Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння. Вказувала, що вона є власником нежитлового приміщення, загальною площею 11,8 кв.м за адресою: м. Біла Церква, Гайок, б. 3, приміщення № 33. Зазначала, що зявившись 20.07.2016 року до вказаного приміщення побачила на ньому інший замок, запропонувавши відповідачу віддати ключі та звільнити приміщення, остання відмовилась, внаслідок чого позивач була змушена звертатись до Білоцерківського відділу поліції, про що 10.08.2016 року складено відповідний висновок. Посилаючись на відмову відповідача повернути належне їй нежитлове приміщення, позивач в порядку ст.ст. 321, 387 ЦК України просила суд витребувати від [PERSON] на її користь належне їй на праві власності нежитлове приміщення, загальною площею 11,8 кв.м за адресою: м. Біла Церква, Гайок, б. 3, приміщення № 33. В судове засідання позивач та її представник не зявились, остання звернулась до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що ніхто з будинку не знав хто саме господар цього приміщення, оскільки ним ніхто не користувався, на даний час ключі від приміщення знаходяться в неї, а також надала копію накладної про придбання замку, зазначивши, що хоче повернути ключі та приміщення, однак не може звязатись з позивачем. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 11,8 кв.м за адресою: Київська область, м. Біла Церква, Гайок, б. 3, приміщення № 33, що підтверджується копією договору дарування від 14.06.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2299, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.02.2009 року. 10.08.2016 року по результатах розгляду повідомлення [PERSON] дільничним офіцером поліції Білоцерківського відділу поліції [PERSON] прийнято висновок, яким закінчено перевірку та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду. Як вбачається із вищевказаного висновку, [PERSON] пояснила, що поруч з її квартирою на східцевому майданчику знаходиться нежитлове приміщення, яке було без нагляду. В її квартиру з цього приміщення надходив неприємний запах, тому їй довелося відкрити дане приміщення, де був страшний сморід, оскільки текла каналізація та було різного роду сміття. Вона разом з родиною прибрала дане приміщення та за згодою сусідів змінила там замок та почала використовувати його як кладовку. Рішенням жителів підїзду було надано приміщення їй у користування. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Правилами ст. 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України). В судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не доведено про набуття нею у встановленому законом порядку права власності, чи користування на вказане нежитлове приміщення, тому порушене право позивача як власника нерухомого майна підлягає захисту відповідно до ст. 387 ЦК України шляхом витребування майна з незаконного володіння у відповідача. Враховуючи надані відповідачем пояснення, в яких остання фактично визнала позовні вимоги та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved