Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В грудні 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Златобанк», в якому просив суд: - визнати недійсними такі умови договору поруки № 282/1/13-KL/Р-1 від 11 жовтня 2013р. (далі по тексту - договір поруки): 1) у п. 2.1.1 «Застереження: порукою за цим договором забезпечено виконання боржником боргових зобов'язань також в разі їх дострокового виконання, як це передбачено в кредитному договорі, а також у випадку зміни будь-яких умов кредитного договору (зокрема, але не виключно, зміна розміру кредиту процентної ставки, строків повернення кредиту, тощо). Підписанням цього договору поручитель погоджується з тим, що порукою забезпечуються зобов'язання боржника за кредитним договором також у разі зміни будь - яких умов кредитного договору, в тому числі і у випадку збільшення обсягу відповідальності поручителя, без внесення змін до цього договору»; 2) «5.2. збільшення розміру зобов'язання боржника у випадках, передбачених кредитним договором та додатковими угодами до нього (в тому числі але не виключно, при пролонгації строку кредитування, збільшення суми кредиту, процентів, тощо), тягне одночасне збільшення відповідальності поручителя. Виражена в даному договорі згода поручителя на можливе збільшення своєї відповідальності дійсна відносно всіх випадків збільшення боргових зобов'язань, які будуть мати місце в період дії кредитного договору, в т. ч., якщо до цього договору поруки відповідні зміни не вносились»; - визнати припиненою поруку позивача за договором поруки. Судом до участі у справі, в якості третіх осіб було притягнуто: ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» (далі по тексту - третя особа 1), ТОВ «Лотуре - Агро» (далі по тексту - третя особа 2), [PERSON] (далі по тексту - третя особа 3). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 жовтня 2013р. між сторонами було укладено договір поруки, за умовами якого позивач виступив поручителем за виконання третьою особою 2 усіх зобов'язань за кредитним договором № 282/1/13-KL (далі по тексту - кредитний договір). Згідно з договором поруки позивач поручається перед відповідачем за належне виконання зобов'язань, що витікають із кредитного договору. Позивач зазначив, що відповідач в односторонньому порядку збільшив обсяг основного зобов'язання. Позивач вважає, що умови договору поруки не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є підстави для визнання його частково недійсним. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з тих підстав, що договором поруки передбачена можливість зміни умов кредитного договору, без згоди поручителя, на що була надана згода сторін. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з'явився поважності причин неявки суду не повідомив. Треті особи 1-3, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 11 жовтня 2013р. між сторонами було укладено договір поруки, за умовами якого позивач виступив поручителем за виконання третьою особою 2 усіх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. (ч. 1 ст. 559 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до застережень зазначених в п. 2 договору поруки, порукою за цим договором забезпечено виконання боржником боргових зобов'язань також в разі їх дострокового виконання, як це передбачено в кредитному договорі, а також у випадку зміни будь - яких умов кредитного договору (зокрема, але не виключно, зміна розміру кредиту, процентної ставки, строків повернення кредиту тощо). Підписанням цього договору поручитель погоджується з тим, що порукою забезпечується зобов'язання боржника за кредитним договором також у разі зміни будь - яких умов кредитного договору, в тому числі і у випадку збільшення обсягу відповідальності поручителя, без внесення змін до цього договору. Внесення змін до цього договору поруки у зв'язку із будь - якими змінами основного боргу (розміру, строку тощо), процентів, підвищеного розміру процентів тощо, є правом банку, а не його обов'язком. Згідно п. 5.2. договору поруки, збільшення розміру зобов'язання боржника у випадках, передбачених кредитним договором та додатковими угодами до нього (в тому числі, але не виключно, при пролонгації строку кредитування, збільшення суми кредиту, процентів тощо), тягне одночасне збільшення відповідальності поручителя. Виражена в даному договорі згода поручителя на можливе збільшення своєї відповідальності дійсна відносно всіх випадків збільшення боргових зобов'язань, які будуть мати місце в період дії кредитного договору, в т.ч., якщо до цього договору поруки відповідні зміни не вносились. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання (п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р.). До того ж, п. 8.1. договору поруки визначено, що підписанням цього договору сторони підтверджують, що укладання цього договору поруки відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходилась під впливом тяжких обставин. Сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги те, що при підписанні позивач був ознайомлений із умовами кредитного договору та договору поруки, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed