Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування 06 березня 2019 року позивач подала до Арбузинського районного суду Миколаївської області позов, яким порушив питання про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги умотивувала тим, що 29 грудня 1989 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований виконкомом Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, але протягом декількох останніх років шлюбні відносини погіршились і фактично припинились. На даний час між нею та відповідачем відсутні повага і порозуміння, які мають бути притаманні сім'ї, відповідач має власні погляди на життя і почав зраджувати, внаслідок чого шлюб носить формальний характер і його збереження, на думку позивача, буде суперечити її інтересам. За таких обставин, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 грудня 2989 року виконкомом Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 13. Процесуальні дії у справі Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2019 року, справу призначено в порядку загального позовного провадження і з цього ж дня розпочате підготовче провадження у ній. 03 квітня 2019 року сторони подали заяви, у яких просили розглядати справу за їх відсутності, висловили позиції щодо позову. Позиція учасників справи Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, про його дату час і місце повідомлена належно, подала письмову заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, висловила позицію щодо підтримання позову та зазначила, що проти ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження не заперечує. Відповідач у підготовче судове засідання також не прибув, надав аналогічну заяву, якою позов визнав, проти його задоволення не заперечував, так само, як і проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. За таких обставин, на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України, у зв'язку із визнанням відповідачем позову, суд вправі ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у порядку ст. 206 ЦПК України. При цьому, суд не установив будь - яких фактів, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а як наслідок, не убачав підстав для відмови у прийнятті визнання ним позову і продовження у зв'язку із цим судового розгляду. Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів позивача Тож, суд, перевіривши доводи і обгрунтованість висунутих позивачем вимог, оцінивши надані йому докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв'язку, прийшов до такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони уклали шлюб 29 грудня 1989 року, який був зареєстрований виконкомом Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня зроблено запис № 13. Від шлюбу сторони мають двох дітей : сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області 24 липня 2008 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим районним відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського управління юстиції Миколаївської області 18 липня 2006 року. Та відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття ж 55 СК України встановлює обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Та кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Але як слідує із позовної заяви, сторони шлюбні відносини фактично припинили, між ними відсутні повага та порозуміння, у той час, як відповідач позов визнав, а тому таке дає суду підстави вважати, що вони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого шлюб носить формальний характер. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, окрім цього, виходив із положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Водночас, згідно із положеннями ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову у цьому випадку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, обставини, на які посилається позивач і які визнав відповідач, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню, а позов відповідно - задоволенню. При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Щодо розподілу судових витрат Суд, окрім цього, за імперативною вимогою ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв'язку із визнанням відповідачем позову, вважає за необхідне вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384, 20 грн. І з цих мотивів,

Outcome: approved