Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. 16.01.2017 року позивач надала суду позовну заяву, в порядку ст.27, 31 ЦПК України про збільшення розміру позовнихї вимог, відповідно до якої поміж позбавлення батьківських прав просить суд також присудити до стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що батьком її онука [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір'ю була її дочка [PERSON]. В жовтні 2009 року батьки дитини розлучились. [INFO] року мати дитини [PERSON] померла. Починаючи з 2010 року дитина постійно проживає в її, [PERSON], сім'ї. Батько [PERSON] - [PERSON] після розірвання шлюбу з його матір'ю з 2009 році проживає окремо і з того часу не дбає про сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, не займається підготовкою сина до самостійного життя, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним у обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, а тому, на її думку, є всі підстави для застосування до нього юридичної відповідальності за такі дії шляхом позбавлення його батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO]. Крім цього, ураховуючи те, що весь цей час відповідач не надавав та не надає добровільно ніякої матеріальної допомоги своєму синові, не приймає ніякої участі у його матеріальному забезпеченні, лікуванні, хоча є фінансово спроможним сплачувати аліменти, хоча б в обов'язковому мінімальному розмірі, а Договір про сплату аліментів не укладався, позивач просить суд присудити у примусовому порядку із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина відповідача [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити в заявленому обсязі, посилаючись на обставини, що зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій вказав про визнання позову, проти позбавлення батьківських прав не заперечує, розгляд справи просить проводити без його участі. Представник органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Іванюк В.М. в судовому засіданні вказала на те, що питання про доцільність батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, за наслідками розгляду якого визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. За таких обставин вона не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача та інших осіб, які бруть участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке. Батьками дитини, [PERSON], [INFO], - є [PERSON] та [PERSON], про що засвідчує свідоцтво про народження серії [NUMBER] [INFO] року [PERSON] померла, на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Із довідки № 1871 від 05.12.2016 року, виданої виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає в сім'ї своєї рідної бабці по лінії матері [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Акт обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], який затверджено Росошанським сільським головою свідчить про те, що остання разом із чоловіком та онуком, [PERSON], [INFO], проживають [ADDRESS], батько разом з дитиною не проживає та не приймає участі у його вихованні, аліментів дитина від батька не отримує. Згідно довідки Росошанської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 13.10.2016 року за № 25, встановлено, що [PERSON], навчається в Росошанській ЗОШ І-ІІІ ступенів з 1 класу по 6 клас, протягом навчання сина батько не цікавиться навчанням та вихованням дитини, не відвідує батьківських зборів. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. Висновком №01-19/176 від 13.01.2017 року, за наслідками поданої [PERSON] заяви визнано за доцільне позбавити його батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із змісту ст. 164 СК України, слідує, що мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», судам надані рекомендації за наявності яких підстав особи можуть бути позбавлені батьківських прав. Зважаючи на встановлені судом обставини та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт того, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина [PERSON], не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкуються з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тощо. За таких обставин, таку поведінку відповідача, суд розцінює як ухилення від виховання своєї неповнолітньої дитини та покладених на нього законодавством обов'язків, а отже є підстави для юридичної відповідальності шляхом позбавлення батька батьківських прав по відношенню до його сина, отож позов в цій частині підлягає до задоволення. Що ж стосується вирішення питання про стягнення аліментів на утримання сина, то слід вказати на наступне. Відповідно до ч.2 ст.166 вказаного Кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і ( або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Урахувавши всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, як того вимагають положення визначені ст.182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що відповідач, будучи особою працездатного віку, не маючи протипоказань до роботи, спроможний виплачувати аліменти на дитину у мінімальному розмірі визначеному законодавцем, що складає 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки з приводу розміру заявлених позивачем аліментів, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів, які наведені позивачем у позовній заяві та, які позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу у мінімальному розмірі запропонованому позивачем. За таких обставин позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за вимогами про стягнення аліментів, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від їх сплати. Також, в силу ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору за вимогами про позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 367 ЦПК України дане рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved