Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району Одеської області в якій просить суд визнати поважними причини пропущення строків позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 099 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:2288, розташованої у [ADDRESS] , укладений 06.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на дану земельну ділянку, витребувати земельну ділянку до комунальної власності територіальної громади с. Фонтанка в особі Фонтанської сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району Одеської області шляхом зобов`язання [PERSON] повернути вказану земельну ділянку до земель комунальної власності. На обґрунтування свого позову прокурор послався на те, що в ході досудового слідства по кримінальній справі, порушеній стосовно голови Фонтанської сільської ради [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, внаслідок яких земельна ділянка площею 0, 099 га по [ADDRESS] вибула з комунальної власності. За інформацією Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області право власності на вказану земельну ділянку 27.05.2013 року за реєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 06.07.2011 року, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку, кадастровий номер 5122786400:02:001:2288, розташовану по [ADDRESS] . Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області надав до суду клопотання про підтримання у повному обсязі позовних вимог, як обґрунтованих, і просив їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги прокурора, пославшись на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області про визнання недійсним державного акту серії ЯД № 757796, виданого 28.12.2007 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області на право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0, 099 га, розташованої в [ADDRESS] , не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути у її відсутність. При таких обставинах рішення суду ухвалюється у судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. 26.07.2011 року між [PERSON] (продавцем) і [PERSON] (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, посвідчений Денісовою О.А., приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 830. Спірна земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯД № 757796, виданого 28.12.2007 року, на земельну ділянку загальною площею 0, 099 га, розташованої в [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27.05.2013 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.10.2014 року по цивільній справі № 1515/577/12 позов заступника прокурора Одеської області задоволено, визнано недійсним державний акт серії ЯД № 757796, виданий 28.12.2007 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, на право власності [PERSON] , на земельну ділянку загальною площею 0, 099 га, розташованої в [ADDRESS] . У відповідності до ст. 82 ч. 4 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Оскільки земельна ділянка вибула з комунальної власності у приватну власність [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку, то є всі підстави визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, на підставі якого відповідач набула права власності на неї, а тому позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню повністю. Згідно ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві приватної власності територіальним громадам сіл, селищ і міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. У відповідності до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається, здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. При вирішенні даного спору суд керується тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом місцевого самоврядування на підставі не існуючого рішення про передачу земельної ділянки, тобто без достатніх на те законних підстав, визнано судом недійсним. Вирішуючи питання позовних вимог в частині зобов`язання відповідача до повернення земельної ділянки у комунальну власність, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом враховується, що земельна ділянка перейшла у власність відповідача в результаті укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, визнаного рішенням суду недійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочинів є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України ( у редакції 2003 року), якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконані роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення ( ч. 1 ст. 236 ЦК України). З вищевикладених обставин справи вбачається поважність причини пропущення прокурором строків позовної давності, тому порушене право підлягає захисту, що передбачено ст. 267 ч. 5 ЦПК України. В той же час судом приймається до уваги, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, в зв`язку із чим підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ч. 2 п.1 ЦПК України суд вважає можливим покласти оплату судового збору на відповідача у зв`язку з повним задоволенням позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved