overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 25 вересня 1993 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Близько року тому їх шлюб фактично розпався, діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частину усіх видів його заробітку починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, щомісячно, на утримання дітей. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що з 25 вересня 1993 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини сторін не склалися, тому близько року тому вони почали проживати окремо. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Сторони однією родиною не проживають, діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні, відповідач зобов'язаний брати участь в обов'язках по утриманню дітей. [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2014 року та до повноліття доньки [PERSON], а потім стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину на утримання доньки [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла 13 січня 2009 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті баби відкрилась спадщина на майно, і вона, як спадкоємець за заповітом, з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач подала заяву, де позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача Немиринецької сільської ради Старокостянтинівського району до суду не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 13 січня 2009 року померла [PERSON]. Після її мерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом, з поважних причин не звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про порядок і строки прийняття спадщини. Згідно повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №4272/01-16 від 05.11.2014 року спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05.10.1995 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований ВРАЦС Житомирського міського управління юстиції про що зроблено запис №2065. Від даного шлюбу мають трьох доньок: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб між ними фактично розпався, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 05 жовтня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актив цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2065. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 20.08.2005 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського міського управління юстиції про що зроблено запис №1366. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім»ю, шлюб між ними фактично розпався, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, намагання суду примирити сторони успіху не мали; строк, який надавався судом для примирення позитивних результатів не дав, сторони наполягають на розірванні шлюбу. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, який полягав у тому, що [PERSON], який помер [INFO], є її батьком, що необхідно для оформлення спадщини, яка залишилася після його смерті, яку вона оформити не взмозі через неможливість підтвердження родинних відносин з померлим, оскільки в написанні її прізвищ в документах є відмінності. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку не можливо встановити та підтвердити родинні відносини, хоча це необхідно для оформлення спадщини, тому просив підтвердити такий факт в судовому порядку. В судове засідання заявниця не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи до суду свого представника не направив, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачка народилася [INFO] в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, а її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно, при народженні вона також отримала прізвище [PERSON]. Вподальшому вона одружилася 3 грудня 1983 року з громадянином [PERSON] і змінила своє прізвище на [PERSON]. [INFO] її батько помер, а [INFO] померла мати. Заявниця, як їх дочка почала оформлювати спадщину після їх смерті. Однак на той час у неї був оформлений паспорт на прізвище [PERSON]. В 2010 році вона отримала новий паспорт, але в ньому її прізвище було зазначено [PERSON]. Тобто в написанні її прізвища та в документах по оформленню спадщини є відмінності: [PERSON] та [PERSON], що ставить під сумнів її родинні відносини з померлим. В той же час, виходячи із сукупності даних, зазначених у її свідоцтві про народження, свідоцтві про укладення шлюбу та її паспорті, вбачається, що [PERSON], яка за раніше оформленим паспортом мала прізвище [PERSON], дійсно є рідною дочкою [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для заявниці при оформленні спадщини. Даних, які б спростовували факт родинних відносин заявниці та померлого під час розгляду справи не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 17574,19 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 21 травня 1991 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 11 квітня 2014 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 10469,74 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 21 травня 1991 року та була звільнена 11 квітня 2014 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» від 26 червня 2014 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення у сумі 10469, 74 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3785,78 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що з 19 січня 2009 року працювала у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», а 23 вересня 2013 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 3785,78 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яка виражається у душевних переживаннях через завдане скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 19 січня 2009 року та була звільнена 23 вересня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» від 26 червня 2014 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення у сумі 3785, 78 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди, яких буде достатньо для її компенсації. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 11 травня 2013 року у Корабельному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 148. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що Вироком Старокостянтинівського районного суду від 15 лютого 2012 року, №2215/36/2012 року [PERSON], [INFO], батька малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], засуджено до позбавлення волі на строк вісім років. За рішенням Старокостянтинівського районного суду від 01 липня 2014 року, справа №683/1328/14-ц, [PERSON] [INFO], позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, і [PERSON] призначено опікуном дітей. На даний час діти проживають разом з [PERSON] в с. Підгірне Старокостянтинівського району, і вона забезпечує їх всім необхідним, піклується про їх здоров'я. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач, [PERSON] який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду свого представника не направив, причини його неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за вироком суду від 15 лютого 2012 року, №2215/36/2012 року [PERSON] засуджено до позбавлення волі на строк вісім років, за рішенням суду від 01 липня 2014 року, №683/1328/14-ц [PERSON] позбавлено батьківського піклування і [PERSON] призначено опікуном дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного проживання мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Син [PERSON] визнаний дитиною - інвалідом, хворіє, періодично лікується, і їй одній важко утримувати дітей. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Самчинецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, здоровий, працездатний, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved