Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

В грудні 2018 року надійшов позов [PERSON], в якому він, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України від 21.02.2018 року, просив: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 23 467,89 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, а також витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю у розмірі 1 600 грн., а всього 25 067,89 грн. 2) стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь [PERSON] 20 570,44 грн. в якості страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, 1 415,05 грн. інфляційних втрат; 2 660,07 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання, 377,03 грн. трьох відсотків річних; 3) стягнути солідарно з [PERSON] та Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу адвоката 5 000 грн. та судові витрати. Згідно заяви про відмову від позову від 22.03.2018 року, ухвалою від 27.04.2018 року закрите провадження в частині вимог до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «ОРАНТА». Відтак, судом розглядалися вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 467,89 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю у розмірі 1 600 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. та судового збору. Свій позов, [PERSON] аргументував тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 10.05.2017 року йому з вини [PERSON] завдано матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Національній акціонерній страховій компанії «ОРАНТА». Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження розмір завданого йому збитку оцінений в 79 429,56 грн. 13.07.2017 року Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» з урахуванням франшизи здійснила страхову виплату в розмірі 78 919,56 грн. Такий розмір страхової виплати є меншим за суму завданого йому збитку, оскільки відразу після дорожньо-транспортної пригоди, він самостійно звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія» із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження його транспортного засобу, яке оцінило завданий йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди збиток в 123 567,89 грн. За проведення вказаного дослідження ним сплачено 1 600 грн. Вважає, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність [PERSON] була застрахована в Національній акціонерній страховій компанії «ОРАНТА» на страхову суму 100 000 грн., то на його користь із [PERSON] має бути стягнуто 23 467,89 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, 1 600 грн. - витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю та понесені судові витрати. Відповідач по справі [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому виклав свої доводи та заперечення проти позову. Свою позицію, [PERSON] аргументував тим, що між ним та Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» укладений договір страхування № АІ 9047857 від 27.02.2017 року, відповідно до якого ліміт розміру відшкодування становить 100 000 грн. [PERSON] вчасно звернувся до страхової компанії із заявою про дорожньо-транспортну пригоду та необхідність здійснення відшкодування. На підставі заяви [PERSON] відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 78 919,56 грн., 20 570,44 грн. та 7 452,15 грн. на загальну суму 106 942,15 грн. Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» протягом десяти робочих днів здійснила огляд пошкодженого транспортного засобу для визначення розміру шкоди. [PERSON] погодився з переліком пошкоджень зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу особисто, без зауважень. Отже підстав у [PERSON] не довіряти висновку проведеного на замовлення страхової компанії немає та він не повинен був звертатись до інших експертів, в звязку із вчасним наданням висновків та проведеним експертним дослідженням. [PERSON] не обгрунтовано належним чином причини відмови від висновків та проведеним експертним дослідженням на замовлення страхової компанії. Вимога про відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 600 грн. не ґрунтується на вимогах ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших чинних норм законодавства. Звіт № 354-2017 від 04.07.2017 року здійснювався не на підставі ухвали суду та експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, тому він має бути визнаний неналежним доказом. [PERSON] не надано первинних документів, належних доказів, які підтверджують понесені ним витрати видаткову накладну постачальнику або акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг). Звіт експерта № 354-2017 від 04.07.2017 року не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 року, а саме: складові частини пошкодженого автомобіля визнані експертом, як пошкоджені або деформовані безпідставно визначені ним до заміни, така ситуація по всім пошкодженим складовим (наприклад, п. 4, п. 10 зазначено, як деформовано і також підлягає заміні, а чому не рихтуванню, ремонту та іншим можливим варіантам, що здешевило б оцінку пошкоджень); звіт містить незрозумілі формулювання по відношенню до складових частин автомобілю, п. 14 Бампер зазначено, як «раздавлен», тобто деформований чи пошкоджений?; експертом не відмічено комплектність автомобіля; експертом не взято до уваги втручання в роботу даного авто, а саме встановлення газобалонного обладнання, експертом не приділено належної уваги даному факту, не зясовано коли, як і де воно було встановлено, не зясовано, які наслідки втручання в роботу автомобілю мало втручання не виробників авто, які наслідки для авто та гарантій виробника для даного авто; спеціалістом не було перевірено чи відбувалось втручання до вказаного автомобіля, чи був він учасником дорожньо-транспортної пригоди раніше, чи проводився раніше відновлюваний ремонт. [PERSON] встановлювалось газобалонне обладнання, воно встановлювалось в тих місцях автомобілю, які згодом могли бути пошкодженими в дорожньо-транспортній пригоді, в актах «Гарант АСІСТАНТ» зроблена відмітка про наявність в транспортному засобі пошкоджень не повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Даний факт суттєво впливає на розмір відшкодування та на встановлення причинно-наслідкового звязку між дорожньо-транспортної пригоди та на наявність описаних експертом дефектів завданих транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З наданого [PERSON] не можливо зрозуміти вартість ремонтно-відновлювальних робіт, крім того ним не надано належних доказів відновлення автомобілю. За бажанням [PERSON] було укладено угоду про припинення зобовязання переданням відступного, жодної згадки ПАТ НАСК «Оранта» про визнання позовних вимог, неналежно проведеного дослідження № АІ7484ЕН-01.06/5 від 01.06.2017 року ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» про помилки допущені в Протоколах огляд транспортного засобу від 12.05.2017 року та від 18.05.2017 року не було. Укладення угоди про припинення зобовязання шляхом відступного між [PERSON] та НАСК «Оранта» підтверджує відсутність порушення договору останнього. Відмова [PERSON] від участі в судових засіданнях свідчить про втрату ним інтересу до отримання відшкодування та покриття його видатків повністю НАСК «Оранта». Все наведене на його думку являється підставами для відмови в задоволенні позову. 01.02.2018 року у справі відкрите провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи. 15.02.2018 року за клопотанням відповідача у справі призначене судове засідання. 27.02.2018 року за клопотанням відповідача судове засідання відкладене на іншу дату. 22.03.2018 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладене на іншу дату. 27.03.2018 року за клопотання представника відповідача вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. 16.04.2018 року в звязку із відпусткою судді, підготовче засідання відкладене на іншу дату. 27.04.2018 року закрите підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті. 21.05.2018 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], надали пояснення, суд дослідив матеріали справи та оголошено перерву в звязку з необхідністю підготовки до судових дебатів. 30.05.2018 року суд заслухав в судових дебатах відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по справі. В ході розгляду справи суд встановив наступне Згідно постанови Білоцекрівського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2017 року відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 10.05.2017 року о 13:00 год. на 354км+350 автодороги З-32 Кремінець-Біла Церква-Ржищів в ході якої він не врахував дорожню обстановку, при виконанні лівого повороту до АЗС завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, при зміні напрямку руху не переконався, що його маневр буде безпечним, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в НАСК «Оранта». 11.05.2017 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. На замовлення НАСК «Оранта» проведене дослідження за результатами якого складений висновок № АІ7484ЕН-01.06/5 від 01.06.2017 року, яким визначено, що матеріального збиток, завданий позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді складає 79 429,56 грн. Також, на замовлення позивача проведене дослідження за результатами якого складений звіт № 354-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.07.2017 року, яким визначено, що матеріального збиток, завданий позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді складає 123 467,89 грн. 13.07.2017 року позивачу виплачене страхове відшкодування в розмірі 78 919,56 грн. 22.02.2018 року відповідно до Угоди «Про припинення зобовязання переданням відступного» укладеної між НАСК «ОРАНТА» та потерпілим у процесі судового розгляду страхової справи НАСК «ОРАНТА» 27.02.2018 року здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 20 570,44 грн., пені, інфляційних збитків, 3 % річних та витрат на правову допомогу в розмірі 7 452,15 грн. Відтак, станом на 22.02.2018 року НАСК «ОРАНТА» сплатила на користь позивача 99 490 грн. страхового відшкодування та пеню, інфляційні збитки, 3 % річних та витрати на правову допомогу в загальному розмірі 7 452,15 грн. Зазначені обставини справи підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відносини, що склались між позивачем та відповідачем врегульовані нормами ЦК України. Суд відхиляє посилання відповідача на норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки страхове відшкодування виплачене НАСК «Оранта» в повному обсязі, а відносини щодо виплати шкоди завданої відповідачу в частині, що перевищує розмір страхового відшкодування регулюються ЦК України. Вказане випливає із правової позиції у постанові Верхового Суду України викладеної у постанові від 04.06.2014 року № 6-49цс14, згідно якої якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки зокрема є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Білоцекрівського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2017 року, яка набрала законної сили, відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 10.05.2017 року та в результаті якої автомобіль [NUMBER] зазнав пошкоджень. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тобто, закон відносить до збитків не лише витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, а й витрати, які вона понесе для цього в майбутньому. Відтак, посилання відповідача на те, що в справі відсутні докази, які підтверджують витрати, які поніс позивач для відновлення транспортного засобу не відповідають вимогам ст. 22 ЦК України. Визначення розміру збитків завданих в результаті завдання шкоди транспортному засобу здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. При цьому згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. На виконання вказаного припису закону наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика). Відповідно до пп. д,е п. 1.4 Методики вона застосовується, серед іншого з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. За результатами оцінки складається документ, який має відповідати вимогам п. 4.4. Методики, а саме: у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб'єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб'єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об'єкта (об'єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом). В матеріалах справи містяться два висновки щодо розміру матеріальної шкоди завданої позивачу, зроблений на замовлення НАСК «Оранта» - висновок № АІ7484ЕН-01.06/5 від 01.06.2017 року та позивача - звіт № 354-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.07.2017 року. Першим шкода завдана позивачу оцінена в 79 429,56 грн., іншим в 123 467,89 грн. Відповідач заперечував проти врахування судом звіту № 354-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.07.2017 року, оскільки вважає, що позивач не повинен був звертатись до інших експертів для проведення повторної експертизи завданих йому збитків, оскільки експертиза проводилась не на підставі ухвали суду в порядку ст. 225 ЦПК України, звіт складений за результатами її проведення є недопустимим доказом, проведена експертиза містить ряд неточностей, які впливають на розмір відшкодування. Дослідивши звіт № 354-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.07.2017 року суд не вбачає порушень Методики та зазначає, що законом не встановлюється обмежень для проведення повторної оцінки пошкоджень завданих транспортному засобу. В свою чергу, відповідачем не ставилось питання про проведення експертизи, для спростування наданого позивачем звіту № 354-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 04.07.2017 року, відтак у суду немає підстав не довіряти вказаним в ньому висновкам. Також, суд звертає увагу, на те що дослідження проведене на замовлення страхової компанії проведене головним спеціалістом ТОВ «Гарант-Асістанс» [PERSON] на основі огляду пошкодженого автомобіля, який проводив аварійний комісар [PERSON], без проведення безпосереднього огляду автомобіля, тоді, як відповідно до п. 5.1. Методики визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Відтак, суд погоджується із позивачем, що розмір завданих йому збитків слід дорівнює 123 467,89 грн. Також, до розміру завданої позивачу шкоди, слід віднести 1 600 грн., які сплатив позивач для визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю. Згідно матеріалів справи сума невідшкодованих позивачу збитків становить 23 467,89 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль та 1 600 грн. витрат з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю, разом 25 067,89 грн. Тобто, в частині шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням зобовязання продовжує бути невиконаним. Інші доводи позивача суд залишає поза увагою, оскільки незявлення позивача до суду не може бути підставою для відмови в позові та в матеріалах справи відсутні будь-які угоди між позивачем та відповідачем, які свідчать про припинення зобовязання з відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по справі, що складаються із судового збору (640 грн.) та витрат на правову допомогу (2 500 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved