overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 18.11.2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3880. На протязі останнього року сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З вересня 2015 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. У зв'язку із вищевикладеним просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до канцелярії суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, просить шлюб розірвати. Вказує, що не проживають разом з відповідачкою з вересня 2015 року. Спору щодо поділу майна немає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, вказує, що позов визнає, просить шлюб розірвати, також зазначає, що спору щодо поділу майна немає. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2011 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3880. Спір щодо поділу майна відсутній. Сторони не проживають однією сім'єю з вересня 2015 року, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, а тому шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння між сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 березня 2001 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинені в 2009 році, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 24 березня 2001 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO] (а. с. 10). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 34 757 грн. 79 коп. В обґрунтування вимог вказав, що з 23 липня 2012 року по 31 серпня 2015 року перебував в трудових правовідносинах з відповідачем, які припинені на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надав заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання представника відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що з 23 липня 2012 року по 31 серпня 2015 року сторони перебували в трудових відносинах. 31 серпня 2015 року, згідно наказу № 67-к від 19 серпня 2015 року, позивача було звільнено за власною ініціативою на підставі статті 38 КЗпП України. Довідкою, виданою ДП «Суднобудівний завод імені 61-го Комунара» 09 листопада 2015 року за № 368, підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 05 листопада 2015 року, що складає 34 757 грн. 79 коп. З обставин справи вбачається, що на момент розгляду справи в суді погашення вказаної заборгованості відповідачем не здійснено. Оскільки вказана у позові заборгованість по заробітній платі підтверджена довідкою відповідача, відповідно, вказані обставини на підставі частини першої статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За правилами частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 34 757 грн. 79 коп. невиплаченої заробітної плати, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що вже рік співмешкає з іншою жінкою, з якою має спільну дитину. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка позов визнала та пояснила, що подальший шлюб із позивачем є неможливим, оскільки на даний час вона співмешкає з іншим чоловіком, з яким також має спільну дитину. Одночасно, відповідачка просила після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, які фактично створили інші сім'ї, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Вербівка Хмільницького району, Вінницької області, помер спадкодавець, батько - [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Позивач постійно проживав із спадкодавцем, здійснював за ним догляд, провів обряд поховання та після смерті фактично прийняв спадкове майно, продовжує проживати в будинку, який належав спадкодавцю, проводить ремонтні роботи та сплачує усі необхідні платежі. Звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями за законом окрім позивача є дружина [PERSON] та син [PERSON], які відмовилисьвід прийняття спадщини. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вербівка Хмільницького району Вінницької області помер спадкодавець - батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, реєстровий номер № [NUMBER] від 18.01.201315 року.(а.с.7-9) Відповідно до довідки № 416, виданої виконкомом Лелітської сільської ради [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS] та разом із ним були зареєстровані дружина - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON], Невістка [PERSON] та внучка - [PERSON].(а.с.11) Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки факт спільного проживання позивача із спадкодавцем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, позивач підтримує позовні вимоги, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 1223, 1225, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 11 березня 2008 року в с. Чепелівка Красилівського району Хмельницької області померла його мати [PERSON], яка разом з ним проживала за адресою: [INFO], б. № 24. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай), площею в умовних кадастрових гектарах 2,39, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ХМ №0135650 по КСП «Хлібороб» с.Чепелівка. [PERSON] приймала участь у проведенні жеребкування з розподілу земельних часток (паїв) по КСП «Хлібороб» с. Чепелівка і витягнула №412 (2,00 га) і №746(0,56 га). Однак вказаний сертифікат на зазначену земельну ділянку (пай) за невідомих йому обставин його матірю був втрачений. З цих підстав 09.12.2015 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну частку (пай) площею 2,39 умовних кадастрових гектари, що належала їй на підставі вказаного сертифікату. Оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право власності на земельну частку (пай) був втрачений, він позбавлений можливості оформити право на спадщину у нотаріальному порядку і вимушений звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Красилівського району Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на несумісність характерів та поглядів на подальше життя. Під час розгляду справи позивач додав, що не відчуває більше до відповідача почуттів любові і виключає не тільки можливість примирення, але й подальшого спілкування. Сторони мають спільну повнолітню дочку та на даний час не маютт спору з приводу майна. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову, зазначала, що жодних підстав для цього немає. Просила суд вжити заходів для примирення сторін. Ухвалою суду від 10 травня 2016 року сторонам надавався строк на примирення, проте о закінченню останнього сторони свої подружні стосунки не відновили. В судове засідання 30.08.2016 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 25.04.1996 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Тернівським сільвиконконкомом Недригайлівського району Сумської області, актовий запис №4, що засвідчує свідоцтво про шлюб (а.с.5) [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON]. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України) На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сторони хоча і прожили тривалий час разом, на даний час відносини не підтримують, та ступінь напруги, яка між ними на даний час має місце, виключає можливість для їх примирення. Позиція позивача у справі досить категорична. Позивач не має намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Крім того, в порядку ст.88 ЦПК України мають бути вирішені і судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з вересня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені на протязі тривалого часу, оскільки відповідачка фактично створила нову сімю. Оформити розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки відповідачка відмовляється приходити до органів РАЦС.Позивач надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Просить суд у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову суду не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 230 (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивач наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з серпня 1997 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені, оскільки у сторін різні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе розглянути справу без не з'явившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 1997 року, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області, актовий запис № 210 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом ДРАЦСу по м. Хмельницькому Хмельницького МРУЮ 15.11.2011 року, актовий запис за № 2374. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач суду пояснила, що проти задоволення заявленого позову не заперечує, оскільки наміру поновити шлюбні стосунки не має. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved