Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пред`явили позов до Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності в рівних частках в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що фактично належав їхньому батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначили, що прийняли спадщину у встановленому законом порядку, проте не можуть оформити спадкові права на заявлене спадкове нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу, в зв`язку з чим їм було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просила задовольнити позов за обставин на їх обґрунтування. Аналогічну заяву подав представник відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Северини Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 9 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 квітня 2018 року. У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 24 лютого 2020 року за № 110 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . В склад його сім`ї входив: син [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як дітьми та батьком, підтверджуються відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 лютого 1966 року, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00025393894 від 29 січня 2020 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 05 червня 1963 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 12 вересня 1982 року. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 343/2018, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 27 червня 2018 року вбачається, що позивачі являються єдиними спадкоємцями до майна померлого. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який був посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 16 грудня 2009 року за р. № 121, дублікат якого був виданий секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 17 жовтня 2018 року за р. № 151. Даний заповіт (номер у спадковому реєстрі № 48987421) згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), складеного Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області за № 52442542 від 27 червня 2018 року є чинним. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від належних їм часток спадщини після смерті батька [PERSON] відмовились, про що подали державному нотаріусу заяви, посвідчені в нотаріальному порядку. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що фактично належав померлому. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 24 лютого 2020 року за № 111 згідно записів господарських книг по сільській раді головою домоволодіння по [ADDRESS] двору був [PERSON] . За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 1342 від 26 листопада 2018 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване. Державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області листами за № 367, 368, 369 від 20 лютого 2020 року позивачам відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до роз`ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачі є його спадкоємцями за заповітом та прийняли спадщину, однак не можуть оформити право власності на вказане спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього за спадкодавцем, а також не можуть в адміністративному порядку звернутися задля оформлення права власності, так як власник помер, тому права позивачів підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті прав позивачів. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved