overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON]. звернувся до Рівненського міського суду із позовом та в лютому 2016 року уточнив позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів банківського строкового вкладу /депозиту/ по договору №003-17520-030315 від 03 березня 2015 року банківського вкладу «Найкращий у доларах США, на суму вкладу 550,00 доларів США строком на 3 місяці по 01 червня 2015 року, що складає в гривневому еквіваленті станом на 03.03.2015 року 14\~771,96 грн., та належні йому відсотки по вкладу 885 грн.24 корп., а всього на загальну суму в розмірі 15\~657 грн. /пятнадцять тисяч шістсот пятдесят сім/ 20 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами були укладені зазначені позовом договори банківського вкладу, в тому числі договір №003-17520-270215 від 27 лютого 2015 року, на підставі п.п. 1.1 1.6 яких відповідач прийняв у нього кошти на депозитний рахунок в розмірі 499,00 доларів США терміном на 3 місяці по 28 травня 2015 та вищенаведеному договору №003-17520-030315 від 03 березня 2015 року вклад на суму 550,00 доларів США строком на 3 місяці, по 01 червня 2015 року на рахунок у порядку та на умовах визначених Договорами. Відсоткова ставка 5,5 річних. 03.03.2015 Року, через кілька годин після укладення договору Національний банк України своєю постановою відніс ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та ввів тимчасову адміністрацію. Курс долара на день введення тимчасової адміністрації був встановлений 26,85 грн. за 1 далар США. Строк розміщення вкладів закінчився 28 травня 2015 року та 01 червня 2015 року, такі на новий терміни не продовжувались. Згідно п.1.10 Договору Відповідач зобовязаний повернути вклад в кінці строку розміщення вкладу шляхом перерахування коштів на рахунок, а він має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів. На його звернення Відповідач повідомив про прийняте рішення №150 від 02.03.2015 року щодо запровадження тимчасової адміністрації, призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію та нездійснення задоволення вимог вкладників під час дії тимчасової адміністрації, відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає дії відповідача такими, що суперечать 22, 390, 625,1060 ЦК України, ст. 41 Конституції України, яка має вищу юридичну силу. На підставі положень чинного цивільного законодавства відповідач зобовязаний був виконати умови договору та провести розрахунок. Станом на березень 2016 року, у звязку із частковим погашенням заборгованості по договору №003-17520-270215 від 27 лютого 2015 року на суму 13\~405,42 грн., заборгованість ПАТ «Дельта Банк» перед ним складає зазначеу позовом суму 15\~657 грн. /пятнадцять тисяч шістсот пятдесят сім/ 20 коп. Згідно наданих суду заперечень відповідача, позовні вимоги вважаються безпідставними. Зазначається, що згідно п.1.3 Договорів строкового банківського вкладу, датою повернення вкладу сторони визначили 28 травня 2015 року та 01 червня 2015. При цьому на виконання постанови НБУ №150 від 02.03.2015 року,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його дядька [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що останній страждає на стійке хронічне психічне захворювання і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 1987 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити його опікуном вітчима. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над його дядьком. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 1987 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням та є інвалідом другої групи, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 762 від 17 грудня 2015 року [PERSON] виявляє хронічний психічний розлад помірну розумову відсталість внаслідок хвороби дауна з дитинства, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та його характеристика дають підстави вважати можливим виконувати ним опікунські обов'язки щодо його дядька - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У заяві віна вказав, що він народився 09 жовтня 1960 року в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. В 1977 році вступив в члени Чортківської госплемстанції. В трудовій книжці БТ-1 №2859937 його прізвище записано «Дунчак». Згідно паспортних даних та свідоцтва про народження його прізвище «Дуньчак». Оскільки, через розбіжності у прізвищі в зазначеному документі заявник не може оформити пенсію, що змусило його звернутись до суду. Представник заявника в судове засідання подала заяву, просить справу розглядати без неї, заяву підтримує, просить задовольнити. Заінтересована особи Управління Пенсійного фонду України у Чортківському районі Тернопільської області при ухваленні рішенні покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 09 жовтня 1960 року в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-АГ № 1342175. Згідно паспорта серії МС № 361818, який видано 21 серпня 1998 року Чортківським РВ управління МВС України в Тернопільській області 09 жовтня 1960 року в с. Шманьківчики народився [PERSON]. Згідно трудової книжки БТ-І №2859937 від 01 вересня 1978 року прізвище заявника записано «Дунчак». Довідкою Шманьківчицької сільської ради Чортківського району № 501 виданої 22 вересня 2015 року підтверджується, що [PERSON] народився 09 жовтня 1960 року проживає і зареєстрований в [INFO]. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що прізвище заявника зазначене в трудовій книжці, не збігається з прізвищем в паспорті та свідоцтві про народження, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа, і задоволення даної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказувала, що 10.12.2011 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилися донька [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. 10.12.2011 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилися донька [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги позивача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її доньку [PERSON], [INFO], недієздатною, посилаючись на те, що остання страждає на стійке хронічне психічне захворювання і перебуває з червня 2015 року під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявниця просить призначити її опікуном доньки. В судове засідання заявниця подала до суду заяву, в якій вимоги заяви підтримала та просить справу розглянути у її відсутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради проти задоволення заяви не заперечує, крім того надав суду подання з клопотанням про встановлення опіки над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над її донькою. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з червня 2015 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 678 від 12 листопада 2015 року, [PERSON] страждає стійким хронічним маячним розладом, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її доньки [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її доньку [PERSON], [INFO], недієздатною, посилаючись на те, що остання страждає на стійке хронічне психічне захворювання і перебуває під диспансерним наглядом в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 1993 року, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, в звязку з чим потребує опіки та стороннього догляду. Крім того, заявник просить призначити її опікуном доньки. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала. Представник заінтересованої особи Давидковецької сільської ради Хмельницького району подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити заяву. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно з 1993 року перебуває під диспансерним наглядом Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, хворіє хронічним психічним захворюванням та є інвалідом першої групи дитинства, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у звязку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 754 від 17 грудня 2015 року [PERSON] страждає стійким, хронічним, психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості, страждає ним від народження, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконувати нею опікунські обов'язки щодо її доньки [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки. В обґрунтування даної заяви зазначено, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, значиться на обліку у лікаря\~психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість, в зв'язку з чим не здатен в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує постійного стороннього догляду, оскільки самостійно підтримувати своє життєзабезпечення не може. Мешкає разом з заявником. Посилаючись на вказані обставини, які призводить до різного виду ускладнень матеріального та побутового характеру, заявник просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити над ним опіку. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити. При цьому надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON], вважаючи її обґрунтованою. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи,\~\~дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~ Так, згідно\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] є інвалідом третьої групи, знаходиться на обліку в лікаря - психіатра Вознесенської ЦРЛ в зв'язку з психічним захворюванням. Внаслідок своєї хвороби він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зокрема не може самостійно та в повному обсязі підтримувати своє життєзабезпечення, захищати свої права та виконувати обов`язки, потребує постійного стороннього догляду та контролю. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження, відповідно до акту №558 судової\~\~\~\~психіатричної експертизи від 02.12.2015 року (а.с. 33-37), інших матеріалів справи (а.с.3, 4, 21,22), записів в амбулаторній картці. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви щодо\~\~визнання недієздатним [PERSON] Одночасно з цим, згідно\~ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 241 ЦПК України\~передбачено, що суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Так,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] і за даною адресою зареєстрований, однак не проживає з червня 2014 року її колишній чоловік [PERSON], витрати на утримання квартири не несе, порушуючи тим самим права позивача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, участі в утриманні дитини не приймає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути на користь позивача витрати за надання правової допомоги. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився вдруге. Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою «адресат не проживає», що відповідає ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року по 13 серпня 2013 року. В сімї народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатним, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1455 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно на дитину. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач на даний час з нею не проживає, добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився вдруге. Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою «адресат не проживає», що відповідає ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2004 року(а.с. 4). В сімї народились дочка [PERSON], [INFO](а.с. 5). Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї № 2475 від 28.08.2015(а.с. 6), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоровя, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1167 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на дитину. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина Даніеля, [INFO], в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно. На обґрунту-вання своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відпові-дачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved