Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати два договори оренди землі від 1 листопада 2010 року, укладені між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю Злагода-Плюс, зареєстровані в Жовтневому районному відділі Держкомзему Миколаївської області за номерами 482330004001437, 482330004001440, та 482330004001438, відносно його земельних ділянок площею 0,7737 га, 3,6799 га та 1, 4163 га відповідно, згідно яких він є в теперішній час власником в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідач за час користування цими земельними ділянками належним чином не виконував свої обовязки, а саме: із затримками та не повністю сплачував передбачену договором орендну плату, а також його бездіяльність на орендованих ділянках призвела до зниження їх родючості; в теперішній час ділянки повністю забурянені та вже значний строк не обробляється. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Представники відповідача позов не визнав, до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутністю. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази та документи у справі, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Громадянці [PERSON] на підставі державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 972737, серії ЯЛ № 972738, та серії ЯЛ №972739 належали земельні ділянки, площами 0,7737 га, 3,6799 га та 1,4163 га відповідно, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. 1 листопада 2010 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю Злагода-Плюс (далі - ТОВ Злагода-Плюс) були підписані три договори оренди зазначених земельних ділянок, які 5 березня 2012 року були зареєстровані у Жовтневому відділі Держкомзему Миколаївської області (по кожній ділянці окремий договір). Згідно з пунктом 1.1 цих договорів земельні ділянки передаються в строкове платне користування оренду. Відповідно до пункту 2.2 договорів орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату, додержуватися умов договору щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням, додержуватися правил екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил. Згідно з пунктом 2.3 цих договорів орендар був зобовязаний: використовувати земельні ділянки тільки за призначенням, для якого вони надані, своєчасно і в повній мірі вносити орендодавцю орендну плату у формі, яка передбачена цим договором, додержуватися режиму використання земельної ділянки таким чином, щоб це не завдало шкоди іншим землекористувачам, стану навколишнього середовища і не призвело до зниження якості землі. Відповідно до пункту 3.1 договорів орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5 % від вартості грошової оцінки земельної ділянки, що становить 654,98 грн., 1395,24 грн. та 513 грн. 48 коп. відповідно. Згідно з викопіюванням розташування земель встановлено, що землі [PERSON] знаходяться саме в цих масивах. В той же час з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ТОВ Злагода-Плюс протягом тривалого часу земельні ділянки не обробляло, посів сільськогосподарських культур не здійснювало, заходів боротьби з бур'янами не застосовувало, унаслідок чого земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані (забур'янені та заліснені), що потягло зниження родючості ґрунтів і порушення екологічної безпеки та норм і правил землекористування. На спростування цього відповідачем належних та обґрунтованих доказів не надано. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі тощо. Згідно зі ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі ст. 25 Закону України Про оренду землі орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Частиною 1 ст. 32 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору обов'язків, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Статтею 5 ЗК України визначені основні принципи земельного законодавства, серед яких зазначено принцип раціонального використання та охорони земель. Раціональним вважається таке використання сільськогосподарських земель, у ході якого забезпечується одержання сталих високих урожаїв сільськогосподарських культур, запобігання необґрунтованому вилученню земель зі сфери сільськогосподарського виробництва для потреб інших галузей народного господарства, збереження та підвищення родючості ґрунтів, охорона навколишнього середовища. Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України Про оренду землі. Згідно із частиною першою статті 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Отже, на момент укладення договору оренди земельної ділянки істотними умовами договору визначено, зокрема, й умови використання та цільове призначення земельних ділянок, які передаються в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди. Однак ТОВ Злагода-Плюс цього не виконувала. Тривалим невикористанням земель сільськогосподарського призначення, як орендар, порушило істотні умови договорів, що призвело до порушення режиму використання земельних ділянок, забур'янення і залісення, зниження якості та родючості ґрунту, і в звязку цим суд робить висновок про обґрунтованість позову та про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, тобто в даному випадку сплачений при поданні до суду судовий збір в загальному розмірі 640 грн. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved