Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання заповіту частково недійсним, визнання частково не дійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання не дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про реєстрацію прав, визнання права на майно, мотивуючи її тим, що він народився [INFO] . Батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя мати позивача неодноразово йому говорила, що бажає скласти заповітне розпорядження на випадок своєї смерті на його користь. Однак останнім часом [PERSON] перебувала у стані сильного душевного хвилювання, часто хворіла, тому часто були випадки несприйняття дійсних подій. 01.12.2003 року [PERSON] звернулася до сільської ради та склала заповітне розпорядження, однак у заповітному розпорядженні вона вказала не позивача, а його рідного брата, [PERSON] , якому заповіла земельну ділянку (пай), належну їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 2,12 га та яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Марко Вовчок» (села Гунька Немирівського району Вінницької області) та майновий пай, належний їй на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] виданого виконкомом Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 10 серпня 2003 року. Вище вказане заповітне розпорядження було посвідчене Язвинківською сільською радою за реєстраційним № 141. За життя [PERSON] повідомила позивача про те, що склала заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла позивача - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Позивач здійснив поховання матері за власні кошти, та вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем. [PERSON] дізнавшись про те, що являється спадкоємцем за заповітом на майно після смерті матері, звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 2,12 га, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Марко Вовчок» (села Гунька Немирівського району Вінницької області) та належала померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 04.06.1997 року Немирівською РДА на підставі рішення райдержадміністрації від 21.05.1997 року за № 126, а також на майновий пай, який перебуває в загальному майні ВСК ім. Марчка Вовчка (села Гунька Немирівського району Вінницбкої області), належний померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого виконкомом Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 10 серпня 2003 року. Через деякий час позивачу стало відомо від секретаря сільської ради, що при складенні заповіту, заповідачка [PERSON] перебувала в стані сильного душевного хвилювання та не зовсім розуміла значення своїй дій. Декілька разів змінювала коло спадкоємців, вважала, що все заповідає позивачу, [PERSON] , однак назвала іншого спадкоємця. Секретарем у голос було прочитано заповіт, однак [PERSON] не дуже дослуховувалась до змісту заповіту, а потім його підписала. Оскільки позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.05.2013 року є не дійсним, оскільки не відповідає волі його покійної матері, тому звернувся до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 24.09.2019 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача та відповідача заяв і клопотань по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.09.2019 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі. В судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача [PERSON] подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить задовільнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Так як від відповідача [PERSON] подана заява про визнання позову, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, немає. Дослідивши матеріали справи, а саме копію копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] (а.с.10), копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11) , копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.12) копію паспорта позивача [PERSON] (а.с.13-14) копію паспорта відповідача [PERSON] (а.с.16-18), копію свідоцтва про народження відповідача (а.с.19), копію свідоцтва про народження позивача (а.с.20), копію свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого на імя [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.21), враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до приписів ст.ст.1253,1255,1257 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту,скасування або зміни заповіту. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. ст. 1233 1235 ЦК України: заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною другою статтею 1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 27 постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним,визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Висновки суду Враховуючи вище викладене позов підлягає задоволенню, так як він не суперечить вимогам закону, підтверджується матеріалами справи та визнаний відповідачем. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON].

Outcome: approved