Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно визнав, не заперечував проти їх задоволення, свої зустрічні позовні вимоги до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та поділ майна підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. [PERSON] на задоволенні первісних позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно наполягав, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності та поділ майна визнав в повному обсязі, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі є дітьми нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належало: -земельна ділянка загальною площею 0,24 га. (із кадастровим номером: 5124182900:01:005:1118), розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 711559 від 16.03.2009 р. -земельна ділянка загальною площею 2,41 га. (із кадастровим номером: 5124182900:01:003:0432), розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 711558 від 16.03.2009 р. -земельна ділянка загальною площею 2,37 га. (із кадастровими номерами: 5124182900:01:0030128 та 5124182900:01:0050128), розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438814 від 07.03.2006 р. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 09.03.2006р. залишив два заповітів на імя своїх онуків [PERSON] та [PERSON], яким заповідав два земельні сертифікати на право на земельні частки (паї) серії ОД-0140864, серії ОД-0140863 від 08.10.1996 р. в КСП «Новосільське» с. Новосільске Ренійського району, 02.09.2009 року - помер. Однак, до своєї смерті [PERSON] реалізував своє право на виділ в натурі належних йому вищевказаних земельних часток (паїв), за наслідками чого він отримав у власність земельні ділянки, право власності на які підтверджується відповідними державними актами (серії ЯЖ № 711559 від 16.03.2009 р., серії ЯЖ № 711558 від 16.03.2009 р., серії ЯБ № 438814 від 07.03.2006 р.). Враховуючи ці обставини, на момент відкриття спадщини [PERSON] не належали земельні частки (паї), які він успадкував своїм онукам, тому і право на них не увійшло до складу спадщини, до якої увійшли вже земельні ділянки за державними актами, тому спадкоємство здійснюється у загальному порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлого [PERSON] та [PERSON] У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, сторони (як спадкоємці за законом) звернулися до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням сторін нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 11.03.2015р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті [PERSON] питання про оформлення спадщини вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вказані земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, пропорційно заявлених кожним із них позовних вимог, які сторони визнали та просили задовольнити, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців судом не встановлено. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та поділ майна обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вони у передбачений законом строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважаються такими, що її прийняли. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку сторони прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] було загублено оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, а зареєструвати право власності після смерті спадкодавця є неможливим, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту також не можливо оформити спадщину (згідно п. 5.1 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю…видається відповідний дублікат», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, при втраті (псуванні) державного акта на землю, власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат, так як набуте за спадкуванням право власності [PERSON] та [PERSON] не було оформлено, вони не в змозі отримати дублікати державних актів на землю, у звязку із чим вони вимушені були звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] є субєктами набуття права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], пропорційно заявленим кожним із них позовних вимог, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та поділ майна.

Outcome: approved