Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 06 квітня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Свободи, № 25 в с. Рокитне Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємці за законом першої черги в рівних долях прийняли син спадкодавці [PERSON] та чоловік [PERSON], тобто по 1/12 частці домоволодіння за кожним. 08 лютого 2016 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на 3/12 частки вказаного домоволодіння. Він як спадкоємець по заповіту спадщину прийняв своєчасно, але оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на 3/12 частки домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 965 від 29 вересня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташоване по вул. Свободи, № 25 в с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали шестеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/6 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1989 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 06 квітня 2001 року [PERSON] відкрилася спадщина 1/6 частку домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З свідоцтва про укладання шлюбу серії ІІ- АБ № 298184 від 23 листопада 1968 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. З свідоцтва про народження серії І-МИ № 430829 від 14 жовтня 1977 року вбачається, що [PERSON] була матірю відповідача [PERSON]. Спадщину за законом після смерті спадкодавці [PERSON] в рівних долях по 1/12 частці домоволодіння за кожним своєчасно прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступили у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 964 від 29 вересня 2016 року. 08 лютого 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 3/12 частки вказаного домоволодіння, а саме на його 1/6 частку у колгоспному дворі та 1/12 частку домоволодіння, яка була успадкована ним після смерті своєї дружини [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 05 лютого 2016 року та посвідчений секретарем Рокитнеської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно, крім земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачу [PERSON]. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, відповідачі позов визнали, інших спадкоємців не має, то право власності на 3/12 частки домоволодіння слід визнати за ним. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved