Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просила суд визнати, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку (будинок садибного типу), загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., з господарчимибудівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а за [PERSON] визнати права власності на 1/2 частину житлового будинку (будинок садибного типу), загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., з господарчимибудівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, проти позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, проти позову не заперечувала. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що 10.01.1957 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , від якого народились діти - син, [PERSON] , [INFO] , донька, [PERSON] , [INFO] . 21.06.1986 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що 21.06.1986 року в виконкомі Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 10, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.1986 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Комінтернівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [INFO] в селіКремидівка Комінтернівського району Одеської області народилася [PERSON] , де її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у віці 33 років помер батько позивача, [PERSON] , про що 02.11.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого райвиконкому м. Одеси в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 10259, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] у віці 85 років помер [PERSON] , про що 07.06.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за № 5954, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Померлий по момент смерті постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . 27.01.2017 року [PERSON] шлюб з [PERSON] , про що 27.01.2017 року в Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 91. [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.2017 року. Зі змісту спадкової справи № 206/2018, заведеної 06.06.2018 року Лиманською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняла [PERSON] . [PERSON] 14.11.1995 року залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Владовою Л.Е., зареєстрований в реєстрі за № 4979, яким заповів [PERSON] належний йому за життя 1/2 частину житлового будинку (будинок садибного типу) з господарчимибудівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , який помер [INFO] , належавжитловий будинок (будинок садибного типу) з господарчимибудівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] , який помер [INFO] , набув право власності на житловий будинок (будинок садибного типу) з господарчимибудівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Стаття 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, в зв`язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved