Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 359 596 грн. 83 коп., а також судовий збір в розмірі 460 грн. 50 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що 02 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1818-0161004/ФКВ-08, згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 13 000 доларів США з розрахунку 11,5 % річних за користування кредитом строком на 84 місяців. 30 червня 2010 року між ТОВ «Украпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банку» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, про виникнення якої неодноразово здійснювалося її повідомлення, однак на даний час кредитна заборгованість не погашена. Таким чином, станом на 04 жовтня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 359 596 грн. 83 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 254 533 грн. 73 коп.; сума заборгованості за відсотками - 88 074 грн. 79 коп.; комісія - 16 514 грн. 62 коп. Тому ПАТ «Дельта Банк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але в прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачки у судове засідання не з'явився, але надав заяву у якій заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні та розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, 02 жовтня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1818-0161004/ФКВ-08, згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 13 000 доларів США з розрахунку 11,5 % річних за користування кредитом на 84 місяців (а.с. 6-14). 30 червня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національний банк України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку» (а.с.17-21). Відповідно до п. 4.8.1 та п. 4.8.2. вказаного договору ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» погодили порядок повідомлення боржників про передачу прав вимоги. Так, ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язалися письмово повідомити боржників про передачу ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» відповідних Прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах впродовж п'яти робочих днів з дати укладення вказаного договору. Такі повідомлення направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення (а.с.19). Однак, позивач у судове засідання не з'явився, а до матеріалів справи не надав доказів підтверджуючих про належне, у встановлений договором строк, повідомлення відповідачки щодо передання права вимоги ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» та розрахункових рахунком для сплати коштів за кредитним договором. З досудової вимоги за вих. № 48.4-10/5454/12 вбачається, що позивач тільки 03 вересня 2012 року направив на адресу відповідача вимогу, в якій повідомив про передачу ТОВ «Укрпромбанком» на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а також вказав на необхідність виконання зобов'язання за договором та наявність у відповідача заборгованості перед банком за кредитним договором №1818-0161004/ФКВ-8 (а.с.16). Але до матеріалів справи також не надано доказів про отримання відповідачкою цього листа, як передбачає договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, укладений між ТОВ «Укрпромбанку» та ПАТ «Дельта Банк». У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, позивачем не було надано доказів щодо виконання умов п.4.8 Договору від 30 червня 2010 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України, тобто відповідача не було повідомлено належним чином про зміну сторони кредитного договору № 1818-0161004/ФКВ-8. Крім того, позивачем до матеріалів справи не було надано розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитними договором № 1818-0161004/ФКВ-8 від 02 жовтня 2008 року. 21.10.2014 року судом на адресу позивача ПАТ «Дельта Банк» направлено вимогу про надання розрахунку заборгованості за спірним договором, але позивач проігнорував даний запит суду. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає позовні вимоги банку щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 359 596 грн. 83 коп. такими, що не підлягають задоволенню за недоведеностю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed