Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

В вересні 2018 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.12.1999 р.та рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2008 р.,вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]був зареєстрований у спірній квартирі у 2007 р.за її згодою як власника житла,проте фактично у квартирі ніколи не мешкав. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який не являється членом її сім'ї,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.Пояснила,що у 2007 р.на прохання знайомого [PERSON]зареєструвала його у власній квартирі,що було необхідно відповідачу для оформлення документів на виїзд на кордон,фактично [PERSON]за місцем реєстрації ніколи не мешкав,зв'язок з ним втрачений,добровільно реєстрацію проживання відповідач не припинив,чим створив їй як власнику перешкоди у користуванні квартирою та матеріальні складнощі в утриманні цього житла. Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду із зазначенням про відсутність адресата,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився,заяв по суті справи не подавав,що не перешкоджає розгляду справи без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори 01.12.1999 р.за р№ 4-1859 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 04.09.2007 р.,[PERSON].є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS]. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2008 р.,за [PERSON]визнано право власності на Ѕ частину цієї ж квартири,право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 03.07.2008 р. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на вказану вище квартиру в цілому у встановлений законом спосіб,з правочинів,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. З 26.07.2007 р.у квартирі,що є власністю позивача,був зареєстрований відповідач [PERSON],1962 р.н.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,реєстрація відповідача була проведена за згодою [PERSON]як власника житла. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,втрачає право користування житловим приміщенням ,якщо протягом року не проживає у ньому без поважних причин. Свідок [PERSON].в суді показала,що із студентських років знайома з позивачем та підтримує з нею тісні дружні відносини.Позивач мешкає одна у квартирі,яку успадкувала після смерті батьків,[PERSON]разом з нею ніколи не мешкав,його речі у квартирі позивача відсутні.Зі слів [PERSON]свідку відомо,що [PERSON]був зареєстрований у квартирі позивача лише формально,з метою оформити документи на виїзд за кордон,фактично цього житла для власного проживання не потребував. Свідок [PERSON].в суді показала,що з 1992 р.товарищує з позивачем [PERSON],буває у неї у гостях,[PERSON].у квартирі позивача ніколи не мешкав,востаннє свідок його бачила у 1980-х роках,коли він перебував у шлюбі з подругою [PERSON] Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідач [PERSON],хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власника,проте фактично цим житлом не користувався, без поважних причин не мешкав в ньому з 2007 р.,правові підстави для користування спірним житловим приміщенням відповідачем без згоди власника відсутні,його подальша реєстрація створює перешкоди [PERSON].у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved