overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2019 року. Шлюб перший, дітей від шлюбу не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики від 10.08.2019 року в сумі 900 доларів США та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив не надав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 10.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 10.08.2019 року, згідно якого позивач [PERSON] надав позику відповідачу [PERSON] в розмірі 900 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01.10.2019 року. Оригінал договору позики приєднано до матеріалів справи. Згідно ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідачем належним чином умови договору не виконані, з нього підлягають стягненню на користь позивача позичені кошти в сумі 900 доларів США. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив розглядати справу без його участі (а.с.10). Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позову. Судом встановлено, що сторони з 07 липня 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені, сторони з грудня 2018 року проживають окремо. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому ХМВ РАГСу 17.06.1999, актовий запис за № 632. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. Позивач і його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. Додатково пояснили, що сторони проживають окремо з вересня 2019 року, строк на примирення позитивного результату не дав, шлюб зберегти неможливо. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за її відсутності в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подання заяви і до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що донька проживає з нею, знаходиться на її утриманні і потребує утримання також і від батька. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Позивач працює за наймом; відповідач отримує дохід від підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім`ї позивача, а також визнаються сторонами. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 30.10.2019 року. У судове засідання позивач не з`явилася про те, подала до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився проте, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Суд рахує, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповної дитини. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вище викладеного суд вважає, визначити розмір аліментів які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 30 жовтня 2019 року. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в порядку ст..141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті склала заповіт на її користь. Оскільки, їй не було відомо про складання заповіту, то пропустила строк для прийняття спадщини, а тому просила суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . При житті, 01 червня 2009 року вона склала заповіт на користь позивача. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи, що позивачу не було відомо про заповіт, суд вважає, що він з поважних причин не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк для її прийняття. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1268-1272 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з 2018 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. Позивач подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2016 року. Шлюб перший, від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з 2018 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2001 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.11.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2909. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери, різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що сім`я розпалась, зберегти її неможливо, внаслідок чого позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу прізвище позивача відновити « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 08.11.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2909 (а.с.6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери, різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача відновити « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 04 березня 2013 року в Милівецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від шлюбу народилася одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Також зазначила, що за час спільного проживання належної сім`ї у них не склалося. Протягом декількох останніх років між ними почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони втратили любов і повагу один до одного. В даний час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично сім`я розпалася, а тому подальше сімейне життя стало неможливим, бажає розірвати шлюб. Після розірвання дитину просить залишити проживати з нею, прізвище залишити « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення відповідача, враховуючи заяву позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 березня 2013 року в Милівецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Милівецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 04 [INFO] 2013 року. Від шлюбу народилася одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Милівецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області. Дитина проживає разом із матір`ю. Причиною розірвання шлюбу є те, що у подружжя належної сім`ї не склалося. Через відсутність спільних інтересів та різних поглядів на життя між ними почали виникати сварки та непорозуміння. Тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично сім`я розпалася. Збереження шлюбу між сторонами буде суперечити їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу слід задоволити. Сина [PERSON] , [INFO] суд залишає проживати з матір`ю. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу суд залишає « [PERSON] ». У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки 768, 40 гривень витрат по сплаті судового збору та 1500 гривень витрат за надання юридичної допомоги.

Outcome: approved