Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В жовтні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], з участю третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, у якому просив суд визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за місцем проживання їхнього батька, тобто позивача. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 10.02.2004 року по 06.08.2013 рік позивач проживав із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 04.07.2014 року позивач не зміг додзвонитися на жоден із телефонів дітей та відповідачки. Зі слів сусідів позивач зясував, що його діти разом із відповідачкою та її співмешканцем поїхали у Росію, причому дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей позивач не давав. Відповідно до рішення Вінницького районного суду від 25.06.2014 року судом був наданий дозвіл лише на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що дітям буде краще проживати із батьком, а не з матірю, оскільки він на відміну від відповідачки [PERSON] має стабільний дохід та можливість створити всі необхідні умови для проживання і нормального розвитку дітей. Ухвалою суду від 04.02.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору службу у справах дітей Вінницької міської ради (а.с. 54). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлена судом за місцем її реєстрації та останього місця проживання у будинку по вулиці Шевченка, 53 с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, частина якого являється її власністю. Представник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації до судового засідання не зявилася, просила справу розглядати у її відсутність. Представникслужби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала висновок виконкому Вінницької міської ради від 24.03.2015 року про можливість проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за місцем проживання їхнього батька [PERSON] Свідки, які допитані судом за клопотанням позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали пояснення,+ якими підтверджуються пояснення позивача [PERSON], щодо неналежного виконання обов»язків матері [PERSON] по вихованню їх неповнолітніх дітей, що вона забрала дітей і виїхала в невідоме місце. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, представника служби у справах дітей Вінницької міської ради та дослідивши матеріали справи, і оглянувши матеріали двох архівних цивільних справ за позовами сторін по даній справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 10.02.2004 року по 06.08.2013 року, що підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2014 року (а. с. 5-8). 29.09.2003 року у сторін народилась донька [PERSON], а 24.03.2005 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І АМ №223598 від 14.06.2004 року та серії І АМ №007593 від 12.04.2005 року, згідно яких матірю дітей записана [PERSON], а батьком [PERSON] (а. с. 9, 10). З 2013 року сторони не проживають разом і не підтримують шлюбних стосунків. З того часу діти залишились проживати із матірю за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. Шевченка, 53 Вінницького району Вінницької області у будинку, що належить на праві власності сторонам, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2014 року (а. с. 126-131). Батько проживає окремо у м. Вінниці. Судом встановлено і підтверджено доказами, що за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. Шевченка, 53 Вінницького району Вінницької області не проживають орієнтовно з червня 2014 року відповідачка [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] (а.с. ), а також діти з вересня 2014 року школу не відвідують, відомості про місце знаходження дітей відсутні (а.с. 106-109). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини необхідно враховувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення. У свою чергу, в ч. 2 ст. 161 СК України, чітко визначено, що органи опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, на рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір`ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір`ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. В судовому засіданні було встановлено, і це підтверджено письмовими доказами, що батько [PERSON], мати [PERSON] мають у приватній власності житло будинок по вулиці Шевченка 53 с. Лука-мелешківська Вінницького району Вінницької області (а.с.113-114,126-134), та батько [PERSON] проживає у м. Вінниця по 3-му провулку Тухачевського, 21 в будинку свого батька [PERSON] (а.с. 49-51). Також позивач [PERSON] здоровий, не зловживає спиртними напоями або наркотичними речовинами і може виховувати дітей (а.с. 12). Разом з тим, хоча в позовній заяві вказано про те, що позивач [PERSON] має постійний дохід, проте в підтвердження вказаного суду письмових доказів не надав. Судом встановлено і підтверджено письмовими доказами, що мати [PERSON] також має у приватній власності житло у якому зареєстрована, що підтверджується домовою книгою та копією паспорта [PERSON], а також поясненями позивача [PERSON] (а. с. 126-131) Доказів в підтвердження обставин ведення відповідачкою [PERSON] аморального способу життя, що може зашкодити розвитку дітей або що відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями чи наркотичними речовинами і не може виховувати дітей, позивачем [PERSON] суду не надано. Судом було оглянуто матеріали цивільної справи №128/4623/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Вінницького районного сектору Державної міграційної служби УМВС України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької РДА про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька, з яких вбачається, що обоє батьків [PERSON] та [PERSON] станом на 2013-2014 р.р. за місцем проживання позитивно характеризувалися, також обоє батьків позитивно охарактеризовані вчителями Лука-Мелешківської школи, у якій на той час навчалися діти. Крім цього, при вирішенні справ такої категорії суди повинні враховувати й положення ст. ст. 19, 158 СК України, згідно з якими при розгляді судом спору щодо місця проживання дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору, який приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають значення для справи; суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересах дитини. Відповідно до п. 72 постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», при наданні висновку, орган опіки і піклування з`ясовує спроможність батьків належним чином утримувати і виховувати дитину, чи можуть вони виконувати свої обов`язки, з`ясовує відношення дитини до батьків, її прихильність, стан здоров`я, негативні звички, рівень доходів тощо. В сукупності комісія опрацьовує всі докази і надає свій висновок. Вінницькою районною державною адміністрацією суду надано висновок щодо визначення місця проживання дітей №01-25/288 від 04.02.2015 року, у якому вказано, що у даному питанні районна державна адміністрація покладається на розсуд суду, так як відсутні відомості про місцезнаходження або місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 48). Питання надання висновку про можливість проживання дітей [PERSON], [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради 17.03.2015 року. Були заслухані пояснення батька [PERSON] та розглянуті документи, які стосуються даної справи. Враховуючи вказані обставини,

Outcome: dismissed