідання 17 травня 2016 року членом комісії, судово-психіатричним експертом [PERSON] надані розяснення експертного висновку від 04 березня 2016 року. Зокрема, [PERSON] показав, що експерти досліджували не тільки документацію хворої [PERSON] із психіатричної лікарні, а вивчали і медичну документацію із інших медичних установ, і саме поєднання цих досліджень із безпосереднім оглядом хворої, надало можливість прийти експертам до беззаперечного висновку щодо її психічного стану на сьогоднішній день. Так експерти намагалися зясувати чи є психічний розлад хворої тимчасовим, чи такий її стан носить стійкий хронічний характер. Зясувалось, що в психіатричну лікарню [PERSON] попала вже із встановленим психіатричним діагнозом після перенесеного в лютому 2013 року ішемічного інсульту. Ще на той час лікарі висловлювали підозру психіатричного розладу хворої, але лікарі терапевти або неврологи не мають права встановлювати психіатричний діагноз. Влітку 2013 року [PERSON] попадає в геріатричне відділення психіатричної лікарні де кваліфіковані лікарі-психіатри ставлять їй психіатричний діагноз судинний психоз. Протягом наступних 2-3 років лікарі-психіатри спостерігають продовження психічних розладів хворої [PERSON] В ході проведення експертизи [PERSON] оглядав судовий психолог, який виявив грубі порушення памяті, уваги, специфічні порушення мови, загальне зниження інтелектуальної продуктивності до рівня дефекту, тобто до хворобливого незворотного стану. Тобто судовий психолог підтверджує психіатричний діагноз лікарів психіатрів трирічної давнини. При цьому, [PERSON] наголошує на тому, що внутрішньо сімейні стосунки [PERSON] із членами своєї родини є вкрай напруженими і складними, але цю проблему експерти не вирішують, а лише констатують той факт, що [PERSON] є психічно хворою людиною. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатною, оскільки вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки на даний час відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення опіки над [PERSON] заява [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, ст.ст. 30, 36, 40, 60 ЦК України,

Outcome: partial