Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

В вересні 2017 р. позивачка звернулась до районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку, що є її дочкою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є наймачем та власником особового рахунку вказаного неприватизаного житлового приміщення, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва. На час подачі позову у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На протязі більш як 5 років відповідачка не проживає в даній квартирі, її речей та майна в квартирі немає, комунальні послуги остання не сплачує. Вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням як така, що не користуються ним понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з 2009 року. З цього часу позивачка не підтримує відносин з відповідачкою, остання в квартирі з цього часу не з'являється, де вона може мешкати, їй не відомо. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала письмові заперечення (відзив на позовну заяву), в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Представник Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи знакходиться клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] , яка відноситься до відомчого жилого фонду і перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Судом встановлено, що на час розгляду справи у вищевказаній неприватизованій квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON] - власник особового рахунку з 02.08.1977 року, [PERSON] з 12.08.1978 року, [PERSON] з 15.03.2005 року, [PERSON] з 17.10.2006 року, [PERSON] з 17.10.2006 року та відповідачка [PERSON] з 17.02.1980 року. Дані обставини підтверджені довідкою форми №3, виданою 12.09.2014 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з актами, складеними житловим органом 13.03.2012 року, 24.10.2012 року, 03.12.2012 року, 29.05.2013 року, 24.11.2014 року, 20.05.2015 року, 08.11.2018 року відповідачка [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачка понад встановлені сторки, тобто більше шести місяців відсутня в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідачка по справі не проживає в житловому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин, її особисті речі в квартирі відсутні, за надані житлово-комунальні послуги не сплачує. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка, не мешкає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, тим самим втратив право користування даним житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, на основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved