Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

В жовтні 2018 р.[PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що 11.12.1999 р.нею був укладений шлюб із відповідачем,зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації м. Запоріжжя,актовий запис № 339. Від шлюбу сторони мають троє дітей- Лащенко В.О., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З 2017 року сторони перестали вести спільне господарство, хоча і проживають в одному житловому приміщенні. Сім*я фактично розпалася,ведення спільного господарства сторонами припинено, вони не підтримують особистих відносин та не спілкуються, поновлювати сімейні відносини з відповідачем позивач наміру не має, шлюб існує лише формально. Посилаючись на те,що через різні погляді на сімейне життя, втрату особистих почуттів між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння,подальше спільне проживання сторін як подружжя неможливе,позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24.10.2018 р. Відповідно до ст.274 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Підготовчому судовому засіданні 13.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі в якій позивач вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання 24.12.2018 р.відповідач не з*явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу місця проживання, а також смс-повісткою. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи через розміщення інформації на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи,що відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання,не з*явився в судове засідання без повідомлення причин,не подав відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 11.12.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації м. Запоріжжя, був зареєстрований шлюб,актовий запис № 339 ,про що надана копія свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають троє дітей- Лащенко В.О., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З 2017 р.сторони спільного господарства не ведуть,шлюбних відносин не підтримують, взаєморозуміння відсутнє. Такі висновки суду ґрунтуються на обставинах викладених в позовній заяві,які відповідач доказами не спростував. З наведеного суд встановив,що розлад у сім*і сторін триває тривалий час,тобто має не короткочасний характер,причиною чого є відсутність взаєморозуміння,різні погляди сторін на спільний побут. На переконання суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя не поновлено протягом з 2017 р.,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи,категоричне небажання позивача примиритися з відповідачем вказують на те,що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки,а відповідач не використав своє процесуальне право довести суду,що ним докладені зусилля для налагодження стосунків з позивачем та що ці зусилля призвели до примирення і збереження сім*ї можливе. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення,протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст. 12,13,76,81,223,258,259,263,265,280,353,355 ЦПК України,суд ЦПК України,суд-

Outcome: approved