Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщеним в порядку ст. 74 ЦПК України, двічі не заявився у судове засідання, причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи, просив справу розглянути без його участі. Представник третьою особи - Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не з'явився. У зв'язку з означеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: - копія рішення Ренійського районного суду Одеської області № 2-748/2009 від 14.05.2009 р., згідно якого за позивачем [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, із надвірними спорудами та самочинними побудовами, розташований по [ADDRESS] - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22885491 від 01.06.2009 р., згідно якого [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - копії аркушів з будинкової книги, з яких вбачається, що у будинку [ADDRESS] прописаний відповідач [PERSON]; - відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області № 38/13-797 від 21.05.2014 року, згідно якої [PERSON] з 26.03.1997 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В ході судового розгляду судом були встановлені наступні обставини: позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватися будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. У своєму позові позивач посилається на те, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від.14.05.2009 року він є власником будинку [ADDRESS]. Зазначений будинок позивач придбав у відповідача. Після визнання за [PERSON] права власності та реєстрації права власності, у будинку залишився зареєстрований і вважається таким, що проживає, колишній власник - відповідач [PERSON], який пообіцяв добровільно знятися з реєстрації, однак до теперішнього часу не виконав своєї обіцянки. У позові позивачем також зазначено, що жодним договором, законом або рішенням суду не встановлено право відповідача користуватися належним позивачу будинком, право користування відповідачем припинилось у зв'язку із припиненням його права власності на будинок. Позивач вважає, що відповідач втратив своє право користуватися будинком після визнання за ним права власності на будинок. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. 19.04.2009 р. між представником [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок із надвірним спорудами та самочинними побудовами, розташований по [ADDRESS] Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14.05.2009 р. вказаний договір купівлі-продажу від 19.04.2009 р. визнаний дійсним та за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, із надвірними спорудами та самочинними побудовами, розташований по [ADDRESS] З вказаного випливає, що відповідач [PERSON] відчужив, належний йому на праві власності, житловий будинок [ADDRESS], в результаті чого втратив право власності на вказаний будинок та, як слідство, і право користування житлом. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, підтверджені позивачем наданими суду вищеозначеними доказами. Звернення позивача до суду з вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися нерухомим майном і зняття з реєстрації є наслідком того, що [PERSON] у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. За наявності представлених доказів позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved