Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який за рішенням суду від 25.03.2000 року розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що син продовжує навчання в Технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, вартість якого складає 23 200 грн., а відповідач працює, має змогу утримувати їхню спільну дитину та щомісячно сплачує аліменти в середньому по 600 гривень, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на дитину щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення сином двадцятитрьохрічного віку, а також стягнути 1/2 частину витрат на навчання, згідно договору про підготовку спеціаліста № 551В до закінчення навчання чи досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також пояснила, що 15.12.2016 року сину виповнилось 18 років, на даний час він навчається на третьому курсі, вартість навчання складає двадцять три тисячі двісті гривень, частина цих коштів нею вже сплачена. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, в решті вимог позивача просив відмовити, пояснивши, що працює практичним психологом в ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», має середню зарплату 2 700 гривень та не в змозі виплатити половину вартості за навчання сина, оскільки на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.05.2000 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження від 23.12.1998 року. [PERSON] проживає разом з позивачем, що вбачається з копії його паспорту серії [NUMBER] та копії довідки про місце проживання та склад сім'ї № 2126 від 21.11.2016 року. Копія довідки від 25.11.2016 року № 536 свідчить про те, що [PERSON] навчається на третьому курсі Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету за контрактом, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Вартість навчання [PERSON] становить 23 200 грн., що підтверджується копією договору про підготовку спеціаліста № 551В від 01.09.2014 року. Позивач сплатила на навчання сина в 2016 році - 3 480 грн., що підтверджується копіями чеків від: 26.04.2016 року, 25.05.2016 року, 04.11.2016 року, 15.11.2016 року, 10.10.2016 року, 23.09.2016 року. Відповідно до копії довідки від 22.11.2016 року № 274 відповідач працює в ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей» на посаді практичного психолога з 10.02.2010 року по теперішній час. В період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року відповідачу нарахована заробітна плата 46 355,22 грн., з якої сплачено 8 343,93 грн. податку з доходів фізичних осіб та 8 745,92 грн. аліментів, що підтверджується копією довідки про доходи від 27.01.2017 року. Відповідач проживає разом з батьком - [PERSON] та матір'ю - [PERSON], що вбачається з копії довідки про місце проживання та склад сім'ї від 26.05.2016 року № 839. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року на утримання сина [PERSON], [INFO] на період навчання у Технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, але не більше ніж до 23-х років. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача також слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial