Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

в грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Зелений Гай» (далі - ПРАТ «Зелений Гай») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 150 238 грн. 75 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку заборгованості при звільненні в розмірі 16 848 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем до 18.09.2020 року (звільнився за ст. 38 КЗпП України). За період роботи на вказаному підприємстві перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі в вищевказаному розмірі, яка не була виплачена останньому і в день його звільнення, що стало підставою для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини, позивач також просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16 848 грн. 00 коп. станом на 01.12.2020 року. Ухвалою суду від 22.12.2020 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.01.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, за змістом якого останній позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Зокрема, посилаючись на те, що позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості по заробітній платі не були враховані зміни розміру його посадового окладу, що були встановлені підприємством, у зв`язку з чим заборгованість по заробітній платі становить 105 976 грн. 43 коп. (після утримання обов`язкових платежів та зборів), в свою чергу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені становить 11 383 грн. 00 коп. 22.01.2021 року позивач надав відповідь на відзив, в якому, посилаючись на положення діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, наявність належних доказів, що підтверджують заявлені ним вимоги, вказував на їх обґрунтованість, в зв`язку з чим просив задовольнити позов у повному обсязі. При цьому, зазначав про порушення підприємством порядку введення змін щодо зменшення розміру посадового окладу, тому обумовлені зміни не можуть бути застосовані судом при визначенні розміру заборгованості по заробітній платі та, відповідно, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В свою чергу, представником відповідача подано заперечення. Останній зазначав про обізнаність позивача щодо змін розміру його посадового окладу. Водночас, предметом доказування по вказаній справі є заборгованість по заробітній платі та, відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку, розмір яких доведено відповідачем належними та допустимими доказами. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.02.2018 року по 18.09.2020 року перебував у трудових відносинах з ПРАТ «Зелений Гай», працював на посаді головного енергетика підприємства. Звільнився на підставі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення йому не було виплачено всіх сум, що належать йому від підприємства. Так, згідно довідки № 11 від 01.02.2021 року, виданої ПРАТ «Зелений Гай», заборгованість по заробітні платі підприємства перед позивачем становить 131 647 грн. 75 коп. (без утримання обов`язкових платежів, зборів). При цьому, як вбачається з матеріалів справи посадовий оклад позивача неодноразово змінювався: до 01.09.2019 року - 9 000 грн. 00 коп., з 01.09.2019 року - 4 200 грн. 00 коп. (наказ № 13 «а» від 04.09.2019 року, штатний розпис, затверджений ПРАТ «Зелений Гай», від 01.09.2019 року), з 01.01.2020 року - 4 800 грн. 00 коп. (наказ № 1 від 02.01.2020 року, штатний розпис, затверджений ПРАТ «Зелений Гай», від 01.01.2020 року), з 01.09.2020 року - 5 000 грн. 00 коп. (наказ № 5 від 31.08.2020 року, штатний розпис, затверджений ПРАТ «Зелений Гай», від 01.09.2020 року). Зазначене узгоджується з довідкою ПФУ за формою ОК-7. Водночас, дії роботодавця, якими було змінено умови праці, позивачем не оскаржувалися. Аналізуючи доводи сторін, суд виходить з наступного. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст.47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає справи з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності сторін. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, з відповідача на користь позивача належить до стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 131 647 грн.75 коп. (без утримання обов`язкових платежів, зборів). Що стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, згідно абз. 3 п.2 розділу ІІ Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (п.4 розділу ІІІ Порядку). Суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. За такого, з відповідача на користь позивача належить до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 383 грн. 50 коп. (без утримання обов`язкових платежів, зборів), виходячи з наступного розрахунку: (2 713,04 грн. (заробітна плата за липень 2020 року без врахування оплати часу відпустки)) + 4800 грн. (заробітна плата за серпень 2020 року без врахування оплати часу відпустки)) : (13 (кількість фактично відпрацьованих днів у липні 2020 року) + 20 (кількість фактично відпрацьованих днів у серпні 2020 року) х 50 днів затримки (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) підлягають стягненню на користь держави 799 грн. 04 коп. (в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі: 908 х 88%), а також на користь позивача - 571 грн. 74 коп. (в частині вимог про стягнення середнього заробітку: 840,80 х 68 %).

Outcome: partial