Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину сплачених грошових коштів в сумі 40657,70 грн. та судовий збір в сумі 406 грн. 57 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року по справі № 2-601-2011 ріку, було встановлено що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] і [PERSON], її колишнім чоловіком, у спільну сумісну власність, відповідно до укладеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.11.2005 року. В зв'язку з відсутністю достатніх грошових коштів, на той час, квартира була придбана в кредит за кредитні кошти. Кредитний договір було укладено на ім'я позивачки. Згідно до Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним банком «Райффазенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», позивачці був наданий кредит в розмірі 26000,00 доларів США, на придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідно до умов Кредитного договору, кредитні кошти були надані позивачці строком до 18 листопада 2020 року, зі сплатою 10,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку Банку, відповідно до укладеного Договору іпотеки № РСL-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року. До цього часу, зазначена квартира перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Погашення кредиту за придбану квартиру здійснюватись щомісячно в розмірі та в строки встановлені у Графіку повернення, що зазначений у Додатку № 1 до Кредитного договору, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням. На виконання умов Кредитного договору, позивачка своєчасно сплачувала і продовжує сплачувати грошові кошти до каси Банку. Після фактичного розірвання шлюбу з березня 2009 року позивачка також самостійно продовжувала сплачувати грошові кошти відповідно до умов Кредитного договору. Погашення платежів за Кредитним договором здійснювалось та продовжує здійснюватись, особисто, тільки позивачкою, без будь - якої участі відповідача. Відповідно до наданих квитанцій за час - з березня 2009 року по грудень 2014 року позивачкою було сплачено за Кредитним договором грошові кошти в сумі 81315,39 грн. У результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед Банком несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Втім, відповідач не надає позивачці добровільно щомісячно грошові кошти для сплати своєї частки платежів по кредиту за спільну нерухомість. Кредит за придбану квартиру позивачка продовжує сплачувати самостійно. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги останньої підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2010 року. За час шлюбу подружжям було придбане нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. Кошти на придбання вищевказаної квартири були отримані позивачкою 18 листопада 2005 року, на підставі укладеного між нею та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Кредитного договору № ML-301/314/2005, згідно якого банк надав їй кредит в сумі 26000 доларів США для придбання нерухомого майна. Разом з кредитним договором було укладено Договір іпотеки № PCL-301/314/2005, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 18 листопада 2005 року, в забезпечення Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18 листопада 2005 року, між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-301/250/2005. Вищевказані обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року по справі № 2-601/2011 р., яке набрало законної сили 28 грудня 2011 року (а.с.18-19). Крім того, вищевказані обставини були визнані сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В той же час, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили, та визнаються сторонами у справі. Цим же рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року по справі № 2-601/2011 р. - було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки вказана квартира придбана подружжям за час шлюбу. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що кредитні кошти за придбану квартиру сплачує Банку позивачка одноособово без допомоги відповідача. При цьому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2010 року, яким був розірваний шлюб між сторонами, встановлено, що сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин з березня 2009 року. За період з березня 2009 року по грудень 2014 року (дату звернення до суду з даною позовною заявою) позивачка сплатила Банку в якості повернення кредитних коштів за Кредитним договором № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року суму в розмірі 81315,39 грн., що підтверджується численними квитанціями за вказаний період часу (а.с.20-47). Відповідач вищевказані обставини щодо суми поверненого позивачкою кредиту не оспорював та погоджувався з такою сумою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як роз'яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Судом у даній справі та в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2011 року по справі № 2-601/2011 р. фактично встановлено, що укладаючи з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Кредитний договір № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року, позивачка діяла в інтересах сім'ї, у зв'язку з чим, при поділі спільного майна подружжя, за її чоловіком визнане право власності на половину квартири, придбаної за кошти отримані позивачкою на підставі Кредитного договору № ML-301/314/2005 від 18.11.2005 року. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачці половину коштів сплачених нею на погашення кредиту, за яким була придбана їхня квартира, яка складає: 81315,39 грн. (сума сплачена позивачкою за період з березня 2009 року по грудень 2014 року) ? 2 = 40657,70 грн. (сума, яка підлягає стягненню з відповідача). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину сплачених грошових коштів в сумі 40657,70 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 406 грн. 57 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved