Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 04 грудня 2018 року. Ухвалою від 09 січня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 07 лютого 2019 року з повідомленням сторін. За клопотанням відповідача розгляд справи 07 лютого 2019 року відкладено на 06 березня 2019 року. На призначену дату судового розгляду сторони не з'явилися. У позовній заяві, доданому до позову клопотанні ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить про розгляд справи у відсутності представника, проти заочного її розгляду позивач не заперечує. Відповідач, яка належним чином сповіщена про час і місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подала. Ухвалою від 06 березня 2019 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві вказує, що 28 жовтня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» (далі - первісний кредитор, ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 683906518. ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» 14 липня 2017 року укладено договір відступлення права вимоги № 20170714, згідно з яким первісний кредитор за плату передав (відступив) позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. У такий спосіб ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача. [PERSON] не виконала своїх зобов'язань по кредитному договору. Загальна сума заборгованості відповідача становить 21327,46 гривень, з яких 10421,78 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 1,6 гривень - відсотки, 5093,29 гривень - плата за управління кредитом, 5810,79 гривень - пеня. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 гривні, пов'язані з оплатою судового збору. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову позивач покликається на статті 526, 530, 610, 611, 612, 1050, 1054, 1082 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавала. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] у заяві від 28 жовтня 2015 року, ознайомившись з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», засвідчила своє волевиявлення приєднання до зазначених умов. Згідно з умовами кредиту, які зафіксовані у заяві [PERSON] від 28 жовтня 2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідачу надано 11621,59 гривень на 10 місяців з погашенням заборгованості згідно з графіком платежів. Щомісячні проценти за користування кредитом встановлено на рівні 1,20 % від суми кредиту з пільговим періодом на перші 6 місяців, протягом якого позичальник звільнялася від внесення щомісячних процентів. Річні проценти становлять 0,01 % від суми боргу за договором, щоденна пеня - 0,3 % від загальної суми прострочення. Сума належного виконання до закінчення пільгового періоду 11622,06 гривень. Відповідач висловила згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між сторонами. Вказані кошти відповідач доручила перерахувати первісному кредитору на рахунки інших юридичних осіб для придбання товару вартістю 9757,90 гривень та на два страхових платежі на загальну суму 1863,69 гривень. Відповідно до графіку платежів [PERSON], починаючи з 30 листопада 2015 року по 28 квітня 2016 року мала вносити по 1162,22 гривень щомісячних платежів. З 30 травня по 28 липня 2016 року розмір щомісячних платежів становив 1510,86 гривень. Останній платіж відповідач мала внести до 26 серпня 2016 року у розмірі 1510,87 гривень. Згідно з довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» № 1157213-SG від 14 липня 2017 року позичальник на погашення кредиту 16 грудня 2015 року внесла 1200 гривень. ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 липня 2017 року уклали договір відступлення прав вимоги № 20170714, згідно з яким первісний кредитор за плату передав (відступив) позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, укладеного ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у цю угоду включено і право вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК «ЦФР» листом від 21 липня 2017 року повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги її кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». ТОВ «ФК «ЄАПБ» 21 липня 2017 року направило вимогу відповідачу про необхідність погашення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості, який подано позивачем, загальна сума простроченої заборгованості відповідача становить 21327,46 гривень, з яких 10421,78 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 1,6 гривень - відсотки, 5093,29 гривень - плата за управління кредитом, 5810,79 гривень - пеня. Норми права, які застосував суд. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Відповідно до частин, першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. У відповідності з частиною першою статті 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Мотиви суду щодо позовних вимог. У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку, що між відповідачем та первісним кредитором укладено договір споживчого кредитування. ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактор набув права вимоги до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Подані розрахунки заборгованості вказують на те, що відповідач дійсно порушувала свої зобов'язання по договору. Підлягають стягненню з відповідача 10421,78 гривень заборгованості за основною сумою боргу, 1,6 гривень відсотків, 5810,79 гривень пені. Між тим, з досліджених судом доказів неможливо встановити на підставі чого підлягає до стягнення з відповідача плата за управління кредитом. У заявах відповідача про приєднання до умов отримання кредитів та про отримання кредиту у ТОВ «ФК «ЦФР» плата за управління кредитом не оговорена. Позивач у позовній заяві не покликається на відповідні норми матеріального права, які б давали суду підстави стягнути вказану суму. За таких умов стягнення з відповідача у користь позивача 5093,29 гривень плати за управління кредитом буде незаконним. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Питання розподілу судових витрат. Позивач при подачі позовної заяви сплатив 1762 гривень судового збору, що на момент пред'явлення позову становило мінімальний розмір для юридичних осіб у позовах майнового характеру. Вказані витрати відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати Враховуючи наведене,

Outcome: partial