Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 21.12.2011р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району від 13.02.2013р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 14 по вул. Тургенєва в с. Плавні; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належав житловий будинок № 14 по вул. Тургенєва в с. Плавні Ренійського району. Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Плавнівської сільської ради Ренійського району. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 21.12.2011р. - помер. Після відкриття спадщини позивачка, як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, про що 24.06.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за належною реєстрацією права власності на житловий будинок, як на обєкт спадщини, може звернутись тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із ним в с. Плавні Ренійського району, після його смерті вона залишилась проживати у спадковому будинку. Відповідачі спадщину прийняли відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, але вони на спадщину не претендують, не заперечують, щоб право на спадкове майно позивач оформила на себе. . Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленя заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачі на спадщину не претендують та не заперечують щоб позивачка оформила на себе право власності на спадкове майно. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса (відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved