Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Відповідач, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER], від 24 липня 2013 року. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2013 по справі № 333/2520/13-ц відповідача було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.10.2013 № 463/22 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] з 02.12.2013 є учнем Комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток», що підтверджується листом вказаного комунального закладу від 08.04.2014 № 01/35-419. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька. За правилом частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною другою статті 193 СК України визначено, що у випадку коли батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надав суду жодних заперечень проти позову. З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у справі доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 243,60 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved