Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач [PERSON] через представника за довіреністю звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, вказавши, що на підставі розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області № 353 від 04.11.1996 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0217865 на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Проте вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачем був загублений, з приводу чого ним було зроблено оголошення в газеті «Вісник Деражнянщини». Позивач стверджує, що до складу належного йому паю входять дві земельних ділянки площами 1,1616 га та 0,6631 га, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, а тому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 1,1616 га та 0,6631 га в умовних кадастрових гектарах. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності,\~в якій вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності,\~в якій вимоги позову визнав у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області в судове засідання не зявився, проте надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, покладаючись при вирішенні спору на думку суду. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Земельна частка (пай) це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Вирішуючи питання про право [PERSON] на земельну частку (пай), судом приймаються до уваги наступні письмові докази, які містяться в матеріалах справи. Згідно з довідкою відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 111/137-17 від 21.06.2017 року, на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0217865. Вказаною довідкою також підтверджується, що державний акт на право приватної власності на землю взамін сертифіката на імя [PERSON] не видавався. Крім того, у довідці відділу Держгеокадастру зазначено, що [PERSON] був включений до списку громадян членів спілки селян імені Коцюбинського с. Радівці під номером 204. Копіями записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Деражнянської райдержадміністрації підтверджується, що вказаний сертифікат був зареєстрований райдержадміністрацією 08.02.1997 року за № 204, а також те, що на підставі такого сертифіката [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у розмірі 3,17 в умовних кадастрових гектарах. Той факт, що сертифікат на земельну частку (пай) серії ХМ № 0217865, виданий на імя [PERSON], загублений та вважається недійсним, підтверджується оголошенням у газеті «Вісник Деражнянщини». Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимогу про визнання за ним права на земельну частку (пай) розміром 1,1616 га та 0,6631 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, обґрунтовуючи таку вимогу, зокрема, довідкою [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області № 378 від 08.09.2017 року, згідно з якою на території вказаної сільської ради знаходиться пай [PERSON], який складається з двох земельних ділянок розміром 1,1616 га та 0,6631 га. Суд не приймає до уваги вказану вище довідку сільської ради та критично оцінює доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог щодо наявності та розмірів земельних ділянок, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх підтвердження ним не подано. Крім того, наведені у позовній заяві розміри земельних ділянок, на які просить визнати право позивач, в повній мірі не узгоджуються з розміром земельної частки (паю), на який, відповідно до наявних у справі документів, він мав право під час паювання колективної землі. При цьому, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами підтверджується той факт, що взамін сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0217865 державний акт на право власності на земельну ділянку позивачу не видавався, що, на думку суду, свідчить про те, що позивач не скористався своїм правом на отримання земельної ділянки у приватну власність. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, що підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) розміром 1,1616 га та 0,6631 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed