Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В грудні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, у якій просили припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за умови внесення попередньо позивачами компенсації 1/3 частини на депозитний рахунок суду, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні позовних вимог позивачі зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1994 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровську від 17 лютого 2009 року встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/3 частині у власності на квартиру [ADDRESS], цим же рішенням припинено їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Починаючи з 2008 року [PERSON] в зареєстрованій квартирі не проживає, постійне місце проживання [ADDRESS]. Позивачі вказали, що з 2008 року відповідач не сплачує комунальні послуги та не утримує квартиру в належному стані. З часу побудови будинку в кватирі не ремонтувалась сантехніка, не замінялись вікна, двері, труби та електрика, у зв`язку з чим, позивачі в 2010 році привели ремонт в квартирі, відповідно до документів вартість ремонтних робіт складає 72056 грн. 50 коп. Угоди між позивачами та відповідачем про порядок користування належною квартирою не досягли, тому звернулися до суду. Таким чином, вони були вимушені звернутися до суду з даним позовом. В свою чергу 27 лютого 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, якою просив суд в задоволені первісного позову [PERSON] та [PERSON] - відмовити в повному обсязі. Просив закріпити за ним житлову кімнату площею 15,6 кв.м., за [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 9,9 кв.м. та 18,6 кв.м., інші загальні приміщення залишити в загальному користуванні, а також просив усунути йому перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом вселення в спірну квартиру. 11.03.2014 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся з заявою про відмову від зустрічних вимогах та закриття провадження за зустрічним позом. Ухвалою суду від 11 березня 2013 року провадження за зсутрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] було закрито, у зв'язку з відмовою позивача від позову. 11.03.2014 року позивачі уточнили позовні вимоги за первісним позовом та просили припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що згідно розписки від 07.03.2014 року відповідачу було сплачено кмпенсацію вартості 1/3 частини спірної квартири, встановленої за висновком експертизи та надано копію розписки. В судове засідання позивачі не з'явилися, але надали до суду заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримали та просили справу розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, де вказав, що він отримав від позивачів грошові кошти у розмірі 113 565 грн. в рахунок сплати вартості належної йому 1/3 частки вищевказаної квартири та просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1994 року, виданого АП Дніпрошина за розпорядженням №1770 кватира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровську від 17 лютого 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/3 частині у власності на квартиру [ADDRESS], цим же рішенням припинено їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру (а.с.14). Угоди між позивачами та відповідачем про порядок користування належною квартирою не досягнуто. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Як вбачається з висновку судового експерта № 12534 від 23 грудня 2013 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 340 695 гривень (а.с.147-165). Таким чином, розмір 1/3 частки спірної квартири складає 113 565 грн. З огляду на матеріали справи, позивачами в повному обсязі проведений розрахунок у розмірі 113 565 грн. в рахунок сплати вартості належної [PERSON] 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] за його згодою. Тому, суд вважає за можливе припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved