Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

В грудні 2015 року позивач ПАТ АБ «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28.08.2012 року між ПАТ АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] (відповідач-1) укладено Договір № 75738/30/к/ЗП/2, за яким банк надав відповідачу-1 кредит в сумі 15000,00 грн., строком на 24 місяці, з 28.08.2012 року до 28.08.2014 року, зі сплатою 25% річних. Відповідач-1 зобовязувався забезпечити щомісячне повернення тіла кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Проте, свої зобовязання по договору відповідач-1 не виконує належним чином, про що свідчить наявна заборгованість. Згідно п. 1.4. договору, з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. Пунктом 4.3. договору передбачено, що процентна ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5%, тобто становить 30% річних. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між банком, [PERSON] (відповідач-2) та [PERSON] 28.08.2012 року був укладений договір поруки № 75738/30/ПР/2. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. договору поруки, поручитель [PERSON] як солідарний боржник відповідає з виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору № 75738/30/к/ЗП/2. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Позивач зазначає, що з листопада 2013 року, після переведення боржника на обслуговування до іншого банку, виникла заборгованість зі сплати тіла кредиту 6875,00 грн. та відсотків у розмірі 5811,01 грн. Згідно п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом відповідач повинен сплачувати банку додатково до встановленої відсоткової ставки за користування кредитом пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний календарний день такого прострочення. Суми пені складають відповідно 3651,28 грн. по тілу кредиту та 1963,14 грн. по нарахованих відсотках. Пункт 6.4. договору передбачає стягнення штрафу у розмірі 10% від суми отриманого кредиту з відповідача в разі порушення ним п.п. 5.2.3., 5.2.4., 5.2.5., договору. Пункт 5.2.4. договору зобовязує відповідача письмово повідомляти банк у разі припинення трудових відносин з роботодавцем або у разі інших подій, які можуть негативно вплинути на виконання відповідачем зобовязань по договору. Відповідач звільнившись з роботи не повідомив про це банк. Штраф складає 1500,00 грн. Також відповідачу проведено інфляційні нарахування на тіло кредиту у сумі 3437,50 грн. Позивач вказує, що усні та письмові повідомлення банку відповідачами про сплату боргу залишені ними без задоволення. Станом на 25.11.2015 року фактично погашено частину тіла кредиту в сумі 8125,00 грн. Загальна сума боргу на 25.11.2015 року становить 23237,93 грн.: 6875,00 грн. (залишок тіла кредиту), 5811,01 грн. (заборгованість по сплаті відсотків), 3437,50 грн. (інфляційні нарахування на тіло кредиту), 3651,28 грн. (пеня по тілу кредиту), 1963,14 грн. (пеня по нарахованих відсотках), 1500,00 грн. (штраф). У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість по кредитному договору та суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] судове засідання не зявився, його інтереси в судових засіданнях представляв адвокат [PERSON], який частково визнав позовні вимоги, а саме залишок тіла кредиту в сумі 6875,00 грн., 3437,50 грн. інфляційні нарахування, частково визнав заборгованість по сплаті відсотків в сумі 4577,05 грн., про що надав розрахунок. Не визнав повністю пеню по тілу кредиту, пеню по нарахованих відсотках та штраф, у звязку з тим, що сплили строки давності по стягненню пені по тілу кредиту та пені по нарахованих відсотках. Стосовно стягнення штрафу в розмірі 1500,00 грн. представник відповідача надав суду копію трудової книжки відповідача-1 та відповідача-2, з яких вбачається, що вони не припиняли трудових відносин з роботодавцем. В судовому засіданні відповідач-2 [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували повністю. В запереченнях зазначили, що протягом дії договору [PERSON], як поручителем було сплачено за кредитним договором 8125,00 грн. тіла кредиту та 2781,24 грн. відсотків, що підтверджується письмовими доказами наданими банком. Протягом дії кредитного договору та договору поруки, банк змінив умови кредитного договору та підвищив відсоткову ставку за кредитним договором і не повідомив поручителя про таке підвищення. Крім того, незважаючи на те, що договором поруки передбачено, що він діє до повного виконання умов кредитного договору, поручитель вважає, що позивач, мав звернутися до нього з вимогою про погашення боргу чи з позовом протягом року. 28.08.2014 року термін дії кредитного договору № 75738/30/к/ЗП/2 закінчився. Банк не звернувся до відповідача-2 з вимогою протягом передбаченого законом терміну, отже, відповідач-2 вважає, що вимоги заявлені до нього, як поручителя в позовній заяві від 01.12.2015 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у звязку зі спливом терміну, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судових засіданнях встановлено, що 28.08.2012 року між ПАТ АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] (відповідач-1) укладено Договір № 75738/30/к/ЗП/2, за яким банк надав відповідачу-1 кредит в сумі 15000,00 грн., строком на 24 місяці, з 28.08.2012 року до 28.08.2014 року, зі сплатою 25% річних. Відповідач-1 зобовязався забезпечити щомісячне повернення тіла кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Проте, свої зобовязання по договору відповідач-1 не виконав належним чином. Згідно п. 1.4. договору, з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не змінювали роботодавця. Отже, нарахування процентної ставки за користування простроченою сумою кредиту повинно розраховуватись відповідно до пункту 4.3. договору, яким передбачено, що процентна ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5%, тобто становить 30% річних. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між банком, [PERSON] (відповідач-2) та [PERSON] 28.08.2012 року був укладений договір поруки № 75738/30/ПР/2. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. договору поруки, поручитель [PERSON] як солідарний боржник відповідає з виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору № 75738/30/к/ЗП/2. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. З листопада 2013 року, після переведення боржника на обслуговування до іншого банку, виникла заборгованість зі сплати тіла кредиту 6875,00 грн. та відсотків у розмірі 4577,05 грн. Згідно п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом відповідач повинен сплачувати банку додатково до встановленої відсоткової ставки за користування кредитом пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний календарний день такого прострочення. Банком нарахована сума пені, яка складає відповідно 3651,28 грн. по тілу кредиту та 1963,14 грн. по нарахованих відсотках. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 258 передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, судом встановлено, що строк позовної давності по стягненню пені станом на час звернення до суду сплинув, тому суд вважає, що вони не підлягають стягненню. Пунктом 6.4. договору передбачено стягнення штрафу у розмірі 10% від суми отриманого кредиту з відповідача в разі порушення ним п.п. 5.2.3., 5.2.4., 5.2.5., договору. Пункт 5.2.4. договору зобовязує відповідача письмово повідомляти банк у разі припинення трудових відносин з роботодавцем або у разі інших подій, які можуть негативно вплинути на виконання відповідачем зобовязань по договору. Відповідач звільнившись з роботи не повідомив про це банк. Штраф складає 1500,00 грн. Стосовно стягнення штрафу в розмірі 1500,00 грн. представник відповідачів надав суду копії трудових книжок відповідача-1 та відповідача-2, з яких вбачається, що вони не припиняли трудових відносин з роботодавцем. Також відповідачу проведено інфляційні нарахування на тіло кредиту у сумі 3437,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача-1. Станом на 25.11.2015 року фактично погашено частину тіла кредиту в сумі 8125,00 грн. та 2781,24 грн. відсотків. Протягом дії кредитного договору та договору поруки, банк змінив умови кредитного договору та підвищив відсоткову ставку за кредитним договором і не повідомив поручителя відповідача-2 про таке підвищення. Крім того, незважаючи на те, що договором поруки передбачено, що він діє до повного виконання умов кредитного договору, поручитель вважає, що позивач, мав звернутися до нього з вимогою про погашення боргу чи з позовом протягом року. 28.08.2014 року термін дії кредитного договору № 75738/30/к/ЗП/2 закінчився. Банк не звернувся до відповідача-2 з вимогою протягом передбаченого законом терміну, отже, відповідач-2 вважає, що вимоги заявлені до нього, як поручителя в позовній заяві від 01.12.2015 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у звязку зі спливом терміну, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В судовому засіданні встановлено, що позивачем двічі в січні та квітні 2014 року відповідачу-1 направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитом, поручителю жодних повідомлень банк не направляв. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе постановити рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача-1 6875,00 грн. залишок тіла кредиту, 4577,05 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 3437,50 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, в задоволенні стягнення інших сум відмовити, а також відмовити в частині стягнення заборгованості з поручителя.

Outcome: partial