Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Відповідач, у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити, пояснив, що на території його домоволодіння відсутні самовільні будови. Сарай літ. «Ж» , який позивачка вважає самовільною будовою, він придбав у власність на підставі договору дарування від 20.10.1998р. Після отримання в дар житлового будинку [ADDRESS], він дійсно подовжив сарай, але потім зніс його за рішенням суду і більше у дворі нічого не будував. Зараз літ. «Ж» у тому ж вигляді, що і при укладанні договору дарування. Спір між ними про знесення самовільних будов вже був розглянутий Ренійським районним судом. 16.03.2007р. по справі винесено рішення. Зазначене рішення виконано їм у повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2007р. У зв'язку з тим, що він демонтував піч у своєму житловому будинку, а так само пересунув міжкімнатні перегородки в 2010р., він звернувся у виконком Ренійської міської ради з питанням про узаконення перепланування. У зв'язку з цим, йому видали свідоцтво про право власності від 15.11.2010р., яке згодом було скасовано. Його житловий будинок знаходиться в 10 метрах від будинку позивача та внутрішні перепланування жодним чином не зачіпає її права та інтереси. Про те, що будинок позивача перебуває в незадовільному технічному стані він знав ще, не будучи власником сусіднього будинку. Будинок позивача був визнаний відповідною комісією виконкому старим і таким, що не підлягає ремонту ще в 1987 році, у зв'язку з чим, вона була взята на квартирний облік. Однак, позивач скромно замовчує в своєму позові про цей факт, пов'язуючи погіршення технічного стану свого будинку виключно із відповідачем. Відповідач додав, що фотографії, запропоновані позивачем як докази, неможливо використовувати їх в якості таких, тому що по них неможливо визначити дату, місце зйомки, а так само, які саме будівлі та споруди на них зображені. Доводи позивача про те, що одна стіна його сараю літ. «Ж» йому не належить і ця будова має тільки дві стіни, а ворота прикріплені до стіни житлового будинку позивача не відповідає дійсності та спростовуються даними технічного паспорту. Доводи про зливну яму у нього у дворі - теж вигадка. Крім того, додав, що земля, на якій розташовані їх домоволодіння перебувають у комунальній власності, межа між їх дворами умовна, встановлена попередніми власниками будинків за взаємною згодою, межові знаки встановленого зразка та будь-які документи щодо встановлення меж їх земельних ділянок відсутні. Позивач помилково посилається на Закон України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», на ст.376 ЦК України і на ДБН 360-92, як на правову підставу своїх вимог, так як сараї побудовані і придбані їм у власність за довго до їх появи. Позивач, її представник, у судовому засіданні, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд задовольнити позов, пояснивши, що позивач є власником житлового будинку садибного типу [ADDRESS]. Відповідачу належить сусідній будинок [ADDRESS]. Будинок позивача побудований по межі, у зв'язку з чим відсутня відстань, передбачена ч. 2 п. 3.25. ДБН 360-92, тобто для догляду за будинком і здійснення поточного ремонту відстань між бічною межею ділянки і стіною її житлового будинку 1,0 м. Одна із сторін її будинку виходить на сторону сусіда, у якої немає відмостки. Будинок руйнується та дає осідання, тому позивач має намір укріпити даний бік будинку, укріпити фундамент. Також додала, що 16.03.2007р. за таким же спором постановлено рішення Ренійського районного суду Одеської області, згідно якого її та відповідача зобов'язано знести самочинно побудовані будови, що ними було зроблено. Але відповідач знов побудував гараж та періодично продовжує будувати та реконструювати. Відповідач без дозволу відповідної ради, Інспекції ДАБК у Одеській області та затвердженої проектної документації самочинно побудував господарську споруду гараж, у технічному паспорті відповідача зазначено як сарай літ. «Е». Земельна ділянка, на якій знаходиться самочинно побудована господарська споруда - гараж-сарай літ. «Ж», у власності чи користуванні відповідача не перебуває, жодна проектна документація на самочинно збудовану господарську споруду не виготовлялась. Таким чином, позивач вважає, що відповідача необхідно зобов'язати за власні кошти знести самочинно побудовану ним господарську споруду - сарай літ. «Ж» та засипати, викопану на подвір'ї домоволодіння по [ADDRESS], зливну яму. Представник третьої особі, виконкому Ренійської міської ради, Шум О.О., у судовому засіданні вважав необхідним задовольнити позов у повному обсязі. Представник третьої особи, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Грабовська С.В., у судовому засіданні пояснила, що вона знає про спір між позивачем та відповідачем, була у їх будинках. Пояснила, що будинок позивача побудований у 1930-х роках, будинок старий, фундамент піщаний, стіни глинобитні, пояснила, що у відповідача в документах виданих Ренійським БТІ не має штампу про самочинно побудований сарай літ. «Ж». Пояснила, що на сьогоднішній день не зрозуміло на якій висоти підземні, ґрунтові води, тому що не зроблена експертиза. Пояснила, що вона не знає яка відстань між стіною гаража та стіною будинку. Пояснила, що згідно норм ДБН можливо будувати поруч прибудови, сараї, будинки, але це тільки за згодою сусідів. Пояснила, що вона не знає що побудовано поруч із будинком позивача - сарай, або гараж. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія договору дарування від 20.10.1998р.; фотокартки житлового будинку [ADDRESS]; копія технічного паспорту житлового будинку садибного типу [ADDRESS], паспорт складений 19.04.2011р.; копія рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012р.; копія рішення апеляційного суду Одеської області від 26.10.2006р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 16.03.2007р.; копія постанови Ренійського місцевого загального адміністративного суду Одеської області від 28.07.2011р.; копія постанови Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.05.2008р.; копія протоколу № 2 про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку; копія акту перевірки дотримання санітарного законодавства у житловому будинку [ADDRESS] від 31.03.2006р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 41 від 31.01.2003р.; копія акту про обстеження стану житлового будинку від 24.01.2003р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 153 від 26.03.2004р.; копія акту про обстеження стану житлового будинку від 17.06.2004р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 325 від 28.11.2007р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 324 від 27.10.2010р.; копія акту про обстеження технічного стану споруд від 22.11.2007р.; копія договору дарування від 27.04.1977р.; копія висновку про технічний стан приватного житлового будинку від 20.04.2011р. № 14; копія договору про надання правової допомоги [PERSON] від 11.01.2013р.; ордер [PERSON] 15.02.2013р.; витяг з договору про надання юридичних послуг від 25.02.2013р.; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2013р. за № 2873217; копія технічного паспорту житлового будинку садибного типу [ADDRESS], паспорт складений 06.04.2011р.; копія акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.08.2012р.; копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2007р.; копія технічного висновку про стан будівництва домоволодіння [ADDRESS] від 12.11.2009р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 19.08.2010р. № 25/755-638; архівна копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 309 від 15.10.1993р.; копія акту обстеження стану житлового будинку від 12.08.1993р.; копія архівної справи РБТІ на житловий будинок [ADDRESS]; копія довіреності ІДАБК в Одеській області на ім'я Грабовської С.В. від 18.07.2013р. № 113; копія довіреності Ренійської міської ради на ім'я Шум О.О. від 03.01.2013р.; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 23.05.2012р.; копія акту державного виконавця від 04.08.2009р.; копія виконавчого листа Ренійського районного суду Одеської області вид. 05.04.2007р.; квитанція про сплату судового збору. Суд ухвалює рішення на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення відповідача, пояснення представників третіх сторін, вивчивши матеріали справи та надані документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи по суті і підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, [PERSON], є власником домоволодіння [ADDRESS], згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 27.04.1977р. Позивачу виданий 19.04.2011р. технічний паспорт, реєстровий № 32-4760-150, на вищевказаний будинок. [PERSON], згідно договору дарування серії ААМ № 934992 від 20.10.1998р., є власником домоволодіння [ADDRESS], яке складається із: одного житлового глинобитного дому пл. 65,10 кв.м. корисної площі, із них 41,30 кв.м. житлової площі, на земельній ділянки площею 440 кв.м. В договорі вказано, що за заявою власника відчужується житловий будинок літ. «А», вбиральня літ. «Б», майстерня літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «Е», огорожа № 2,3,4, споруда № 1, житловою площею 41,30 кв.м. Суд звертає увагу на те, що в договорі дарування не має гаражу під літ. «Ж». Одна із сторін будинку позивача виходить на сторону відповідача. Уздовж тієї частини стіни будинку, яка виходить на сторону відповідача, немає відмостки. Будинок руйнується та дає осідання. Відповідач скористався частиною стіни будинку позивача, яка виходить йому в двір, без відповідного дозволу побудував гараж, встановив залізні ворота, які однією стороною вмонтовані до будинку позивача. Крім того, в гаражі відповідача виритий підвал, що також приводить до деформації будинку. Гараж-сарай літ. «Ж», згідно тех. паспорту, зведений на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності і не була відведена для цієї мети. Гараж побудований таким чином, що одна із стін будови (гаражу) не належать відповідачу - одна бокова стіна гаражу-сараю літ. «Ж» є стіною сусідньої споруди, яка належить позивачу, яка використовується в якості стіни гаража відповідачем. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2006р. залишено без змін рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 червня 2006р. Згідно рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 червня 2006р., відмовлено у визнанні права власності: [PERSON] на літню кухню пл.. 4,80 кв.м. літ. «Е», сарай та курятник, а [PERSON] відмовлено у визнанні права власності на перебудований сарай літ. «Ж» в гараж. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 16 березня 2007р. зобов'язано: 1) [PERSON] знести самочинного побудований на території домоволодіння [ADDRESS] гараж літ. «Ж», згідно генерального плану домоволодіння, та засипати викопну на подвір'ї цього домоволодіння зливну яму; 2) [PERSON] знести самочинного побудовані на території домоволодіння [ADDRESS] літню кухню, сарай та навіс, літери «Е», «Ж», «З» відповідно, згідно генерального плану домоволодіння [ADDRESS]. Рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради № 324 від 27.10.2010р. «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок садибного типу [ADDRESS]» на ім'я [PERSON], постановою Ренійського місцевого загального адміністративного суду Одеської області від 28 липня 2011р., визнане протиправним. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.11.2010р. видане виконавчим комітетом Ренійської міської ради, яким визнано право власності на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] за [PERSON] - 1/1 ч. скасовано та визнане недійсним. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012р., постанова Ренійського місцевого загального адміністративного суду Одеської області від 28 липня 2011р. залишена без змін. З вищевказаних рішень, ухвал, постанов судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що спір між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] про визнання права власності на самовільно побудовані споруди (сарай, гараж, літня кухня), існує тривалий час, на сьогоднішній день ще не вирішений. При вирішенні даної справи суд звертає увагу на те, що в документах відповідача, [PERSON], на домоволодіння [ADDRESS] (договорі дарування, технічному паспорті, інших документах), ніде не вказаний гараж під літ. «Ж». У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він використовує сарай літ. «Ж» як гараж для свого автомобілю, але це ні в якому разі не порушує права, свободи та інтереси позивача [PERSON] тому, що він (сарай-гараж) перебудований таким чином, що не перешкоджає позивачу користуватися своїм приватним майном - домоволодінням [ADDRESS] і більш того, ні в якому разі не може бути причиною руйнування будинку позивача. У судовому засіданні, [PERSON] додав документи, а саме: копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2013р. Суд звертає увагу на те, що в цьому витягу, на житловий будинок [ADDRESS], де перераховано все нерухоме майно (житловий будинок, веранда, майстерня, сараї, підвал, вбиральня), не має гаражу під літ. «Ж», а є тільки сарай під літ. «Ж». Також в технічному паспорті складений 06.04.2011р, який надав у судовому засіданні відповідач [PERSON], не має гаражу під літ. «Ж». Також в технічному висновку, складеному 12.11.2009р. в м. Ізмаїл, про стан забудови домоволодіння [ADDRESS], наданий у судовому засіданні [PERSON], під літ. «Ж». вказано сарай побудований у 1924р. В технічному висновку складеному 12.11.2009р. в м. Ізмаїл також вказано: «сарай літ. «Ж» капітально відновлений в установлених розмірах і на теперішній час використовується у якості гаража». Згідно протоколу № 2 від 31.03.2006р. проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, складеному Ренійської районною санітарно-епідеміологічною службою у житлових кімнатах домоволодіння [ADDRESS], власник - гр. [PERSON], та гаражі [PERSON] за адресою [ADDRESS] на відповідність СДП 11-12-77 «Захист від шуму» допустимого шуму в житлових приміщеннях та суспільних будинків за допомогою шумовимірювачу «Шум - ІМЗО № 609040» за участю [PERSON] та [PERSON], шум у спальних кімнатах перевищує норми допущеного шуму, що не відповідає вимогам СДП 11-12-77 «Захист від шуму». Згідно акту від 31.05.2006р. складений у 12:00-12:20 год. в спальних кімнатах гр. [PERSON] рівень шуму складає 38 ДБА, що не відповідає вимогам санітарних норм допустимого шуму на території житлової побудови в денний та нічній час. Рівень шуму в гаражі домоволодіння [ADDRESS], власником якого є [PERSON], який (гараж) має спільну стінку із спальною у домоволодінні [ADDRESS], власником якого є [PERSON] при працюючому двигуні - складає 64 ДБА, при виході з гаражу - 57 ДБА. Суд звертає увагу на те, що згідно рішення Ренійського районного суду Одеської області від 16 березня 2007р., зобов'язано: 1) [PERSON] знести самочинного побудований на території домоволодіння [ADDRESS] гараж літ. «Ж», згідно генерального плану домоволодіння, та засипати викопну на подвір'ї цього домоволодіння зливну яму, що він і зробив, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2007р. Тобто на час ухваленні постанови про закінчення виконавчого провадження, стосовно знесення самочинно побудованого гаражу та засипання зливної ями, гараж був знесений, а зливна яма засипана. Але, на сьогоднішній день, у відповідача знову побудований гараж під літ. «Ж» та викопана зливна яма, якими він користується, як він сам про це пояснив, тобто це зроблено самочинно. Тому позовні вимоги позивача про знесення (а не про перебудування) самочинно побудованого гаражу літ. «Ж» по вулиці Леніна у будинку [ADDRESS] та засипання зливної ями, є обґрунтованими. Суд не бере до уваги та критично ставиться до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.06.2012р. виданий Грабовською С.В. тому, що висновки у вказаному акті різняться із поясненнями даними у судовому засіданні. Це також підтверджується матеріалами архівної справи, наданої Ренійським БТІ (№52 від 07.03.2014р.) в яких вказано - в графі «самочинно побудовано - гараж літ. «Ж» - закреслено»; також в графі «найменування побудов - гараж літ. «Ж» - теж закреслений. Посилання відповідача на те, що будинок позивача потребує ремонту, тому що він старий і це ні яким чином не пов'язано із перебудовою сараю літ. «Ж» в гараж, суд не може взяти до уваги тому, що експертиза з цього приводу сторонами не проводилась, а робити висновки з допущень сторони, суд не має права, суд при ухваленні рішення, керуються виключно доказами. Згідно ч.2п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відстань між домоволодіннями (спорудами, побудовами) сусідів повинна бути не менш 1,0 м. Згідно ч.4ст.319 ЦК України «власність зобов'язує». Згідно ст.322 ЦК України «власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди із набуттям ним права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Однак, ні [PERSON], ні [PERSON] не мають державних актів на земельні ділянки, право власності не оформлювали і є тільки користувачами цих ділянок. Згідно із ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Однак, якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації. Таким чином, діючим законодавством передбачений особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, зокрема дотримання встановленого порядку отримання дозволу, будівництва, подальшої реєстрації. Згідно із положеннями ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. (із подальшими змінами та доповненнями), фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво, подавши відповідну письмову заяву про надання дозволу на будівництво, додавши до неї документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. У разі прийняття відповідною радою рішення про надання земельної ділянки для розміщення об'єктів містобудування, зазначене рішення є одночасно дозволом на будівництво цього об'єкта, що дає замовнику право на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови. Комплексний висновок і проект рішення про дозвіл на будівництво готуються спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури, у разі необхідності - з урахуванням висновків відповідних землевпорядних, природоохоронних, санітарних та інших органів виконавчої влади та інших органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно зі ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурного будівельного контролю на підставі проектної документації, документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, угоди про право забудови, рішення виконавчого органу відповідної ради про дозвіл на будівництво. Відповідно до ст.ст.14,17,18,22,26 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992р. (із подальшими змінами та доповненнями), право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому Законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків або споруд. Розробка містобудівної документації здійснюється проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством. До компетенції виконавчих органів місцевих рад у сфері містобудування серед інших належать: надання відповідно до закону дозволу на будівництво об'єктів містобудування незалежно від форми власності у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами; забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів. Будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Це право ради можуть делегувати відповідному виконавчому органу. Спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Виходячи з ч.ч.2,4ст.376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Якщо при самочинному будівництві порушуються права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ч.3ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З всього вищевикладеного, в зв'язку із тим, що відповідач не надав суду жодного документу установ, організацій, органу місцевого самоврядування про дозвіл на будування гаражу під літ. «Ж», на місці якого за документами був сарай під літ. «Ж», суд робить висновок, що [PERSON] в своєму домоволодінні [ADDRESS] самочинно збудував на місці сараю під літ. «Ж» - гараж, де тримає автомобіль. Згідно ч.3ст.10 ЦПК України «кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом». Суд вважає, що позивач довів правомірність, обґрунтованість, законність своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved