Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

В вересні 2019р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 вересня 2019р. і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2012р. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька: [PERSON] , проте після розірвання шлюбу відповідач з незрозумілих причин самоусунувся від виховання дитини, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивачка несе одна. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 26 вересня 2019р. відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, і не заперечував щодо обставин зазначених стороною позивача у позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2012р. по цивільній справі № 2-12041/11, провадження № 2/2610/2722/2012. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька: [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні не заперечував вказані обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, при цьому відповідач, не приймає участі в утриманні дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також визнання стороною відповідача заявлених позовних вимог, а також те, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, та він має постійних дохід, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2019р. та до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач визнав заявлені до нього вимоги, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,2 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial