Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія виконкому Ренійської міської ради народних депутатів; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія технічного паспорту на гараж [ADDRESS] ; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості гаражу; копія протоколу опитування особи [PERSON] за її згодою п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 14.04.2021р.; копія будинкової книги прописки громадян; копія свідоцтва про смерть [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . За життя йому належав гараж (машино місце) [ADDRESS] , загальною площею 36,10 кв.м., основною площею 25,90 кв.м., допоміжною площею 10.20 кв.м., підвалу та оглядової ями. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті був його син [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, син спадкодавця на день смерті [PERSON] проживав разом із ним, тобто прийняв спадщину у порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р., що підтверджується протоколом опитування особи [PERSON] за її згодою п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 14.04.2021р. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька у вигляді гаражу та не заявив про відмову від неї. [INFO] помер [PERSON] (чоловік позивача). За життя йому належав гараж (машино місце) [ADDRESS] , який він фактично прийняв після смерті батька, але юридично його не оформив. На випадок\~смерті [PERSON] \~не розпорядився\~належним йому\~майном,\~заповіту не\~залишив.\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина на\~вищезазначене майно.\~Спадкоємцями за\~законом першої\~черги після\~його смерті\~були:\~ позивач\~ \~ [PERSON] \~(дружина)\~ та [PERSON] (син). Ніхто із зазначених спадкоємців першої черги не звернулись у встановлений законодавством строк до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, проте на момент відкриття спадщини його дружина [PERSON] , проживала разом зі своїм чоловіком, тобто, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, про що свідчить відмітка у будинковій книзі. Таким чином, вона прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. Інші спадкоємці на спадщину не претендують та не заперечують проти того, що їх матір оформила спадщину на своє ім`я. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли до набрання чинності ЦК України 2003р., а позивач фактично прийняла спадщину після їх смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, чоловік позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , а позивач у справі як спадкоємиця першої черги за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але вона фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із ним, отже вважається такою, що прийняла спадщину. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, на неї не претендують. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не мала змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом, а не до нотаріальної контори. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на право на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved