Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Виклад позиції позивача: 1. Позивач 28.12.2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 2. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 08 серпня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зроблено актовий запис № 1309. 3. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 4. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, що привело до втрати почуттів один до одного, окрім того відповідач завдав позивачці тілесні ушкодження. Шлюбні відносини між сторонами припинено з грудня 2020 року. 5. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 6. Відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги дитині та ухиляється від обов`язку утримувати її 7. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Заяви (клопотання) учасників справи 8. У судове засідання позивач не з`явився, справу просила розглянути за своєї відсутності, позов підтримала у повному обсязі. 9. У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив, справу розглянути за своєї відсутності, окрім того надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, однак зазначив, що право на стягнення аліментів має той з батьків, з яким визначено місце проживання дитини, але донька проживала разом з ним до 10.01.2021 року, він постійно надає матеріальну допомогу на утримання дитини та забезпечує її всім недохідним, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню, Також просив не стягувати з нього судовий збір, так як він пропонував [PERSON] піти до нотаріуса, щоб подати спільну заяву про розірвання шлюбу. Окрім того просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, так як позивачем не додані належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат. Процесуальні дії у справі 10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.12.2020, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О. 11. До суду 29.12.2020 надійшла інформація про зареєстроване місце проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] . 12. Ухвалою суду від 29.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 13.Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. 14. 08 серпня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зроблено актовий запис № 1309. 15. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 16. Внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинилися. Оцінка суду 17. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. 18. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. 19. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. 20. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. 21. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. 22. Згідно ч. 2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 23. Згідно з ч. 3ст.115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. 24. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 25.Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. 26. Окрім того позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісяця, суд приходить висновку про те, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного 27.Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. 28.При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 29.Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. 30. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 31. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 32. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 33. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2 395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2 510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2 618 гривень, те що дитина має нормальний стан здоров`я, відповідач являючись батьком дитини, є працездатний, а також те, що позивачем не зазначено і не надано суду доказів, які б підтверджували потребу в аліментах на утримання дитини в розмірі зазначеному у позовній заяві, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та розмір аліментів на [PERSON] необхідно визначити у сумі 1500 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28 грудня 2020 року і до її повноліття. 34. Суд не бере до уваги твердження відповідача, про те що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів взагалі, так як місце мешкання дитини визначене разом з відповідачем, тому що в своїх запереченнях відповідач вказав, що донька [PERSON] з 10.01.2021 року проживає разом з матір`ю. 35. Окрім того, позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., проте суд вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні такої суми, з огляду на наступне. 36. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв`язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. 37. Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору, участь у переговорах, підготовка проектів юридичних документів (заяв, пояснень, клопотань, скарг), представництво в суді та інші фактичні та юридичні дії, яка вчиняє особа, яка надає правову допомогу. 38. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. 39. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 40. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 41. Аналогічні правові висновки були зроблені у постанові Верховного Суду №826/1216/16 від 27 червня 2018 року. 42. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 43. Вище зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.10.2018 року по справі за № 301/1894/17 44. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із того, що позивачем не надано суду належних доказів, зокрема квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи, касові чеки, які б свідчать про фактичну оплату винагороди адвокатом, пов`язану із наданням правової допомоги, отже, відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, на користь позивача. 45.Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 46. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд не бере до уваги твердженням відповідача про необхідність відмови стягнення з нього судового збору, в зв`язку з тим, що відповідач запропонував позивачу звернутися до нотаріуса, щоб подати спільну заяву про розірвання шлюбу, так як це право позивача вибору способу захисту своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial