Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, зазначивши в позові наступне. 09 березня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, котрий вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську, Бердянського міськрайуправління юстиції у Запорізькій області, актовий запис номер 88. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. З кінця серпня 2018 року припиненні шлюбні стосунки, так вони не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя. Припинено ведення спільного господарства. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2019 року по справі 310/9699/18 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час шлюбу ними у спільну сумісну власність було придбано житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , котрий під час оформлення для зручності було зареєстровано на відповідача. При цьому даний будинок було внесено до реєстру заборон на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 2123862, зареєстрованого 24.06.2005 14:41:33 за №2123862: Приватним нотаріусом Порохня Р.В., на підстав договору іпотеки, №1026, 24.06.2005. Іпотекодержатель: ЗАТ КБ Приватбанк, Код: 14360570, 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50. Розмір заборгованості 41600,00 гривень. Вказана заборгованість по кредиту була погашена в повному обсязі, однак банком не було знято вищевказану заборону Отже, житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя та повинен поділений порівну, а заборона на нерухоме майна повинна бути скасована. Після відкриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , 11.03.2020 року [PERSON] направила до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, зазначивши, що сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У тому разі, якщо майно набувається у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, то воно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбання (набуття) майна. Зазначені висновки відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі за N 6-2641 цс15. [PERSON] зазначила також, що 09 березня 2005 року вона та [PERSON] уклали шлюб. У червні 2005 року у [PERSON] та [PERSON] виникла необхідність у придбанні власного житла. Власних заощаджень [PERSON] та [PERSON] не мали. Працювали в пологовому будинку та отримували зарплатню. Заробітна плата [PERSON] витрачалась на проживання. Заробітна плата [PERSON] витрачалась на сплату кредиту, згідно кредитного договору №19090029 від 18.10.2004 р.(ЗАЗ 110247), що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У червні 2005 року [PERSON] звернулась по допомогу у придбанні житла до своєї матері - [PERSON] . 22 червня 2005 року мати [PERSON] - [PERSON] продала свою трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Цей продаж було вчинено за 93 518,00 грн., що на день укладення договору було еквівалентно 18 500 доларів СІ1ІА, по курсу НБУ (ст. 4 Договору). Ця обставина підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.06.2005р. Після продажу своєї квартири, [PERSON] надала кошти на придбання жилого будинку номер [ADDRESS] своїй донці - [PERSON] , за умови, що жилий будинок буде власністю останньої. 24 червня 2005 року [PERSON] було придбано жилий будинок номер [ADDRESS] . Вартість будинку склала 50 000,00 грн. В договорі купівлі-продажу домоволодіння від 24 червня 2005 року відсутні відповідні умови про придбання майна у спільну сумісну власність подружжя. Ця обставина підтверджується договором купівлі-продажу домоволодіння від 24.06.2005 р. На момент придбання жилого будинку [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі лише три з половиною місяці. Відповідно, за такий короткий строк перебування у шлюбі апріорі не могли накопичити достатньо спільних коштів на придбання будинку. На твердження [PERSON] , фактично, жилий будинок номер [ADDRESS] був придбаний [PERSON] за кошти її матері - [PERSON] . При чому, ці кошти були передані донці - [PERSON] в дарунок. Жодних боргових зобов`язань оформлено не було, кошти [PERSON] не повертались. [PERSON] у придбанні спірного жилого будинку фінансової участі не приймав. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] вважає, що жилий будинок номер [ADDRESS] належить їй на праві особистої приватної власності. Ухвалою суду від 16.07.2020 року зустрічна позовна заява прийнята судом до свого провадження, об`єднання в одне провадження з первинним позовом [PERSON] , після чого справа призначена до судового розгляду по суті. Представником АТ КБ «Приватбанк»13.07.2020 року надіслано суду клопотання про закриття провадження по цивільній справі в частини вимог до АТ КБ «Приватбанк» на тій підставі, що після погашення боргу по іпотечному кредиту за поданням АТ КБ «Приватбанк» 04.07.2020 року припинено обтяження 2123862, яке раніше було зареєстроване 24.06.2005 14:41:33 за №2123862: Приватним нотаріусом Порохня Р.В., на підстав договору іпотеки, №1026, 24.06.2005. Іпотеко держатель: ЗАТ КБ Приватбанк, Код: 14360570, 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50. Розмір заборгованості 41600,00 гривень. 21.01.2021 року позивач [PERSON] направив суду заяву про відмову від позовних вимог до АТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Порохня О.В., в частині вимоги про зняття обтяження з спірного жилого будинку за іпотечним кредитом, у зв`язку з відміною обтяжень на житловий будинок. Ухвалою суду від 23.03.2021 року закрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , АТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Порохня О.В. у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог в частині зняття заборони відчуження з нерухомого майна. В судовому засіданні 23.03.2021 року позивач [PERSON] свої позовні вимоги до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. В судові засіданні 05.10.2020 року, 18.01.2021 року, 25.02.2021 року, 23 березня 2021 року відповідач по первинному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] , будучи належним чином сповіщена про час та місце судового засідання шляхом направлення викликів поштою, та СМС повідомлень, повторно не з`явилась, будь яких заяв та повідомлень до суду від неї не надходило. За клопотанням позивача [PERSON] в суд ухвалою від 23.03.2021 року у відповідності до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України залишив без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю у зв`язку з повторною неявкою позивача до суду. При цьому, суд сприймає зазначену зустрічну позовну заяву [PERSON] як заперечення проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] . Так, суд вважає встановленим, що 09 березня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайуправління юстиції у Запорізькій області, актовий запис номер 88. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2019 року по справі 310/9699/18 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час шлюбу з [PERSON] , [PERSON] з АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки №1026 від 24.06.2005 року за яким їй було надано кредит на суму 41600 грн. на придбання нерухомості, за рахунок якого [PERSON] того ж дня за договором купівлі - продажу було придбано житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому даний будинок було внесено до реєстру заборон на нерухоме майна реєстраційний номер обтяження 2123862, зареєстрованого 24.06.2005 14:41:33 за №2123862: Приватним нотаріусом Порохня Р.В., на підстав договору іпотеки, №1026, 24.06.2005. Іпотеко держатель: ЗАТ КБ Приватбанк, Код: 14360570, 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50. Розмір заборгованості 41600,00 гривень (а.с.33-38,109-111) Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 29.09.2020 року, заборгованість за кредитним договором, зареєстрованим за №1026 від 24.06.2005 року відсутня. Дата закриття кредиту 28.12.2007 року (а.с.157) В судовому засіданні позивач [PERSON] стверджував, що іпотечний кредит в період з 24.06.2005 року по 28.12.2007 року погашався за рахунок спільних коштів подружжя, тобто його та [PERSON] . Суд критично ставиться до тверджень [PERSON] про те, що фактично, жилий будинок номер [ADDRESS] був придбаний нею за кошти її матері - [PERSON] . При чому, ці кошти були передані донці - [PERSON] в дарунок. Жодних боргових зобов`язань оформлено не було, кошти [PERSON] не повертались. [PERSON] у придбанні спірного жилого будинку фінансової участі не приймав. При цьому суд враховує ту обставину, що [PERSON] в своєму зустрічному позові до [PERSON] зазначала, що під час шлюбу вони з відповідачем працювали в пологовому будинку та отримували зарплатню. Заробітна плата [PERSON] витрачалась на проживання. Заробітна плата [PERSON] витрачалась на сплату кредиту. Крім того, судом вважає безспірно встановленим, що згідно договору іпотеки №1026 від 24.06.2005 року [PERSON] отримала кредит на суму 41600 грн. саме на придбання нерухомості, за рахунок якого [PERSON] того ж дня за договором купівлі - продажу придбала житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Одночасно, даний будинок було внесено до реєстру заборон на нерухоме майна реєстраційний номер обтяження 2123862, зареєстрованого 24.06.2005 14:41:33 за №2123862: Приватним нотаріусом Порохня Р.В., на підстав договору іпотеки, №1026, 24.06.2005. Іпотеко держатель: ЗАТ КБ Приватбанк, Код: 14360570, 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 50. Розмір заборгованості 41600,00 гривень (а.с.33-38,109-111). У зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором, зареєстрованим за №1026 від 24.06.2005 року, та закриттям кредиту 28.12.2007 року (а.с.157), обтяження на нерухоме майно (житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] ) було припинено 04.07.2020 року, про що в реєстрі речових прав внесено відповідні відомості (а.с.120-121). Відповідно до ч. 1, ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарем догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже вказане майно знаходиться на праві спільної сумісної власності, у зв`язку з тим, що між нами не було ніяких угод стосовно визначення спільного майна. На підставі положення ч. І ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини чоловіка є рівними. Відповідно до положень п.2, ч. І, ст.71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ( Д65 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) і попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі колі жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , і кожен з них є власником 1\\2 ідеальної частки зазначеного житлового будинку, який перебуває у їх спільній частковій власності.

Outcome: approved