Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 10.07.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого в них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею. 01.02.2017 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між ними розірвано. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна забезпечити не може, а відповідач є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн.. Інших осіб на утриманні він не має, отримує нерегулярний дохід, який офіційно не зафіксовано, його стан здоров'я дозволяє працювати, тому позивач просить позов задоволити та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 20.12.2018 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.10.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], згідно якого батьком дитини є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно довідки №18174 від 20.12.2018 року, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведене, те що відповідач являється особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини, її належного забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20.12.2018 року і до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимоги слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно та має достатній заробіток (дохід). Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки в частині того, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, яка перевищує мінімальний розмір аліментів визначений законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмір 352,40 грн. (704,80/2=352,40). На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265,280,430 ЦПК України, ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституції України, суд -

Outcome: partial