Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті, [PERSON], померлої 13 грудня 2013 року, на земельну ділянку загальною площею 2,620 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221488000:01:001:0303, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 034482 від 034482 від 30.12.2003 року виданий Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки та на земельну ділянку площею 2,610 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221488000:01:001:0302, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 162176 від 16.03.2007 року, який виданий Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки. В обґрунтування позову позивач вказав, що 13 грудня 2013 року померла [PERSON] на випадок своєї смерті вона зробила заповіт, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті має право заповідала [PERSON]. Оскільки нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері він звернувся до суду з позовом.\~\~ Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явилися, однак надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 539152. Померлою 22 лютого 2011 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 29, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося i з чого б воно не складалося i взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. На підставі вказаного заповіту, на імя позивача приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 17 лютого 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме, будинок загальною площею 60,3 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,1002 га, цільове призначення - для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - 1221488000:03:001:0310, що розташовані: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки, вул. Ювілейна, 28. В той же час, в свідоцтво про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло до позивача в порядку спадкування, не було включено земельні ділянки, що належали померлій на підставі державних актів на право власност1 на земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 2. 620 га - державний акт, серія ДП № 0344 82 виданий Дніпропетровською райдержадміністрацією від 30.12.2003 року та земельна ділянка площею 2, 610 га - державний акт, cepiя ЯЕ № 162176 виданий Дніпропетровською райдержадміністрацією від 16.03.2007 року. Обидві ділянки знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки, земельні ділянки (паї), згідно державних актів, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріусу Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої 13 грудня 2013 року [PERSON]. Однак, постановою від 12 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки кадастровий номер 1221488000:01:001:0303, та кадастровий номер 1221488000:01:001:0302, оскільки не підтверджується факт належності спадкового майна спадкодавцю. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. У відповідності зі\~ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно листа управління держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області № 9-403-99.5-1386/2-17 від 16.02.2017 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер № 1221488000:01:001:0302, земля для сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6100 га, та земельна ділянка № 1221488000:01:001:0303, земля для сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6100 га, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки, Чумаківська сільська рада, на праві приватної власності належить [PERSON], яка померла 13 грудня 2013 року, орендарем є сільськогосподарське приватне підприємство «Чумаки». Згідно зі ст. 116,131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 13 грудня 2013 року, [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,620 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221488000:01:001:0303, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 034482 від 034482 від 30.12.2003 року виданий Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки та на земельну ділянку площею 2,610 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221488000:01:001:0302, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 162176 від 16.03.2007 року, який виданий Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки. На підставі викладеного,

Outcome: approved