Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою доТомашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, мотивуючи вимоги тим, що 03.10.2016 року помер її чоловік [PERSON], після смертіякого відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS], на земельну ділянку площею 0,0985 га по вул. Покровська, 10 в м. Фастові Київської області та на земельну ділянку площею 0,0954 га, що знаходиться на території в с. Томашівка Фастівського району Київської області(належало померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю), надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала позивачка [PERSON] С.Є.30.08.2017 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0985 га по вул. Покровська, 10 в м. Фастові Київської області. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом наземельну ділянку площею 0,0954 га, що знаходиться на території в с. Томашівка Фастівського району Київської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0954 га, що знаходиться в с. Томашівка, вул. Артема, б/н, Фастівського району, Київської області, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03 жовтня 2016 року. В судове засідання позивач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 03 жовтня 2016 року помер [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.10.2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія I-ОК № 382749 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS], на земельну ділянку площею 0,0985 га по вул. Покровська, 10 в м. Фастові Київської області та на земельну ділянку площею 0,0954 га, що знаходиться на території в с. Томашівка Фастівського району Київської області, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала позивачка [PERSON], як дружина померлого. На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 30.08.2017 року нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори [PERSON],[PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на частину спадкового майна, а саме: на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0985 га по вул. Покровська, 10 в м. Фастові Київської області (а.с.9-10). Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом наземельну ділянку площею 0,0954 га, що знаходиться на території в с. Томашівка Фастівського району Київської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - КВ №110253, площею 0,0954 га, що знаходиться на території в с. Томашівка, вул. Артема, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належала на праві приватної власності [PERSON], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №477 (а.с.7). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], тому набула право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved