Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

В жовтні 2017 р. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON],звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що відповідачка [PERSON] є матір*ю [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В травні 2016 року до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло звернення [PERSON], яка є бабусею малолітніх, про те що мати [PERSON] залишила дітей та не приходить декілька днів. В зв*язку із неналежним виконанням обов*язків відповідачкою з серпня 2016 року малолітні діти перебувають на профілактичному обліку в службі (управління у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. 13.05.2016 року за направленням відділу, малолітніх дітей було влаштовано до Православного дитячого будинку «Надія» ім. Н.М. Злотолінської, де перебувають до теперішнього часу. 18.05.2016 року спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР було бстежено умови проживання родини [PERSON], та встановлено, що для виховання та розвитку дітей умови проживання не створені. 23.05.2016 року відповідач [PERSON] за письмовим викликом відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, повідомила, що в подальшому вона має намір забрати дітей до дому, після проведення в будинку ремонтних робіт та працевлаштування. За інформацією адміністрації Православного дитячого будинку «Надія» ім. Н.М. Злотолінської, відповідач приїжджала до дітей один раз у стані алкогольного сп*яніння, тому до дітей допущена не була. Двічі телефонувала директору дитячого будинку з проханням віддати дітей, їй було запропоновано отримати дозвіл відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, проте більше відповідач до дітей не пржджала та не телефонувала. Спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР спільно із спеціалістами ЗМЦСССДМ було повторно зроблено виїзд за адресою проживання сім*ї, було проведено бесіду із відповідачкою та її співмешканцем [PERSON] стосовно виховання дітей, проте до помешкання членів комісії вони не впустили. Відповідачка від виконання батьківських обов*язків щодо виховання, утримання, навчання малолітніх [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] ухиляється, не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов*язків, діти фактично залишилися без піклування батьків. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.164,165 СК України просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила,що малолітні [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] з серпня 2016 року перебувають на профілактичному обліку в службі (управління у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. На теперішній час перебувають у Православному дитячому будинку «Надія» ім. Н.М. Злотолінської, де їм надають допомогу та піклуються про них. [PERSON] є матір*ю одиначкою. З часу поміщення дітей до дитячого будинку відповідач ставлення до виконання батьківських обвов*язків не змінила, діти фактично залишилися без піклування батьків. Батька у дітей не має, інші родичі не бажають встановити опіку на малолітніми дітьми. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомих причин,викликався відповідно до ст.74,76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації,які отримав завчасно,про що у справі є поштове повідомлення. Підстав вважати причини неявки відповідача у судове засідання поважними не встановлено. Відповідно до ст.224 ЦПК України,суд розглянув справу без участі відповідача,який у судове засідання не з*явився без поважних причин,належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,оцінивши у сукупності надані письмові докази , суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] є матір*ю [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що в травні 2016 року до відділу Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло звернення [PERSON], яка є бабусею малолітніх, про те що мати [PERSON] залишила дітей та не приходить декілька днів. Мати мешкає у свого співмешканця [PERSON], веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування від 06.10.2016 р., [PERSON], схильна до вживання спиртних напоїв, веде бродячий спосіб життя, тривалий час з дітьми не проживає, самоусунулась від виконання батьківських обов*язків, вихованням та утриманням дітей не займається, не піклуєтьсяпро їх фізичний і духовний розвиток, не проявляє відносно дітей батьківського піклування, родинний зв*язок із ними не підтримує. Діти влаштовані до Православного дитячого будинку «Надія» ім. Н.М. Злотолінської, де їм надають допомогу та піклуються про них. Мати хоча і подала пояснення щодо наміру забрати дітей додому, проте з наданих суду доказів видно, що відповідач не займається дітьми, та не планує виконувати батьківські обов*язки, діти покинуті нею. Відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,жорстоко з ним поводяться,є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідач як мати малолітніх [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] [INFO] не виконує своїх обов*язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дітей,їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, тривалий час не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей,не створює умов для отримання ними освіти. Фактично між дітьми та матір*ю не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Діти покинута нею на виховання держави. Змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов*язків відповідач не має,виховання дітей державними установами та самоусунення від участі у житті дітей є для неї зручним. Крім того,органом опіки при наданні висновку встановлено,що відповідачка тривалий час з дітьми не проживає, самоусунулась від виконання батьківських обов*язків, вихованням та утриманням дітей не займається, не піклуєтьсяпро їх фізичний і духовний розвиток, не проявляє відносно дітей батьківського піклування, родинний зв*язок із ними не підтримує. Враховуючи небажання відповідачки змінити ставлення до виховання дітей та піклуватися про них,суд прийшов до висновку,що винна поведінка матері відносно дітей знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачки необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки матерї відносно дітей та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. На підставі ст.ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

Outcome: approved