Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

ВИМОГИ ЗАЯВНИКА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА Свої вимоги заявник мотивував тим, що померлий [INFO] [PERSON] був її чоловіком. Отримати свідоцтво про смерть чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не можливо, оскільки смерть відбулась на тимчасово окупованій території України і у неї відсутній документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для проведення реєстрації смерті її чоловіка в органах ДРАЦС та оформлення правовідносин цивільно-правового характеру. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній. ПОЗИЦІЯ ЗАІНТЕРЕСОВАНОЇ ОСОБИ Заінтересована особа, Кременчуцький міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] . [INFO] в смт . Ленінський Свердловського району Луганської області [PERSON] помер, на підтвердження чого заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть №11, виданого 23.08.2019, копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.08.2019 відділом РАЦС Свердловського міського управління юстиції. 16.10.2019 Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка, [PERSON] , у зв`язку з тим, що документ, наданий заявником для підтвердження факту смерті виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень. НОРМИ ПРАВА Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За нормою ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1; 4 ч.2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. ОЦІНКА СУДУ Суд відзначає, що надане заявником лікарське свідоцтво про смерть №11 видане на тимчасово окупованій території України, а тому не може бути прийняте державними органами РАЦС, як підстава для проведення державної реєстрації смерті, однак вказаний доказ оцінений судом в сукупності з іншими доказами по справі. На думку суду, заявником було доведено факт смерті її чоловіка, однак інші анкетні дані померлого, окрім місця народження, належними та допустимими доказами не було доведено. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті її чоловіка і реалізації своїх спадкових прав. З урахуванням зазначеного, з метою захисту прав та інтересів заявника, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судові витрати по справі відсутні та рішення суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial