Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON]. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, вказуючи на те, що згідно розписки від 04.04.2016 року відповідач отримав від [PERSON]М, грошові кошти в сумі 13 300 грн, без сплати відсотків, які зобовязувався повернути до 30.09.2017 року, однак свого зобовязання не виконав. На неодноразові прохання про добровільну сплату боргу на протязі даного періоду відповідач відмовляється від повернення боргу, а тому позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, однак в позовній вимозі міститься його прохання проте, щоб справу слухати у його відсутності, а позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в силу наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що між позивачем та відповідачем 04.04.2016 року був укладений договір позики за умовами якого [PERSON], отримав позику в сумі 13300 грн. із кінцевим терміном повернення отриманих коштів не пізніше до 30.09.2017 року, що підтверджується розпискою від 04.04.2016 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, оскільки відповідачем не було подано жодних доказів на підтвердження своїх доводів то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, дана сума позики підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], так як останній має право вимагати згідно вказаного договору повернення обумовленої договором суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved