Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Позивач, її представник [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 01.02.2016р.; копія паспорту гр. України на імя позивача та його РНОКПП; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Лиманська, 12 в с. Плавні, Ренійського району, Одеської області; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 31.06.2016р.; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №386828 від 10.12.2009р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №636281 від 22.03.2010р. та інші документи. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що 01.02.2016 р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами № 12 по вул. Лиманська в с. Плавні, Ренійського району, Одеської області та земельних ділянок на який вказаний будинок розташований розміром 0,0809 га. та 0,2500 га., за 50\~000 (пятдесят тисяч) грн. У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав нерухомість в натурі та ключі від будинку. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивача, відповідач вказав, що наразі вони не зможуть засвідчити нотаріально договір купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, так як на момент укладання договору між сторонами, відповідач не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником усього нерухомого майна (домоволодіння) в Єдиному державному реєстрі прав власності та земельних ділянок, хоча вони і належали відповідачці, на підставі рішення суду від 31.03.2016р. за відповідачкою було визнано право власності на ? частину спірного житлового будинку та земельні ділянки, інша ? частини спірного житлового будинку належала на праві власності відповідачці на підставі відповідного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок № 12 по вул. Лиманська, в с. Плавні, Ренійського району, Одеської області, складений КП «РБТІ» 17.06.2016р. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, відповідач (продавець) не був зареєстрованим власником усього нерухомого майна, хоча увесь будинок і земельні ділянки належали відповідачці на праві спадкового права, а рішенням суду від 31.03.2016р. за відповідачкою було визнано право власності на ? частину спірного житлового будинку та земельні ділянки, після смерті її чоловіка. Таким чином, на момент укладання вказаного договору, відповідач (продавець) не був зареєстрованим власником усього нерухомого майна, і до цієї реєстрації не мав право відчужувати позивачу (покупцю) майно, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яке не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач по справі (покупець) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 01.02.2016 р. [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами № 12, розташованого по вул. Лиманська в с. Плавні, Ренійського району, Одеської області та земельних ділянок розміром 0,0809 га. та 0,2500 га., він не знав про існування тих обставин, що відповідач по справі (продавець) за договором купівлі-продажу, не мав права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки на той час не була зареєстрованим у встановленому законом порядку власником усього вищевказаного житлового будинку та земельних ділянок, які є предметом домовленості між сторонами договору купівлі-продажу. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю ключі та нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 01.02.2016р., однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо права власності на спірний житловий будинок та земельних ділянок (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок із надвірними спорудами № 12, розташованими по вул. Лиманська в с. Плавні, Ренійського району, Одеської області та земельної ділянки, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельної ділянки, виділеної для ведення особистого селянського господарства, за позивачем як добросовісним набувачем. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Так як позивач набув право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, до нього, у відповідності до ч. 1 ст. 120 ЗК України, перейшло право власності на земельну ділянку, на яку розташована ця нерухомість, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельної ділянки, виділеної для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved