Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянського міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18 липня 2017 року розглянуто матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], яка перебуває на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини, має чотирьох дітей, після народження, [PERSON] залишилася проживати з батьком [PERSON], який отримував допомогу на дитину. Мати дитиною не цікавилася та фактично не виконує батьківських обов'язків, неодноразово попереджалася про можливість позбавлення батьківських прав відносно доньки, проте своє байдуже ставлення не змінила, її життям та здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, проти позбавлення батьківських прав не заперечує. Батько дитини [PERSON], належних умов для проживання дитини не створив, винаймав житло за різними адресами в м. Сміла. У червні 2016 року був влаштований разом з донькою до КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» в м. Сміла, [PERSON] була влаштована до дошкільного навчального закладу №57. Проте [PERSON], заборгував по оплаті за перебування дитини в дитячому садочку і самовільно залишив комунальний заклад разом з дитиною. В подальшому [PERSON] відправив доньку до своєї матері в с. Костянтинівку звідки остання була влаштована до санаторію. Після завершення лікування [PERSON] приховувався від працівників соціальних служб та приховував місце знаходження доньки [PERSON], яку в подальшому залишив в чужої жінки. З травня 2015 року батько тільки один раз навідував дитину, дівчинка перебувала в антисанітарних умовах та в занедбаному стані. Мати відмовилася забрати дитину, а батько перебував у розшуку кримінально-виконавчою інспекцією. В подальшому до служби у справах дітей не з'являвся, дочку не розшукував, на телефонні дзвінки не відповідав, а тому, звернулися до суду та просять позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки на користь закладів в яких буде перебувати дитина, або на користь осіб, на утриманні яких така буде перебувати в розмірі 1/4 всіх їх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з кожного до її повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 21 липня 2017 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З рішення Смілянського міськрайонного суду від 8 вересня 2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8). Згідно довідки ОСББ «Лада» від 31 липня 2017 року №173 в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] (а.с. 8). З листа директора КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» №68 від 12 вересня 2016 року вбачається, що в період часу з 21 червня 2016 року по 10 вересня 2016 року в КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЧОР перебував [PERSON], [INFO] разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Зазначено, що дитина потрапила до закладу у важкому емоційному стані, вказано, що спосіб життя батька та матері дитини категорично не сприяє формуванню у дитини відчуття впевненості та спокою, позбавлений систематичності та ритмічності, тобто взагалі відсутній будь-який денний режим. Фахівцями закладу було помічено випадки неадекватної поведінки [PERSON] та перебування його в оточенні наркозалежних людей. Вказано, що подальше перебування [PERSON] з батьками несе пряму загрозу здоров'ю та життю дитини (а.с. 9). З заяви [PERSON] від 16 вересня 2016 року вбачається, що остання просить вирішити питання про влаштування доньки [PERSON], [INFO], до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на 6 місяців, у зв'язку з неможливістю забезпечити дитині належних умов для виховання (а.с. 11). З заяви [PERSON] від 16 вересня 2016 року вбачається, що останній просить вирішити питання про влаштування доньки [PERSON], [INFO], до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на 6 місяців, у зв'язку з неможливістю забезпечити дитині належних умов для проживання (а.с. 11 на звороті). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов будинку по [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON], вбачається, що санітарно-гігієнічні умови у вищевказаному будинку, не задовільні (а.с. 12). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов квартири [ADDRESS], за місцем проживання [PERSON], санітарно-гігієнічні умови задовільні, однак для [PERSON] немає спального місця, одягу та належних умов для її розвитку, проживання та виховання (а.с. 12 на звороті). З заяви [PERSON] від [INFO] року вбачається, що остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 13). З заяви, поданої [PERSON], [INFO] року, вбачається, що остання не бачила доньку та не цікавиться її життям протягом 3 - 4 місяців та місце знаходження останньої її не відомо (а.с. 13 на звороті). Відповідно до акту обстеження умов проживання будинку матері [PERSON] - [PERSON] по [ADDRESS], умов для проживання дитини не створено, [PERSON] залишив проживати у вищевказаному приміщенні свою доньку та покинув її (а.с. 14). Як вбачається з акту оцінки потреб дитини та її сім'ї №129 від 11 липня 2017 року, вбачається, що [PERSON] залишилася без піклування батьків, проживає в жінки по [ADDRESS] Черкаської області, в якої [PERSON] винаймав житло. [PERSON] на час відвідування була схвильована від неї відчувався запах алкоголю (а.с. 17-18). З листа голови правління ОСББ «Лада» [PERSON] до начальника служби у справах дітей [PERSON], вбачається, що [PERSON] досить нетривалий час, а саме протягом декількох місяців, проживав в квартирі [PERSON], в подальшому забрав доньку, [PERSON] та місце знаходження його невідоме (а.с. 19). Як вбачається з листа начальника Смілянського міськрайонного відділу з питань пробації Пархоменко І.О. від 2 серпня 2017 року №1480 [PERSON] засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На обліку у Смілянському відділі пробації перебуває з 12 березня 2016 року. За час перебування на обліку неодноразово порушував правила та умови відбування покарання (а.с. 20). Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №303 та №328 від 26 липня 2017 року та 10 серпня 2017 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 21, 23). Відповідно до висновків органу опіки та піклування від 26 липня 2017 року №303 та 10 серпня 2017 року №328 позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 22,24). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що батьки не виконують своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини, мати життям дитини не цікавиться, проти позбавлення батьківських прав не заперечує, батько - залишив дитину у складних життєвих умовах, в подальшому долею дитини не цікавився. Суд також бере до уваги, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280 гривень з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved