Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі. Однак, вказані особи уже більше шести місяців без поважних причин не проживають за вказаною адресою. Будинок, де розміщена вказана квартира, знаходиться на обслуговуванні міського комунального підприємства «ЖЕК №7», сама квартира є об'єктом права комунальної власності територіальної громади м. Вінниці. З посилання на положення ст.ст.71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON]. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в ній, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Крім того, пояснила, що квартири [ADDRESS] мають спільний вхід та спільні місця загального користування. Квартирою [NUMBER] користується сім'я [PERSON] ще з 1996 року. Відповідач в квартирі [NUMBER] не проживає, нею не цікавиться, має борг по житлово-комунальним послугам. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що склалися між сторонами у справі, стосовно користування громадянами житлом державного та громадського фонду, прав та обов'язків користувачів житлових приміщень, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми мешканцями, щодо порядку визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, які врегульовані відповідними нормами Житлового кодексу України. Статтями 71, 72 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Суд встановлено, що кварира [ADDRESS] є об'єктом права комунальної власності територіальної громади м.Вінниці. За вказаною адресою з 25 лютого 2011 року зареєстрований відповідач по справі - [PERSON]. Однак, відповідач у вкзаній квартрі не проживає понад 6 місців, що підтверджується актами мешканців квартир цього будинку від 19.12.2013 року, 19.09.2013 року, 11.09.2013 року. Його речі в квартирі відсутні, плати за користування квартирою не здійснює. Відповідач до наймодавця чи до Виконавчого комітету Вінницької міської ради з приводу своєї відсутності не звертався. Факт чинення перешкод в користуванні житловим приміщенням судом не встановлено. Доказів поважності причин не проживання відповідачем в квартирі [ADDRESS] суду не надано. Допитані в судовому засіданні, як свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в 1996 році вони отримували квартиру[NUMBER] по [ADDRESS], а [PERSON] - квартиру [NUMBER]. Останній проживав у цій квартирі поки працював в Житлово-експлуатаційній конторі, а згодом - лише зрідка заходив, з 2011 року взагалі не появлявся, речей його немає. Відповідача [PERSON] взагалі не знають, в квартирі його не бачили, нею він не користується. Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод в користуванні квартирою, а також, те, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання, не виконує обов'язки наймача по утриманню житла, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved