Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ спільно нажитого майна подружжя, в якому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину садового будинку [ADDRESS], обслуговуючий кооператив «Гарант-87». На обґрунтування позовних вимог [PERSON] в своїй позовній заяві зазначив, що з 2005 року до 2012 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON], за час якого вони за спільні кошти придбали садовий будинок, розташований в обслуговуючому кооперативі «Гарант-87». Проте за правовстановлюючими документами власником вказаного будинку вказана лише його колишня дружина. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу відповідач категорично не бажає провести розподіл сумісного майна, позивач прохає суд розділити спірний садовий будинок, визнавши за ним право власності на ? його частину. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та прохає його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Підтвердила, що дійсно спірний садовий будинок був придбаний в період, коли вони з позивачем перебували у шлюбі. Не заперечує проти розподілу будинку, та визнання за позивачем права власності на ? його частину. . Тобто, обставини, на які вказував позивач у позовній заяві, були підтверджені відповідачем в судовому засіданні, отже вони визнані сторонами і, виходячи з норми ч.1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків: 07 травня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 05. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.04.2012 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами був придбаний садовий будинок [ADDRESS], обслуговуючий кооператив «Гарант-87». Право власності на вказаний будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно САЄ № 172122, виданим Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради 28.01.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 29118085 від 24.02.2011 року. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, спірний садовий будинок був набутий сторонами у шлюбі і, виходячи зі ст.60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 69 СК України дає подружжю право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А ст.70 СК України говорить про рівність часток майна дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо інше не визначене домовленістю подружжя або шлюбним договором. За таких обставин та вказаних норм матеріального права, є всі підстави для поділу майна сторін. Суд враховує, що позивач просить суд поділити садовий будинок в ідеальних частках, при цьому клопотання щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення можливості розподілу даного будинку та можливих варіантів такого розподілу позивачем заявлено не було. Отже, виходячи з доведеним в судовому засіданні фактом, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, відсутності можливих варіантів поділу будинку в натурі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та поділити майно в ідеальних частках, виходячи з їх рівності, на яку вказує ст.70 СК України та за відсутності шлюбного договору і інших домовленостей подружжя. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб і тому на підставі ч.4 си.174 ЦПК України позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved