Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме, просила стягнути з [PERSON] на її користь 3000 грн. 00 коп. у відшкодування заподіяної моральної шкоди, з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» просила стягнути у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди (відновлювальний ремонт ТЗ з урахуванням зносу), який становить 22013 грн. 54 коп. Також позивач просила стягнути з відповідачів судові витрати, витрати на правову допомогу в сумі 1600 грн. 00 коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 350 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок ДТП, що сталась 21 квітня 2013 року в м.Чернігові, з вини відповідача [PERSON], було пошкоджено її автомобіль. З метою встановлення розміру шкоди, вона звернулася до суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON], яким 21 листопада 2013 року було складено звіт №01/11/13 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту фургона малотонажного CITROEN JUMPER 10Q [NUMBER], державний номер [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень отриманих у ДТП, з урахуванням значень коефіцієнту фізичного зносу його складових, становить 22013 грн. 54 коп. Оскільки в добровільному порядку відшкодувати матеріальну шкоду відповідач не бажає, просила стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» матеріальну шкоду. Крім того, у зв'язку з ушкодженням фургону вона зазнала моральних страждань, так як нервувала з цього приводу та просила стягнути моральну шкоду з [PERSON] В подальшому, 10 січня 2014 року позивачка відмовилася від вимог до [PERSON] у зв'язку з задоволенням даних вимог в позасудовому порядку. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] стосовно вимог до [PERSON] закрито. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю з тієї підстави, що позивачем не надано доказів звернення до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування і що на час звернення позивача з позовом до суду право позивача порушено не було. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, а також внаслідок невірного застосування норм матеріального права. Зокрема апелянт зазначає, що вона зверталась до страхової компанії з заявою про дорожньо-транспортну пригоду, саме цю заяву їй сказав подати аварійний комісар страховика та зазначив перелік документів, які були необхідні. Ознайомившись з запереченнями відповідача, позивач повторно звернулась до страхової компанії, однак страхове відшкодування не було здійснено. Апелянт вважає, що суд проігнорував її право на відшкодування завданої шкоди, яке гарантоване ст.1166 ЦК України, а також невірно застосував Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів звернення до відповідача у встановленому порядку та у встановлений строк із заявою для отримання страхового відшкодування до моменту звернення до суду з даною позовною заявою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час звернення до суду право позивача відповідачем порушено не було і між сторонами відсутній спір, для вирішення якого позивач мав би необхідність звертатися до суду. Проте, з вказаними висновками погодитися не можна, оскільки вони не відповідає наданим доказам, суперечить нормам матеріального права. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 987817, виданого Чернігівським ВРЕР 03.08.2010 року, власником транспортного засобу «CITROEN JUMPER 10Q» д.н.з. [NUMBER] являється [PERSON] (а.с.6). 21 квітня 2013 року о 06 год. 45 хв. у м.Чернігові на перехресті проспекту Миру - вул.С.Русової відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ «ВАЗ 21063» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «CITROEN JUMPER 10Q» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова у справі про адміністративне правопорушення від 08 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с.9). Автомобіль «ВАЗ 21063» д.н.з. [NUMBER] було застраховано власником в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» по полісу цивільної відповідальності № АВ/2770223. Ліміт відповідальності страхувальника на одного потерпілого визначений в розмірі 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с. 70). [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із повідомленням про ДТП (а.с.60-61). Проте, страховою компанією не було здійснено виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона - страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначені у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 цього ж Закону, шкода заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу та з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині відмови [PERSON] у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди не відповідає нормам матеріального права, суперечить наданим доказам, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог. Згідно звіту незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], вартість матеріального збитку завданого ТЗ «CITROEN JUMPER 10Q» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП складає 22013,54 грн. (а.с.10-12). Пунктом 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у випадку відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту, безпосередньо на рахунок потерпілої особи виплачується сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, проте вона зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Крім того, згідно ст.12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Враховуючи викладене, з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] підлягає стягненню (22013 грн. 54 коп. - 20% ПДВ) - 500 грн. = 17844 грн. 62 коп. Крім того, оскільки вимоги позивача частково задовольняються, то у відповідності до статей 79, 88 ЦПК України [PERSON] підлягають частковій компенсації судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору, по оплаті послуг спеціаліста, експерта, витрати на правову допомогу. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 286 грн. 46 коп. ( 185 грн. 95 коп. - судовий збір за подання позовної заяви та 100 грн. 51 коп. - за подання апеляційної скарги), витрати по оплаті послуг експерта у сумі 350 грн. та на правову допомогу в сумі 1296 грн. 96 коп. (а.с.1, 43, 44, 91). Виходячи з викладеного, на підставі статей 307, 309 ЦПК України апеляційний суд вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі, яким позов підлягає частковому задоволенню з вищевказаних підстав.

Outcome: partial