Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, йому призначено покарання, від якого звільнено на підставі Закону України «Про амністію», а також було задоволено цивільні позови потерпілих. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2014 року вказаний вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову скасовано, кримінальне провадження в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. Після надходження справи до Суворовського районного суду м. Херсона в січні 2015 року канцелярією суду було виділено матеріали цивільного позову [PERSON] до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», справі присвоєно новий унікальний номер та проведено її автоматичний розподіл. Під час розгляду справи у зв'язку з недієздатністю [PERSON] до участі в справі залучено його законного представника - [PERSON], яка діяла від його імені та в його інтересах. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог представники позивача просили стягнути на його користь з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, в розмірі 21127,83 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину, 5098,48 грн. та на відшкодування моральної шкоди 95000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.12.2013 року внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] здійснив наїзд на [PERSON], в наслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження і втратив можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». В результаті ДТП та вчиненого злочину позивачу була заподіяна шкода, яку відповідачі відмовляються відшкодовувати добровільно, що змусило представників позивача звернутись до суду за захистом. В судовому засіданні представник позивача та його законний представник позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх збільшення, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали частково. Просили відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки такі вимоги, на їх думку, мають пред'являтись до страхової компанії, в якій було застраховано цивільну правову відповідальність відповідача. В частині стягнення моральної шкоди вони не погодились з розміром цієї шкоди, визначеної представниками позивача, оскільки вважають, що не було дотримано принципів співмірності та розумності. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» позовні вимоги також визнав частково. На його думку, обґрунтованими є вимоги щодо стягнення страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, в розмірі 10134,54 грн. та 506,72 грн. на відшкодування моральної шкоди. Додатково представник пояснив суду, що представники позивача неправомірно збільшили суму позовних вимог, оскільки на час звернення із заявою про стягнення страхового відшкодування розмір витрат на лікування складав 10134,54 грн. та 506,72 грн. на відшкодування моральної шкоди, вказані суми і підлягають стягненню з відповідача. Крім того, на переконання представника, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували витрати на лікування. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частина 1 ст. 1177 ЦК України містить приписи про те, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 цієї постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Положеннями ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно вимог ст. 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Положеннями ст. 36.1 Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Відповідно до ст. 24.1 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Статтею 26-1 Закону визначено порядок відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому і зазначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Судом встановлено, що 18.12.2013 року близько 15.35 години [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Soueast Lioncel», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по просп. Адмірала Сенявіна зі сторони вул. Паравозної у напрямку вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії в м.Херсоні, в районі житлового будинку №152 к.2, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3. б) та 18.1. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля, в результаті чого вчинив наїзд на пішохода [PERSON] Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, йому призначено покарання, від якого звільнено на підставі Закону України «Про амністію», а також було задоволено цивільні позови потерпілих. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2014 року вказаний вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову скасовано, кримінальне провадження в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору від 28.02.2013 року (поліс № АС/0882883), строк дії якого з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року. Ліміт відповідальності на одного потерпілого визначено за шкоду заподіяну життю та здоров'ю визначено в розмірі 100000 грн. На час розгляду справи [PERSON] перебуває на лікування в Комунальному закладі «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради, є інвалідом ІІ групи безстроково. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.08.2014 року його визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Згідно висновку експерта від 18.02.2014 року № 32 [PERSON] в наслідок ДТП 18.12.2013 року отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом зводу черепа, забої головного мозку середнього ступеню, крововиливи під м'які тканини правої темено-потиличної області голови, закриті переломи зовнішнього мищелка правої великоберцової кістки та головки лівої малоберцової кістки. Частину з пошкоджень експертом віднесено до тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] 18.12.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, вироком суду його засуджено та звільнено від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію». Його цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». В результаті винних, противоправних дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, став інвалідом ІІ групи і втратив можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до матеріалів справи позивачу не відшкодовано ані матеріальної, ані моральної шкоди. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходив з того, що згідно наданих представниками позивача медичних документів витрати, пов'язані з його лікуванням та реабілітацією, складають 21127,83 грн., а витрати не призначені лікарями, але пов'язані з лікуванням потерпілого (памперси, пеленальні засоби, засоби гігієни), складають 5098,48 грн. Витрати на лікування в розмірі 21127,83 грн. відповідно до вимог ст. 24.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» як страхове відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого. Доводи представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відносно того, що представниками позивача не надано належних доказів витрат на лікування, спростовуються матеріалами справи. Не є також обґрунтованими його доводи відносно того, що представники позивача неправомірно збільшили суму позовних вимог, оскільки на час звернення із заявою про стягнення страхового відшкодування розмір витрат на лікування складав 10134,54 грн. та 506,72 грн. на відшкодування моральної шкоди. Оскільки процес лікування носить триваючий характер і ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить обмеження щодо строків нарахування витрат на лікування. Тому представники позивача правомірно скористались своїм правом та збільшили позовні вимоги. Витрати не призначені лікарями, але пов'язані з лікуванням потерпілого (памперси, пеленальні засоби, засоби гігієни), в розмірі 5098,48 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на підставі приписів ст. 1194 ЦК України. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] та його представника відносно того, що такі вимоги мають пред'являтись до страхової компанії. Оскільки правовідносини між страховиком і потерпілою особою врегульовані ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що витрати на лікування та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я (ст. 24). Витрати не призначені лікарями, але пов'язані з лікуванням потерпілого (памперси, пеленальні засоби, засоби гігієни) таким вимогам не відповідають, однак знаходяться в причино-наслідковому зв'язку з неправомірними діями відповідача [PERSON] Згідно вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1056,39 грн. (21127,83 грн.*5/100). Позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне. Належними та допустими доказами було доведено те, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було тяжко травмовано позивача, він став інвалідом ІІ групи та перестав бути повноцінним членом суспільства, що відповідно завдавало йому сильного душевного болю та страждання. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 95000 грн. При цьому доводи відповідача та його представника відносно того, що при визначенні розміру моральної шкоди представниками позивача не було дотримано принципів співмірності та розумності, є необґрунтованими. Суд вважає, що моральна шкода в розмірі 95000 грн. відповідатиме характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтвердженні судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн. Крім того, у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за вимогами про відшкодування шкоди заподіяної злочином, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1000,98 грн.

Outcome: partial