Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В грудні 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 29.01.2013 р. відповідач отримала кредит в розмірі 12 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, в зв'язку з чим станом на 30.11.2016 р. утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 21 504 грн. 63 коп. за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 р., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вказував, що 29.01.2013 р. між сторонами жодних кредитних договорів не укладалось та підстави для стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором від 29.01.2013 р. - відсутні. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні правовідносини. Згідно наявної в матеріалах копії анкети-заяви, долученої до позову, 29.01.2013 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 12 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 27,60 % на рік на залишок заборгованості, а також зобов'язувалась сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором (а.с. 8). Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобов'язання перед кредитодавцем не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 30.11.2016 р., за вказаним договором, заборгованість відповідача складає 21 504 грн. 63 коп., а саме: 11 674 грн. 59 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7 829 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 500 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії та пені, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 000 грн. 22 коп. - штраф (процентна складова). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). В той же час, згідно наданих ПАТ КБ «Приватбанк» матеріалів на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що між Банком та відповідачем 30.01.2008 р. був укладений Кредитний договір №б/н, за яким видавались кредитні карти на ім'я відповідача 30.01.2008 р., 22.06.2012 р., 04.12.2013 р., 25.04.2014 р., 27.06.2014 р., також відповідач має пенсійний рахунок. При цьому, жодних доказів на підтвердження існування та укладання між сторонами кредитного договору 29.01.2013 р. (оригіналу договору, виписки по особовому рахунку, докази фотофіксації, документи які передували укладенню спірного договору або документи щодо видачі картки за вказаним договором) відповідно до ухвали суду про витребування доказів, позивачем суду не надано, доводів відповідача про відсутність такого договору позивачем також не спростовано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, дослідивши всі надані сторонами докази та доводи в сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено факту укладання 29.01.2013 р. договору між сторонами, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed