Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

В грудні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору купівлі продажу нежитлового будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2015 р. між ТОВ «КП «Спецблагоустрій» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлового будинку, за умовами якого, [PERSON] передає у власність ТОВ «КП «Спецблагоустрій» у власність нежитловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м, що відповідно до плану за поверхами позначена літерою «А», а ТОВ «КП «Спецблагоустрій» сплачує [PERSON] кошти у розмірі 32838,04 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. від 27.10.2015 р. за реєстровим №1617. Відповідно до п. 12 цього договору, факт, що передача об'єкту нерухомості відбулася, підтверджуватиметься відповідним актом прийому-передачі, який має бути підписаний між продавцем та покупцем у простій письмовій формі. Натомість, у строк, встановлений договором і по день звернення до суду з даним позовом передача об'єкта нерухомості позивачеві не відбулась. Таким чином, відповідач належним чином не виконав свій обов'язок щодо передачі об'єкта нерухомості позивачу за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.11.2015 р. В судове засідання представник позивача н з'явився, в направленому до суду клопотанні представник позивача просив справу розглядати за відсутності представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи була повідомлений належним чином, із заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 27.10.2015 р. між ТОВ «КП «Спецблагоустрій» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлового будинку, за умовами якого, [PERSON] передає у власність ТОВ «КП «Спецблагоустрій» у власність нежитловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м, що відповідно до плану за поверхами позначена літерою «А», а ТОВ «КП «Спецблагоустрій» сплачує [PERSON] кошти у розмірі 32838,04 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. від 27.10.2015 р. за реєстровим №1617. (а.с. 5) Пунктом 11 договору встановлено, що продавець зобов'язується фактично звільнити (повністю звільнити від належних продавцеві речей, що можуть бути відокремлені від об'єкта нерухомості без його пошкодження) та передати вищевказаний об'єкт нерухомості для його подальшого повного володіння, користування та розпорядження покупцем у день нотаріального посвідчення цього договору. Згідно п. 12 даного договору факт, що передача об'єкту нерухомості відбулася, підтверджуватиметься відповідним актом прийому-передачі, який має бути підписаний між продавцем та покупцем у простій письмовій формі. Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем зареєстровано право приватної власності на нежитловий будинок в літері «А», за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м. (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що відповідач умов договору не виконав, об'єкт нерухомості позивачу, згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2015 р. не передав. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved