Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди у користуванні нею своєю власністю, шляхом виселення [PERSON] з самовільно зайнятого ним приміщення - коридор літ. «3-3» (сіни літ. «б-1») у житловому будинку літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сухумська, будинок № 15-17, та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй належить на праві приватної власності вищевказане нерухоме майно. Однак, відповідач самовільно зайняв належне їй приміщення літ. 3-3 площею 1,9 кв.м. (сіни - «6-1») та використовує його в своїх цілях. На її усні звернення відповідач не реагує, добровільно звільняти самовільно зайняте приміщення не збирається, зберігає там свої речі. Вільного доступу до належного їй майна позивачка не має. Таким чином, вона була вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, оскільки іншого способу захисту чинним законодавством не передбачено. Ухвалою суду до участі у дану справу були залучені [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в повному обсязі. При цьому, вказали, що приміщення, з якого позивачка просить виселити відповідача, фактично є нежитловим приміщенням та використовується відповідачем для доступу до свого майна - літньої кухні літ. «В». Так, йому на праві власності належить 28/100 частин вказаного домоволодіння. Між власниками домоволодіння історично склався такий порядок користування домоволодінням, відповідно до якого відповідач користувався сіньми літ. «б-1» разом з [PERSON] (попередній власник спірного приміщення), так як тільки через сіни «б-1», які зєднані проходом з літньою кухнею літ. «В», можна пройти до належної йому літньої кухні літ. «В». Це є єдиним можливим доступом відповідача до свого майна. Інші шляхи дістатися йому до своєї кухні - відсутні. Це фахівцем КП ДМБТІ у м. Дніпропетровську при обстеженні домоволодіння по вул. Сухумській № 15-17 та складанні Акту ідеальних часток було допущено технічну помилку щодо порядку користування приміщенням сіней літ. «б-1», що призвело до порушення його права власності, та проявляється у неможливості його доступу до власної кухні інакше, ніж через приміщенні сіней літ. «б-1». Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 9/100 частин домоволодіння № 15-17 по вул. Сухумська в м. Дніпропетровську, на підставі Договору дарування від 23.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1547 (а.с.7). Згідно акту ідеальних часток від 15.07.2005 року, складеного фахівцем Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та затвердженого рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.06.2006 року за № 197/6 (а.с.8-9) - 9/100 частин домоволодіння, які належать позивачці, складаються: у житловому будинку Б-1 приміщення 3-2, сіни б-1, сіни б-1, сарай Г; у спільному користуванні: споруди № 1-8, мостіння І, ІІ (а.с.10-12). При цьому, судом встановлено, що [PERSON] та його родина самовільно зайняли приміщення - коридор літ. «3-3» (сіни літ. «б-1») у житловому будинку літ. «Б-1», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сухумська, будинок № 15-17, яке (приміщення) належить позивачці, у звязку з чим, вона просила виселити його з цього приміщення. Відповідач в судовому засіданні не заперечував та визнавав вищевказані обставини, а тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При цьому, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки, оскільки, з його слів, це приміщення завжди належало його родині, а відокремлення спірного приміщення до власності позивачки це помилка фахівця Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради при складанні акту. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження відповідача щодо належності спірного приміщення його родині підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є їхньою сусідкою. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, на питання суду, чи оскаржувався акт ідеальних часток від 15.07.2005 року, складений фахівцем Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради або рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.06.2006 року за № 197/6, яким затверджений цей акт, відповідач та його представник вказали, що не оскаржувався. Таким чином, станом на дату ухвалення судом даного рішення, спірне приміщення є власністю позивачки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивачка, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном. При цьому, як зазначено вище, судом встановлено, що спірне приміщення зайняв не тільки відповідач, але й його родина, які є третіми особами у даній справі, але позивачка просила виселити лише [PERSON] та до інших осіб вимог не предявляла, а згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, з огляду на вищевказане, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним усунути перешкоди у користуванні [PERSON] своєю власністю, шляхом виселення [PERSON] з самовільно зайнятого ним приміщення - коридор літ. «3-3» (сіни літ. «б-1») у житловому будинку літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сухумська, будинок № 15-17. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved