Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання батьківства в якому вказував, що з 2000 року він проживав з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 08 листопада 2006 року у них народилася донька [PERSON], а 08 березня 2012 року донька [PERSON]. Проте, оскільки на момент народження дітей батьки останніх не перебували в шлюбі між собою та не подали заяви про визнання батьківства, а тому записи про [PERSON], як батька [PERSON] та [PERSON] до актових записів про народження та свідоцтв про народження дітей не вносилися. 21 березня 2014 року [PERSON] померла. Посилаючись на викладене, позивач з метою захисту прав та інтересів дітей просив на підставі ст. 128 СК України про визнання його батьківства щодо малолітніх в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача не заперечувала. Представники третіх осіб Кутаїської Служби Агентства Громадянського Реєстру, Хорошевського відділу запису актів громадянського стану Управління запису актів громадянського стану м. Москви в судове засідання не з'явилися, проте про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представників третіх осіб, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей, необхідних для ухвалення рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], опитавши малолітню [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що позивач протягом тривалого часу проживав з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 08 листопада 2006 року у них народилася донька [PERSON], а 08 березня 2012 року донька [PERSON]. Проте, оскільки на момент народження дітей батьки останніх не перебували в шлюбі між собою та не подали заяви про визнання батьківства, а тому записи про [PERSON], як батька [PERSON] та [PERSON] до актових записів про народження та свідоцтв про народження дітей не вносилися. 21 березня 2014 року [PERSON] померла в зв'язку з чим [PERSON] позбавлений можливості підтвердити своє батьківство щодо дітей в адміністративному порядку. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3). Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК) (п. 4). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (п. 9). В судовому засіданні з обставин, встановлених під час заслуховування пояснень позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], а також малолітньої [PERSON], показань свідків [PERSON], [PERSON], а також огляду матеріалів справи (а.с. 10, 14-15) повністю та достовірно підтверджено той факт, що [PERSON] дійсно є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON], а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved