Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нестерова, буд. 18, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 05 червня 1991 року померла її мати - [PERSON], якій належав вищевказаний житловий будинок. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі її заяви була заведена відповідна спадкова справа. Проте, 03 квітня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нестерова, буд. 18, оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, але прийняти спадщину вона не може внаслідок відсутності оригіналів документів, необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право спадщину. Пізніше представник позивачки [PERSON] декілька разів уточнював позовні вимоги позивачки та в остаточному варіанті просив визнати за [PERSON] право власності на частку домоволодіння у долі 26/200, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, а судові витрати залишити за нею. Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений [PERSON] в якості співвідповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги позивачки та просив задовольнити. Справу просив закінчити без його участі. Представник Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмові заперечення, в яких частково визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти визнання за нею права власності в порядку спадкування на 26/200 частин спірного домоволодіння, а інші 26/200 частин має успадкувати він, оскільки вони обидва є спадкоємцями першої черги спадкування. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 1991 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ІV-КИ № 370036, виданим 06.06.1991 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 698 від 06.06.1991 року (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, зі слів позивачки, складається з: 26/100 частин домоволодіння № 18 по вул. Нестерова в м. Дніпропетровську. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] та відповідач - [PERSON], є рідною дочкою та сином [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. Тобто, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка та відповідач у встановлений законом строк звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 05 червня 1991 року. На підставі їхніх заяв після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, була заведена спадкова справа за № 349/1991, що підтверджується листом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 22.12.2015 року за вих. № 2937/02-14 (а.с.60). Проте, 03 квітня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, на домоволодіння № 18 по вул. Нестерова в м. Дніпропетровську, оскільки позивачкою не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] належало 22/100 частини домоволодіння № 18 по вул. Нестерова в м. Дніпропетровську, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду Красногвардійського району від 23 червня 1970 року та рішення народного суду Красногвардійського району від 19 жовтня 1970 року (а.с.9-11). Право власності на вказану частку зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстровій книзі № 269 за реєстровим № 84. В свою чергу, рішенням народного суду Красногвардійського району від 14 вересня 1977 року за [PERSON] визнано право власності на 26/100 частин домоволодіння (а.с.21), але за життя [PERSON] не звернулася до відповідних органів за перереєстрацією права власності. Вищевказані обставини також підтверджуються листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 27.03.2015 року за № 3112 (а.с.17). Таким чином, суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року, відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, серед іншого, складається з 26/100 частин домоволодіння № 18 по вул. Нестерова в м. Дніпропетровську, а спадкування на вказане майно має відбуватися наступним чином: позивачці та відповідачу по 1/2 частині спадкового майна, тобто по 26/200 частин домоволодіння кожному з них, як спадкоємцям першої черги по закону. При цьому, згідно рішення народного суду Красногвардійського району від 14 вересня 1977 року та технічного паспорту на домоволодіння № 18 по вул. Нестерова в м. Дніпропетровську, складеного станом на 08.04.2015 року, 26/100 частин домоволодіння, які належать спадкодавцю, складаються з квартири № 3 у вказаному домоволодінні (а.с.21-27). Позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 05 червня 1991 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на частку домоволодіння у долі 26/200, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 05 червня 1991 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved