Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частки квартири [ADDRESS]. 1/4 частка квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.08.1993 року, оригінал якого він втратив. При зверненні до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори з питань видачі дублікату втраченого свідоцтва про право на спадщину, повідомлено про неможливість видачі, оскільки він знаходиться на непідконтрольній державним органам України території в Донецькому обласному нотаріальному архіві. Після смерті матері позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 06.11.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки вказаної квартири відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Вказаний документ також знаходиться в Донецькому обласному нотаріальному архіві. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері. На підставі викладеного позивач просив визнати за ним право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а також визнати за ним право власності на 1/4 частку вказаної квартири. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Первомайский-1» Тилинін Ю.М. до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справу за їх відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.09.1950 року Алмазською селищною радою, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як убачається з копії свідоцтва про право власності від 20.08.1993 року, зареєстрованого 08.09.1993 року в Жданівському бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1993 року, зареєстрованого 28.09.1993 року в Маріупольському бюро технічної інвентаризації [PERSON] та [PERSON] належить 1/2 частка вищевказаної квартири, після смерті [PERSON] 28.02.1994 року ЖБК «Первомайский-1» видано [PERSON] ордер №005499 на квартиру [ADDRESS]. Згідно відповіді Маріупольського бюро технічної інвентаризації №3622 від 01.11.2017 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.1993 року (1/2 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.08.1993 року (1/4 частка). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.04.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області. З заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк звернувся її син [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 06.11.2017 року №3084/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно, що складається з 3/4 частки вказаної квартири, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, видати дублікат яких є неможливо, оскільки архівні документи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за період з 1944 року по 1996 року були передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області наряд спадкових справ не може бути переданий з Донецького обласного державного нотаріального архіву. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] Інших спадкоємців за законом не встановлено. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Враховуючи те, що на теперішній час Донецький обласний державний нотаріальний архів знаходиться на тимчасово окупованій території України, суд прийшов до висновку, що є підстави вважати оригінали правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності від 20.08.1993 року, зареєстрованого 08.09.1993 року в Жданівському бюро технічної інвентаризації, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1993 року, зареєстрованого 28.09.1993 року в Маріупольському бюро технічної інвентаризації, втраченими, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості отримати дублікати цих правовстановлюючих документів. Таким чином, відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру є перешкодою для прийняття спадщини після смерті матері, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved