Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], який уточнив в березні 2015 року, посилаючись на те, що згідно договору позички від 05.11.2013р. з відповідачем передав йому в безоплатне користування 3/100 частини адміністративного приміщення за адресою: м.Роздільна Одеської області, вул.. 40 Років Перемоги, 3, яке складається з торгового залу площею 47,7 кв.м. 08.10.2014р. вказаний Договір було розірвано, але відповідач не виконав умов договору, а саме: відповідно до п.1.1. Договору за період з 26.08.2014р. по 08.10.2014р. не сплатив за користування електроенергією кошти в сумі 1406 грн. 19 коп. В порушення п.1.1. договору не повернув обєкт в належному стані, а саме: пошкодив повітряні витяжки на обєкті Договору у кількості 2 шт. вартістю 180 грн. кожна на суму 360 грн., а також тенісний стіл вартістю 8\~ 556 грн., а всього пошкоджено майна на загальну суму 8\~ 916 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за електроенергію в сумі 1406 грн. 19 коп., а також майнову шкоду, завдану пошкодженням майна в сумі 8\~ 916 грн., і судові витрати на суму 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали. Заперечення мотивували тим, що згідно акту-приймання передачі від 04.10.2014р. він повернув обєкт Договору позички - торговий зал 47,7 кв.м позивачу, і будь-яких претензій щодо технічного стану обєкту позивач не мав. Крім того, тенісний стіл за договором позички йому не передавався. Наявність пошкоджень майна позивачем не доведена. Що стосується електроенергії, то сторони при передачі обєкту позички 04.10.2014р. дійшли згоди, що відповідач достроково припиняє користування обєктом, в який вклав свої кошти, а відповідач не має до нього ніяких претензій. Просили в позові відмовити. (а.с.68). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно Договору купівлі-продажу від 25.10.2000р. позивач [PERSON] є власником 3/100 частин адміністративного приміщення по вул..40 років Перемоги, 3 в м.Роздільна Одеської області, що складається з торгового залу 47,7 кв.м, підсобки 8,8 кв.м, коридору 6,4 кв.м, підсобки 15,7 кв.м, кухні 32,2 кв.м, коридору 8,10 кв.м, коридору 7,7 кв.м, загальною площею 126,6 кв.м (а.с.99). 05.11.2013р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позички, згідно умов якого позивач передав відповідачеві у безоплатне користування на строк до 05.10.2015р. торговий зал 47,7 кв.м адміністративного приміщення по вул..40 років Перемоги, 3 в м.Роздільна Одеської області. Передача обєкту підтверджується актом приймання передачі обєкта від 05.11.2013р. торгового залу 47,7 кв.м в справному технічному стані, належному до експлуатації (а.с.58). Згідно п.1.1. Договору позички користувач [PERSON] зобовязався, зокрема, нести повну відповідальність за збереження, експлуатацію обєкта, здійснювати оплату послуг за користування водою, електроенергією, природним газом щомісячно в строки, визначені відповідними договорами на користування водою, електроенергією, природним газом згідно показань відповідних приладів обліку, у випадку припинення Договору повернути позивачу обєкту в належному стані не гіршому ніж під час передачі його у користування з урахуванням фізичного зносу, якщо обєкту заподіяна шкода з вини користувача, то відшкодування збитків проводиться за рахунок останнього відповідно до чинного законодавства. Згідно п.1.3. Договору передача обєкту в користування здійснюється за актом приймання-передачі. П.5.2. Договору передбачає, що позичка вважається поверненою користувачем з моменту підписання акта приймання передачі позички сторонами (а.с.55-56). Судом встановлено, що фактично позивач передав в безоплатне користування відповідачу всі належні йому на праві власності 3/100 частини адміністративної будівлі, а не тільки торговий зал площею 47,7 кв.м, як зазначено в Договорі, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Електричний лічильник встановлений для обліку спожитої електроенергії на всій належній позивачу частині адміністративної будівлі. Окремо на торговий зал 47,7 кв.м електролічильник не встановлювався. Споживання та облік електроенергії здійснюється на обєкті відповідно до Договору по постачання електричної енергії № 154 від 20.04.2007р., укладений між ВАТ Енергопостачальна компанія Одесаобленерго та ФОП [PERSON] (а.с.76-93). За взаємною згодою сторін Договір позички був розірваний достроково і згідно акту приймання-передачі від 04.10.2014р. [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв майно бара в цілості (а.с.69). При цьому показання електролічильника сторонами Договору не фіксувались. 08.10.2014р. контролером ПАТ ЕК Одесаобленерго на вимогу [PERSON] були зняті покази приладу обліку електроенергії. Згідно довідки Роздільнянського РЕМ ПАТ ЕК Одесаобленерго від 14.10.2014р. № 2163 на обєкті Договору позички за період з 26.08.2014р. по 26.09.2014р. було використано 489 кВтг на суму 723,82 грн. згідно тарифу 1,4802 грн. за кВтг с ПДВ; за період з 27.09.2014р. по 08.10.2014р. було використано 461 кВтг на суму 682,37 грн. згідно тарифу 1,4802 грн. за кВтг с ПДВ, а всього 950 кВтг на суму 1406,19 грн. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно за вказаний період він не оплачував рахунки за електроенергію, оскільки фактично підприємницької діяльності на обєкті не здійснював та позивач до нього таких вимог не заявляв. Крім того, він вклав в поліпшення обєкту власні кошти, а позивач не повернув йому його речі, які залишились на обєкті. Зауважив, що передав позивачу обєкт позички 04.10.2014р. разом з ключами, а тому йому не зрозуміло, чому позивач бажає стягнути з нього витрати за спожиту електроенергію станом на 08.10.2014р. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (Ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобовязується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається в письмовій формі. Згідно ст. 833 ЦК України користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування та зобовязаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного між сторонами Договору позички (п.1.1.) за період з 26.08.2014р. по 04.10.2014р. не здійснював оплату за користування електроенергією на обєкті позички, а тому повинен сплатити позичкодавцеві ї вартість згідно виставлених Роздільнянським РЕМ рахунків: за період з 26.08.2014р. по 26.09.2014р. на суму 723 грн. 82 коп. За період з 27.09.2014р. по 04.10.2014р. покази лічильника не знімались, а зафіксовані вони були станом на 08.10.2014р. в кількості 461 кВтг на суму 682 грн. 37 коп. Відповідач обєктом з 05.10.2014 р. по 08.10.2014р. згідно акту приймання-передачі від 04.10.2014р. не користувався, а тому не повинен сплачувати за спожиту електроенергію за ці дні. 682,37 : 12 днів = 56,86 грн. середній показник споживання електроенергії за 1 день у вказаному періоді. 56,86 грн. х 8 днів = 454 грн. 91 коп. - вартість спожитої відповідачем електроенергії з 27.09.2014р. по 04.10.2014р. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу вартість спожитою ним електроенергію за час користування позичкою в сумі 1178 грн. 73 коп. (723,82 грн. + 454,91 грн.). Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування вартості пошкоджений витяжок та тенісного столу, то вказані вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю заявлених вимог. Так, повітряні витяжки та стіл не були предметом договору позички та за актами приймання передачі майна сторонами не передавались та не повертались. Обєкт позички частина адміністративної будівлі була прийнята від [PERSON] позичкодавцем [PERSON] 04.10.2014р. без зауважень до її технічного стану. Частинами 1,4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, суд виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, досліджує докази, надані сторонами і які відповідають вимогам належності та допустимості доказів. Правовідносини, що виникли між сторонами в цій частині не є договірними, а є деліктними і регулюються гл.82ЦК України. Загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обовязок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Позивач не довів в суді сам факт спричинення шкоди належному йому майну, вину в спричиненні шкоди відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог в цій частині. Покази допитаного в суді свідка [PERSON] вказані факти не підтверджують та є неналежним доказом по справі. Позивач просить суд стягнути з відповідача також понесені ним судові витрати на суму 243, 60 грн. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується відповідними квитанціями та розрахунками (а.с.49, 61, 94-96). Оскільки позов задоволено частково на 11,42%, то в порядку ст..88 ЦПК України \~ суд стягує з відповідача \~ [PERSON] на користь позивача 84,92 грн. судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial