Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обгрун-товує його тим, що він був власником садового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 29 липня 2013 року були проведені прилюдні торги, на яких цей об'єкт нерухо-мого майна був відчужений у власність [PERSON] 4 березня 2014 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] відчужила у власність від-повідача спірний садовий будинок з надвірними будівлями. Однак рішенням Апеляцій-ного суду Київської області від 30 серпня 2016 року прилюдні торги були визнані недійс-ними. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не набула права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна та не мала права відчужувати його у власність [PERSON] Тому [PERSON] просить суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача садовий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] категорично заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що його довіритель прид-бав садовий будинок за відплатним договором. [PERSON] не знала та не могла знати про те, що [PERSON] не мала права відчужувати вказаний об'єкт нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що відповідач є добросовісним набувачем. Крім того, [PERSON] пред'явив позов після закінчення строку позовної давності. Тому представ-ник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. [PERSON] не з'явилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй судової повістки (а.с.88). Вислухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] був власником садового будинку з надвірними будів-лями по [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право влас-ності на нерухоме майно №2144 від 26 травня 2008 року (а.с.14) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19011333 від 29 травня 2008 року (а.с.15). З мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року (а.с.5-11) вбачається, що 29 липня 2013 року були проведені прилюдні торги, на яких спірний садовий будинок з надвірними будівлями був відчужений у власність [PERSON] На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. 4 березня 2014 року [PERSON] уклала з відповідачем договір купівлі-продажу (а.с.63), за яким вона відчужила у власність [PERSON] садовий будинок з надвір-ними будівлями по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части-нами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року (а.с.5-11), залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з роз-гляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2016 року (а.с.51-54), публічні торги, на яких [PERSON] придбала садовий будинок з надвірними будівлями, були визнані не-дійсними. У зв'язку з цим [PERSON] не набула право власності на цей об'єкт нерухомого майна та не мала права відчужити його у власність [PERSON] Аналіз цих обставин беззаперечно свідчить про те, що укладений ними договір купівлі-продажу суперечить ст.319 ЦК України. З огляду на це суд вважає, що договір купівлі-продажу садового будинку, укладений 4 березня 2014 року між [PERSON] та відповідачем, є недійсним в розумінні ч.1 ст.215 ЦК України. Однак, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.22 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст.388 ЦК України звернутись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. За правилом ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добро-совісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з воло-діння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шля-хом. Встановлено, що [PERSON] придбала садовий будинок з надвірними будів-лями за відплатним договором. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на під-твердження того, що відповідач знав або міг знати про те, що [PERSON] не мала права відчужувати вказаний об'єкт нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Водночас, з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року (а.с.5-11) вбачається, що публічні торги були проведені без по-відомлення позивача. [PERSON] навіть не знав про те, що його садовий будинок з на-двірними будівлями був відчужений у власність [PERSON] Ці обставини свідчать про те, що вказаний об'єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача поза його волею. З огляду на це суд вважає, що з чужого незаконного володіння відповідача на користь [PERSON] належить витребувати садовий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. В матеріалах цивільної справи міститься заява представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності (а.с.89-90). Відповідно до ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 та ч.1 ст.261 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч.4 ст.267 цього ж Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що [PERSON] заволоділа спірним садовим будинком з надвір-ними будівлями лише 4 березня 2014 року. В той же день в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис про державну реєстрацію за відповідачем права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна (а.с.12). Ця обставина свідчить про те, що 4 березня 2014 року [PERSON] об'єктивно міг дізнатись про порушення його права. Саме з того дня розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку повинен був закінчитись лише 4 березня 2017 року. Однак зі штампу, розміщеному на титульній сторінці позову (а.с.1), вбачається, що [PERSON] звернувся до суду ще 19 жовтня 2016 року. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] не пропустив строк позовної давності. Підстави для застосування наслідків пропущення цього строку відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 6890 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією (а.с.4). Пред'явлений ним позов задоволений в пов-ному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 6890 гривень.

Outcome: approved