Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач здійснив наїзд на автомобіль «Hunday Accent», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого, обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. Відповідача було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно з полісом №АО 3310972 від 24.04.2019 у ПрАТ СК «Глобал Гарант», розмір франшизи становив 2000,00 грн. На виконання умов страхування, СК «Глобал Гарант» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 2608,83 грн на СТО (за мінусом франшизи), а ПАТ НАСК «ОРАНТА» для здійснення повного відновлювального ремонту здійснила доплату на СТО в розмірі франшизи 2000,00 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути на свою користь суму відшкодування в розмірі 2000,00 грн та сплачену суму судового збору в розмірі 2102,00грн. Згідно з ухвалою суду від 31.12.2020 позов було залишено без руху, після усунення недоліків, на підставі ухвали від 05.04.2021, провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, окрім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Представник позивача просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 02.04.2020 о 13 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER] , на в`їзді до будинку №29 по вул.Є.Коновальця в м.Києві, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] . Водій [PERSON] порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано обом автомобілям. Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2020 [PERSON] визнано особою, винною у настанні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно з полісом №АО 3310972 від 24.04.2019 у ПрАТ СК «Глобал Гарант», розмір франшизи становив 2000,00 грн (а.с.6). Автомобіль «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] належить АТ «КОНЦЕРН ОРАНТА» (а.с.8). Згідно з додатковою угодою №15 до Договору оренди автомобілів №35-28/1 від 28.08.2008, автомобіль «Хюндай» було передано в оренду позивачу (а..с10,11). Згідно з актом виконаних робіт №00026151 від 10.08.2020 вартість ремонтних робіт по відновленню автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] становила 4932,00 грн (а.с.5,7).. СК «Глобал Гарант» за результатами розгляду заяви АТ «Концерн «Оранта» про виплату страхового відшкодування, нарахувало страхове відшкодування в розмірі 2608,83 грн перерахувало страхове відшкодування в розмірі 2608,83 грн на СТО (за мінусом франшизи). ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно платіжним дорученням №37675 від 10.08.2020 для здійснення повного відновлювального ремонту здійснила доплату на СТО в розмірі франшизи 2000,00 грн (а.с.12). В подальшому, позивач звертався до відповідача з проханням сплатити грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, проте, відповідачем не були задоволені вказані вимоги. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, ЦК, законами «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом п.2.1 ст.2 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону. За загальним правилом, згідно з положеннями ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Однак спеціальні норми закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду і застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29); відповідно до пп.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке перебувало у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкодою, пов`язаною із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Разом з цим, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом установлено, що полісом №АО 3310972 від 24.04.2019 передбачено розмір франшизи у сумі 2000,00 грн, а відтак така, ця сума бути компенсована відповідачем [PERSON] на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved