Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. «А», загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м.; сарай під літ. «Б»; сарай під літ. «В»; убиральню під літ. «Г»; № 1-2 огорожу, які розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер двоюрідний племінник позивача [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2019 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем на рівні двоюрідної тітки та племінника. Позивач є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за законом, спадкоємці попередніх черг спадкування за законом, а також родичі ближчого ступеня споріднення зі спадкодавцем відсутні. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, звернувшись в установлений законодавством строк з відповідною заявою до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А., на підставі чого була заведена спадкова справа № 84/2019. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Таким чином, за викладених обставин позивач не може захистити своє порушене право як спадкоємця в позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2019 року встановлено факт родинних відносин, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] на рівні двоюрідної тітки та племінника. Рішення суду набрало законної сили 29.10.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за законом, спадкоємці попередніх черг спадкування за законом, а також родичі ближчого ступеня споріднення зі спадкодавцем [PERSON] відсутні. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, звернувшись в установлений законодавством строк з відповідною заявою до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. В подальшому приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоя Л.А. була відкрита спадкова справа № 84/2019 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] , яка міститься в матеріалах вказаної цивільної справи. 23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоя Л.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, що унеможливлює оформлення спадщини нотаріусом. Батько спадкодавця - [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] (раніше адреса - [ADDRESS] ). Право власності зареєстровано у КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року у книзі № 5 під № 1325, що підтверджується довідкою КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 217 від 29.01.2020 року, з якої вбачається, що документами, які підтверджують право власності на нерухоме майно є: рішення виконкому Димерської селищної ради від 25.06.1964 року та акт про завершення будівництва і прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.08.1967 року. В свою чергу, Димерською селищною радою було оформлено будинкову книгу, в якій зазначено [PERSON] власником домоволодіння на підставі Свідоцтва про право власності № 35252 від 04.09.1967 року. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняли: дружина [PERSON] та син [PERSON] , шляхом проживання в спадковому будинку та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційними листами Київського обласного державного нотаріального архіву від 20.12.2019 року № 2610/01-17 та Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 02.12.2019 року № 1268/01-16, та які зберігаються в матеріалах спадкової справи 84/2019 у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , спадщину після якої прийняв [PERSON] , син покійної, шляхом спільного проживання (реєстрації) на час відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Отже, [PERSON] (спадкодавець за вказаним позовом), прийняв спадщину після смерті батьків, але не оформив спадкових прав на нерухоме майно. Із документів на нерухоме майно, які збереглися, є оригінал будинкової книги та технічний паспорт від 22.08.1967 року, виготовлений Києво-Святошинським БТІ. З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно Свідоцтва про право власності № 35252 від 04.09.1967 року, виданого Димерською селищною радою на ім`я [PERSON] та рішення виконкому Димерської селищної ради від 25.06.1964 року, представником позивача - адвокатом Юрченко А.І. було направлено відповідний запит до Димерської селищної ради. Листом від 06.03.2020 року № 277/02-23 було проінформовано про неможливість видачі дубліката запитуваного Свідоцтва про право власності по причині відсутності архівних даних (часткового їх знищення). Рішення виконкому Димерської селищної ради за 1964 рік знаходяться на зберіганні в Архівному відділі Вишгородської районної державної адміністрації. Архівний відділ Вишгородської районної державної адміністрації проінформував листами №16.05-04/192 від 07.08.2020 р. та №16.05-04/293 від 01.12.2020 р., що протоколи засідань та рішення виконкому Димерської селищної ради за 1964 та 1967 роки на державне зберігання до відділу не надходили. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та неможливість отримання їх дублікатів унеможливлюють оформлення спадщини нотаріусом, оскільки, відповідно до п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Визнання права власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. «А», загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м.; сарай під літ. «Б»; сарай під літ. «В»; убиральню під літ. «Г»; № 1-2 огорожу, які розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , не порушить прав інших осіб. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved