Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що 26.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт про надання кредиту в сумі 26323,44 грн. на строк 36 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку. При цьому, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів та дав свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між ним та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом позивача в угоді. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаною угодою належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.09.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 91174,30 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином та викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як встановлено судом, 26.11.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт про надання кредиту в сумі 26323,44 грн. на строк 36 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 11.06.2018 року. В Генеральній угоді зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця угода разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком кредитний договір, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.09.2019 року становить 91174,30 грн. та складається з 23586,03 грн. тіло кредиту, 18926,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 43371,68 грн. заборгованість за пенею та комісією, штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди 5290, 31 грн.. Вирішуючи обґрунтованість вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що згідно п.1.1 вказаної Угоди відповідач зобов`язався сплачувати відсотки в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві строки та погашати заборгованість шляхом внесення щомісячного платежу в розмірі 955,01 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушив, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 23586,03 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит за умови сплати 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Отже, оскільки борг по процентах станом на 17.09.2019 року становив 18926,28 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми є обґрунтованими. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За п.2.2. Генеральної угоди, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості більш, ніж на 31 день, останній, починаючи з 32 дня зобов`язується сплатити Банку штраф в розмірі 5291,26 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 5291,26 грн. також є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником зобов`язання щодо погашення кредиту, останній сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Однак, судом достовірно встановлено, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача [PERSON] із зазначеними Умовами та правилами надання продукту кредитних карт. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Із Генеральної угоди, підписаної Банком та [PERSON] вбачається, що в ній відсутні правила нарахування пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми чи відсоткової ставки. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), відсотків та штрафу, стягнути пеню та комісію. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.11.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені пеня та комісія за несвоєчасне погашення кредиту, їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати пені та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розміру і порядку нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при укладенні договору з [PERSON] дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. З огляду на зазначене, наявні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 23586, 03 грн. - тіла кредиту, 18926,28 грн. - відсотків за користування кредитом та 5290,31 грн. - штраф згідно п.2.2 Генеральної угоди (), що в загальному становить 47802 грн. 62 коп.. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 52,4 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1006,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved