Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявися, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав. Треті особи у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтва про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS].; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON] серії КМ 803027; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON] серії КК 206464; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON] серії КМ 366589; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON] серії КМ 213403; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія паспорта [PERSON] серії КМ 915644; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія паспорта [PERSON] серії КЕ 890031; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-ЖД №273609; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~копія технічного паспорту на буд. №30, по вул.. 8 березня, у м. Рені. ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради №41 від 27.02.2001 р. ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради №106 ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія договору на право безстрокового користування; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; Судом в ході судового розгляду справи встановлено що, з січня 1998 року, майже 16 років, позивач проживає у житловому будинку №30 по вул.. 8 березня, у м. Рені, Одеської області. Мати позивача, [PERSON], у грудні 1997 року, домовилася з власником зазначеного будинку [PERSON] про те, що мати буде доглядати за [PERSON], а після її смерті будинок залишиться позивачу. У січні 1998 року позивач зі своєю матірю перейшли до власника [PERSON] у будинок, та почали мешкати разом. [PERSON] хворіла, та у квітні 1998 року померла, так і не встигнувши переоформити будинок на імя матері позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на зазначений будинок. Заповіту вона не залишила. Спадкоємцем першої черги був чоловік померлої, [PERSON], який помер 22.02.2014 року, та залишив заповіт на імя відповідача [PERSON], з якою проживав після смерті дружини. З [PERSON] [PERSON] сумісно не проживали з 1996 року. [PERSON] який був спадкоємцем першої черги, спадщину не оформляв на себе, оскільки вважав позивача спадкоємицею, та який знав про те, що його дружина [PERSON] переоформила будинок на позивача, [PERSON]. Мати позивача померла 24.10.2011 року. Про факт того, що будинок був у володінні позивача та її матері свідчить те, що в 2001 році, коли вже власниця [PERSON] була померлою, мати звернулася до виконавчого комітету Ренійської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію господарсько-побутових будівель та споруд у зазначеному будинку, про що свідчить рішення №41 від 27.02.2001 року. Позивач мешкає у вказаному будинку, сплачує комунальні платежі, робить поточні ремонти. Відповідач у будинку не проживала та зареєстрована не була, проживає за іншою адресою. Позивач зазначив, що неодноразово зверталася до [PERSON], а потім до відповідача, із проханням переоформити будинок належним чином, але кожен раз вони запевняли позивача, що документи виготовлюються. З 1998 року, відповідач, або інші правонаступники власника жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів. Враховуючи викладене, позивач вважає що правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме будинком №30 по вул.. 8 березня, у м. Рені, протягом 16 років, тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за нею. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Позивач з 1998 р. вільно та безперервно володіє будинком №30 по вул.. 8 березня, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін. З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на будинок №30 по вул.. 8 березня, у м. Рені, з положень набувальної давності.

Outcome: approved