Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме, просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожним з колишнього подружжя право власності по ? частини квартири, посилаючись на те, що спірна квартира придбана у шлюбі, який розірвано, а квартира зареєстрована лише за відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Відповідач проти позову заперечив, пояснивши, що квартира дійсно придбана у шлюбі з позиваччкою, але він не бажає її ділити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що перебуваючи з 1986 року у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] придбали кооперативну квартиру [ADDRESS], сплативши за час шлюбу усі внески по її вартості, право власності на квартиру в 1998 році зареєстровано за [PERSON].. 03.11.2005 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право особистої власності на квартиру; довідкою про склад сім'ї з датами народження дітей; довідкою ЖЕО про оплату вартості квартири; свідоцтвом про розірвання шлюбу та поясненнями відповідача в частині періоду укладення шлюбу. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч.1 цього кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленністю між ними. Відповідно до п.25 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як встановлено судом, спірна квартира придбана сторонами у шлюбі, є однокімнатною, відповідно не може бути поділена в натурі, а відтак є підстави визнати її спільною сумісною власністю та здійснити поділ, визнавши за кожним з колишнього подружжя право власності на ? частину квартири. Судові витрати в сумі 260 грн.75 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved