Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з рахунків Прокуратури Одеської області. Свої вимоги позивачка обґрунтувала наступним. 28.02.2010 року, 01.03.2010 року, 28.09.2011 року та 16.11.2011 року вона зверталася до Березівського районного суду Одеської області, прокуратури Березівського району Одеської області, Прокуратури Одеської області із заявами про вчинення проти неї протиправних дій з боку правоохоронних органів, працівників Березівського районного суду Одеської області, прокуратури, які полягали в обмеженні цивільних та процесуальних прав. Крім того, позивачка зазначає, що вона понесла матеріальні втрати при зверненні 28.09.2011 року та 16.11.2011 року до Прокуратури Одеської області, Приморського районного суду м. Одеси, до якого зверталася із скаргами на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, Апеляційного суду Одеської області, оскаржуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси. Також, [PERSON] зазначає, що понесла витрати на придбання канцелярських товарів, ксерокопіювання документів та інших витрат. Позивачка вказала, що кошти, які вона витрачала на поїздки до суду та до прокуратури, вона могла витратити на утримання її доньки, яка навчається та знаходиться на її утриманні. Загальна сума матеріальної шкоди, яку [PERSON], просить суд стягнути з відповідача складає 737,05 грн. У зв'язку тим, що прокуратурою Одеської області порушено громадянські права позивачки так її доньки, [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 50.000.00 (п'ятдесят тисяч) гривень шляхом списання з єдиного казначейського рахунку. 25.03.2014 року, за заявою позивача, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, з вищевказаним позовом [PERSON] було об'єднано її ж позов до прокуратури Одеської області, за участю третьої особи: Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який перебував в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси, Кравчук Т.С., з приводу якого, слід зазначити наступне. Позивачка [PERSON] в січні 2013 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Прокуратури Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат, який в процесі розгляду справи уточнила. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 28.02.2010 року та 01.03.2010 року вона звернулась до Березівського районного суду Одеської області і прокуратури Березівського району Одеської області із заявами про забезпечення безпеки здоров'ю та життя через переслідування з боку правоохоронних органів, у зв'язку з подіями, які відбулися 26.02.2010 р. у приміщенні прокуратури Березівського району з спричиненням їй та гр. [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Крім того, позивач зазначає, що оскільки прокуратурою області її заяви від 17.03.2010 року, 28.04.2010 року, 12.05.2010 року, 19.05.2010 року та 26.05.2010 року щодо прийняття відповідно до закону мір реагування до проведення повної, всебічної та об'єктивної перевірки не розглядалися, нею понесені матеріальні витрати, пов'язані з прибуттям особисто на прийом до прокурора області, суду з питань оскарження їх дій, придбання канцелярських товарів, ксерокопіювання документів та інших витрат в сумі 790 гривень. Дії та бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області в подальшому були визнані судом неправомірними. Також, позивачка вказала, що кошти, які вона витрачала на поїздки до суду та до прокуратури, вона могла витратити на утримання сім'ї та її доньки, яка знаходиться на її утриманні. Загальна сума матеріальної шкоди, яку [PERSON], просить суд стягнути з відповідача складає 790,00 грн. У зв'язку тим, що Прокуратурою Одеської області порушено громадянські права позивачки так її доньки, [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення з Прокуратури Одеської області моральної шкоди в сумі 50.000.00 (п'ятдесят тисяч) гривень шляхом списання з єдиного казначейського рахунку. В судовому засіданні позивачка позови підтримала та просила суд їх задовольнити, представник відповідача прокуратури Одеської області - Елісашвілі О.М., яка діє за довіреністю, позовні вимоги не визнала, посилаючись на те що вони безпідставні, не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим, не підлягають задоволенню. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило, 11.12.2013 року надав заперечення на позов, в яких зазначив, що вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди необґрунтовані та недоведені, а тому задоволенню не підлягають. Представник третьої особи на боці відповідача - Державної казначейської служби у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд у його відсутність до суду не надавав. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом було встановлено наступне. 28.02.2010 року [PERSON] звернулася до голови Березівського районного суду Одеської області та до Генерального прокурора України із заявою про забезпечення безпеки її здоров'я та життя в приміщенні прокуратури, яке надійшло до Березівського районного суду Одеської області 01.03.2010 р., також, 29.02.2010 р. вона звернулася до голови Березівського районного суду Одеської області із заявою від 29.02.2010 р., яка надійшла до суду 01.03.2010 р. про порушення кримінальної справи. Постановою Березівського районного суду Одеської області від 03.03.2010 р. зазначену заяву направили до прокуратури Одеської області для проведення перевірки. Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області Стояновим К.С. від 08.12.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за матеріалами перевірки заяв [PERSON] та [PERSON] щодо прокурора Березівського району Одеської області [PERSON], помічника прокурора Березівського району Одеської області [PERSON], начальника відділу прокуратури Одеської області [PERSON], прокурора відділу прокуратури Одеської області [PERSON] та співробітників Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] і [PERSON] за ст. ст. 125-126, 296, 364, 365, 367 КК України, за відсутністю в діянні складів вказаних злочинів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2012 року скаргу [PERSON] було задоволено частково, постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.12.2011 року скасовано, матеріали перевірки № 1-68 пр-10 по заяві [PERSON] та [PERSON] направлено прокурору Одеської області для організації проведення додаткової перевірки, а скаргу [PERSON] в частині визнання дій та бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області неправомірними залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.05.2012 року, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2012 року в частині скасування постанови від 08.12.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи - залишено в силі, а в частині відмови у визнанні дій та бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області неправомірними - скасовано та матеріали судової справи в частині визнання дій та бездіяльності посадових осіб прокуратур Одеської області направлено в той же суд на новий розгляд. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року скаргу [PERSON] щодо не розгляду її скарг задоволено, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, які виразились в неповному та необ'єктивному проведенні перевірки по її заявам від 28.02.2010р., 01.03.2010р., 28.09.2010р., 16.11.2010р. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.10.2012 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року залишено без змін. Згідно позовних вимог позивачка просить суд стягнути з прокуратури Одеської області, у зв'язку з незаконними їх діями матеріальну шкоду, яку вона зазнала, купуючи папір, кулькові ручки, ксерокопіювання, за поштові та транспортні витрати, моральну шкоду у розмірі 50.000,00 грн. згідно ст. ст. 22-23, 1166-1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Враховуючи ту обставину, що постановою суду визнано протиправною бездіяльність посадових осіб відповідача, позивач має право на відшкодування шкоди. При цьому суд вважає, що позивачка належним чином підтвердила свої витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту лише в частині 188,61 грн. квитанціями за 04.05.2012р., 10.10.12р., 29.10.12р., 28.09.11р., 16.11.2011р. Інші квитанції не пов'язані з розглядом судів та відвідуванням прокурора на особистому прийомі. Також, суд не приймає до уваги квитанції - товарні чеки на суму 638,00 грн., та на 22,25 грн., у зв'язку з не підтвердженням придбання вказаних товарів саме на оскарження бездіяльності працівників прокуратури. В частині позовних вимог щодо стягнення з прокуратури Одеської області на користь [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Наявність такої шкоди, вини та причинного зв`язку відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу, закріплених у ст. ст. 10, 60 ЦПК України, підлягає доведенню особою, що порушує питання про відшкодування шкоди, на загальних підставах. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, пункт 4 Постанови передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю йому заподіяно Позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не доведено в чому полягає завдання їй моральної шкоди. Згідно п.5 ст.3 Положення про Державну казначейську службу України, Державна казначейська служба здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Outcome: partial