Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

В грудні 2017 року ТОВ «Черемшина 2012» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за орендну плату, мотивуючи свої вимоги тим що, відповідно до Свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежитлові приміщення, загальною площею 5811 м. кв., які розташовані за адресою [ADDRESS] Відповідно до рішення Вишневої міської ради від 18.02.2016 року, вул. Червоноармійська перейменовано на вул. Освіти. 1.10.2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений Договір № 424 про оренду ліжко-місць. Пунктом 1 Договору Позивач передав [PERSON] у платне строкове користування 3 ліжко-місця. Пунктом 5 Договору визначено, що Орендодавець має право достроково припинити дію Договору згідно з п. 9.2 Договору. Так, п. 9.2 Договору визначено, що дія Договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця в разі не сплати Орендарем орендної драти за два і більше місяці. Пунктом 9.3 Договору визначено, що дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання, у зв'язку з чим Орендар зобов'язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватися з Орендодавцем. Приймаючи до уваги вимоги ст. 764 ЦК України якою визначено, що в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, станом на момент звернення до суду Договір № 424 від 1.10.2013 року є продовженим до 31.12.2017 року. Станом на 31.11.2017 року у Відповідачів утворилась заборгованість в сумі 79 321, 90 грн. яка складається з суми основного боргу - 44 40, 02 грн., суми втрат від інфляції - 10 014,95 грн. та 3-х процентів річних - 24 905, 93 грн. Тому ТОВ «Черемшина 2012» просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» борг по орендній платі за проживання в [ADDRESS] в розмірі 79 321, 90 грн., яка складається з суми основного боргу - 44 401, 02 грн., суми втрат від інфляції - 10 014, 95 грн. та 3-х процентів річних - 24 905, 93 грн. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на :листь ТОВ «Черемшина 2012» судовий збір солідарно. Не погоджуючись з вимогами первісного позову представником [PERSON] було подано до суду зустрічний позов, який був мотивований тим, що [PERSON] не відмовлялася і не ухилялась від виконання своїх обов'язків вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги, після пропозиції в порядку досудового врегулювання спору про укладення з нею договору найму на житлове приміщення до якого відноситься кімната № 424. ТOB «Черемшина 2012» посилаючись на ст.629 ЦК України про обов'язковість договору для виконання сторонами, не враховував ч. 1 ст. 628 ЦК України, що обставини змісту договору становлять умови (пункти), визначені тільки на розсуд ТОВ «Черемшина 2012», без врахування ст. 627 ЦК України яка передбачає, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, так як мають місце обставини порушення п.6 умов договору, що підтверджується актом комісії про обстеження побутових умов від 29.03.2018 року. [PERSON] не відмовлялась сплачувати грошові кошти за користування в гуртожитку кімнатою для проживання і погоджується з щомісячною оплатою, яка має становити та складатися з врахуванням планового кошторису 425 + 177 = 602 грн, і погоджується з загальною сумою заборгованості за спірний період в розмірі 24 800 грн., що утворилась не з вини [PERSON], так як ТОВ «Черемшина 2012» не інформував про зміну банківських реквізитів розрахункових рахунків, тому з цих причин [PERSON] була позбавлена можливості сплачувати грошові кошти за користування кімнатою у зв'язку з чим утворилась вказана заборгованість. На момент укладення договору оренди № 424, керівництво ТОВ «Черемшина 2012» посилалось на рішення виконавчого комітету Вишневої міської Ради про користування ліжко-місцями для проживання у гуртожитку, а [PERSON] на цих підставах примусили укласти договір на їх умовах в тому вигляді, який з позовною заявою був наданий суду, так як керівництво ТОВ «Черемшина 2012» було впевнено і вважало, що ніяких інших змін обставин не настане, але коли Вишнева міська рада своїм рішенням № 1-01/XXIV-2 від 12.10.2017 року скасувала рішення виконавчого комітету Вишневої міської Ради № 22/37 від 28.03.2002 року, обставини істотно змінились. Відповідно до ч. 1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Тому позивач за зустрічним позовом просила змінити договір оренди ліжко-місць № 424 від 01.10.2013 року на договір найму кімнати [ADDRESS] В судовому засіданні представник ТОВ «Черемшина 2012» вимоги первісного підтримав та просив позов задоволити, проти вимог зустрічного позову заперечував. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечував, а вимоги зустрічного позову просив задоволити в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином причин неявки суду не повідомив. Суд. заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволення, а у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 1.10.2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений Договір № 424 про оренду ліжко-місць. Пунктом 1 Договору ТОВ «Черемшина 2012» передав [PERSON], а остання прийняла у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Згідно п. 3 договору ціна оренди за користування 1 (одним) ліжко-місцем гуртожитку складає 425,00 грн. за один календарний місяць. Пунктом 5 Договору визначено, що Орендодавець має право достроково припинити дію Договору згідно з п. 9.2 Договору. Так, п. 9.2 Договору визначено, що дія Договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця в разі не сплати Орендарем орендної драти за два і більше місяці. Пунктом 9.3 Договору визначено, що дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання, у зв'язку з чим Орендар зобов'язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватися з Орендодавцем. Приймаючи до уваги вимоги ст. 764 ЦК України якою визначено, що в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, станом на момент звернення до суду Договір № 424 від 1.10.2013 року є продовженим до 31.12.2017 року. Відповідно до рішення Вишневої міської ради від 18.02.2016 року, вул. Червоноармійська перейменовано на вул. Освіти. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови договору що сплати щомісячної орендної плати, в зв'язку з чим станом на 31.11.2017 року у утворилась заборгованість в сумі основного боргу - 44 40, 02 грн.. Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Статтею 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, ( яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи викладене суд вважає, що первісний відповідач [PERSON] уклавши договір оренди ( найму) житлового приміщення кімнати № 424 (що складається із 3 ліжко-місць) в гуртожитку по вулиці Червоноармійській, 5 в м. Вишневе, Київської області власником якого є позивач у справі ТОВ «Черемшина-2012» всупереч вимогам ст.ст. 810, 815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов'язання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість по оплаті. Разом з тим суд враховує, що сторони, укладаючи 01 жовтня 2013 року договір №424 про оренду ліжко-місць в пункті 3 погодили істотну умову договору - ціну оренди одного ліжко-місця в сумі 425 грн., що становить 1275 грн. за 3 ліжко-місця в місяць. Змін до вказаного пункту, щодо ціни позову, в письмовому порядку як визначено в пунктом 11 Договору та передбачено ст. 654 ЦК України, сторони не вносили з моменту укладення і до цього часу, тому суд вважає, що саме із вказаної ціни оренди повинна бути нарахована сума оплати за користування вказаним приміщенням. Тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (заборгованість по оплаті орендної плати за проживання в [ADDRESS] в розмірі 44 401,02 грн. У вимога первісного позову що стосуються [PERSON] суд відмовляє, оскільки останній не укладав із ТОВ «Черемшина 2012» договорів на оренду ліжко-місць у гуртожитку, а отже не несе обов'язків перед первісним позивачем що визначені ст. 815 ЦК України. Ухвалюючи рішення у вказаній справі суд враховує правові позиції викладені в Постановах Верховного Суду України №6-6цс15 та № 6-231цс14 від 25 лютого 2015 року. Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не погоджується з доводами первісного позивача про застосування до даної категорії справ положень ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення з відповідача заборгованості за оренду житла не можуть вважаються простроченням виконання грошових зобов'язань перед кредитором за користування грошима. Тому в цій частині позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних не підлягають задоволенню. Також, суд не знаходить правових підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Згідно п. 11 договору, зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення Додаткової угоди в письмовій формі. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Стаття 651 ЦК України визначає що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. До матеріалів зустрічної позовної заяви не було надано доказів того, що [PERSON] зверталась до ТОВ «Черемшина 2012» із пропозиціями щодо внесення змін до договору оренди від 01.10.2013 або пропозиціями щодо укладення додаткових угод. В той же час, як стаття 652 ЦК України чітко передбачає що договір може бути змінений за рішенням суди з підстав істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, тільки у випадку якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились. З наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги первісного позову та відмови у вимогах зустрічного позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача за первісним позовом [PERSON]

Outcome: partial