Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

В вересні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ТОВ «Аві-Маркет», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за період з 01 травня 2017р. по 31 серпня 2017р. у розмірі 40713,0 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017р. було притягнуто, в якості третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з листопада 2014р. він працював у відповідача на посаді директора, яку він обіймає по теперішній час, одночасно є співзасновником відповідача разом з третіми особами: [PERSON], [PERSON] Починаючи з травня 2017р., відповідач, як роботодавець припинив здійснювати виплату позивачу, як працівнику заробітну плату, а тому позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав і стягнення заробітної плати в судовому порядку. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надавши до суду, в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. письмові заперечення, та зазначив, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки починаючи з 28 квітня 2017р. позивач не є керівником підприємства, оскільки Загальними зборами учасників товариства виконуючим обов'язки директора товариства будо призначено [PERSON], а починаючи з 21 серпня 2017р. і по теперішній час підприємство перебуває в стані припинення, тобто у зазначеній в позові період часу позивач не перебував з підприємством у трудових відносинах, а тому безпідставними є його вимоги про стягнення заробітної плати. Треті особи, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в судові засідання не з'являлись. Третя особа [PERSON] подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Пояснення на позов третіми особами не подавались. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що йому, як працівнику - директору ТОВ «Аві-Маркет» не було сплачено заробітну плату за період часу з 01 травня по 31 серпня 2017р. Судом встановлено, що відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Аві-Маркет» від 29 вересня 2014р., позивача було призначено директором цього товариства. З 28 квітня 2017р. виконуючим обов'язки директора ТОВ «Аві-Маркет» було призначено [PERSON], відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Аві-Маркет» від 27 квітня 2017р., при цьому представник відповідача зазначав, що з 27 квітня 2017р. позивач вважається звільненим з роботи з посади директора ТОВ «Аві-Маркет», а відомості про зміну керівництва товариства були внесенні в установленому законом порядку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України « Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Організація оплати праці здійснюється на підставі трудових договорів (ч.1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці»). Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період часу з 01 травня 2017р. по 31 серпня 2017р. є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом не встановлено, що у зазначений період часу позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах.

Outcome: dismissed