Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В грудні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.03.1993 позивач є власником житлового будинку з господарськими будинками та спорудами, що розташовані по вул. Молодіжна у с. Кейбалівка Пирятинського району. У вказаному будинку крім неї зареєстровані та постійно проживали до 01.11.2016 повнолітні члени її сімї [PERSON] та [PERSON] Сама ж позивач у вказаному домоволодінні не проживала з липня 2014 року по серпень 2016 року. Вказує, що саме за цей період відповідачами було використано на опалення вказаного будинку, але не оплачено 5000 кубів газу, в результаті чого утворилася заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 34908,68 грн. Відповідачі наявність боргу не заперечували. Навіть 11.01.2016 у рахунок його погашення сплатили 1000 грн, проте згодом відмовилися його погашати. В результаті чого, рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.08.2017 заборгованість у розмірі 34908,68 грн стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» у примусовому порядку. У звязку з чим [PERSON] вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 23272,45 грн та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя з підстав викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували про стягнення з них боргу у сумі 23272,45 грн з підстав викладених у поясненнях (а.с. 24) вказуючи на те, що вони являються однією сімєю і повинні нести витрати як на одну особу, враховуючи також що у них знаходиться на утриманні троє неповнолітніх дітей. Підтвердили той факт, що дійсно у період коли вони проживала у [INFO] то користувалися пільгами по оплаті за природний газ, оплату за послуги проводили по факту використаних кубів, а не по показниках які були зазначені у газовому лічильнику. Крім того, вказали, що коли вони вїхали проживати до будинку то позивач вже мала борг за користування природним газом більше 10000 грн. Оскільки не склалися у відповідачів стосунки з позивачкою то вони змушені були у грудні 2016 року виїхати до м. Черкас. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 16.03.1993 [PERSON] є власником будинку № 1 розташованого по вул. Молодіжна у с. Кейбалівка Пирятинського району (а.с. 6-7). Відповідно до довідки виданої Сасинівською сільською радою від 05.05.2017 № 227 у будинку № 1 по вул. Молодіжна у с. Кейбалівка Пирятинського району проживали: [PERSON] у період з 25.09.2003 по 01.11.2016, [PERSON] та [PERSON] (народження 2006 року) у період з 21.02.2007 по 01.11.2016, [PERSON] (народження 2009 року)у період з 02.11.2009 по 01.11.2016, [PERSON] (народження 2008 року) у період з05.02.2008 по 01.11.2016 (а.с. 12). Відповідно до довідок виданих Давидівською сільською радою від 05.09.2017 № 1085 та Сасинівською сільською радою від 25.05.2017 № 301 [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], дійсно у період з липня 2014 по липень 2015 та з жовтня 2015 по серпень 2016 проживала у дочки [PERSON] у с. Гурбинці Пирятинського району (а.с. 13, 15). У листі ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз»від 21.12.2018 вих № 1480 зазначено, що абонент № 2200191 [PERSON] отримувала 50% пільги по сплаті за послуги з газопостачання як багатодітна сімя. Пільга оформлена на [PERSON] (а.с. 33). Крім того, у довідці по руху коштів по рахунку встановлено, що абонент [PERSON] станом на вересень 2016 року, шляхом проведення перевірки показників лічильника контролером, мала показник 35205 м.куб, хоча станом на серпень зафіксовано по квитанції за оплату 29925 м.куб, що на 5280 м.куб природного газу використано більше і тому відповідно до обрахунку сума боргу становила 36199,01(а.с. 34). У листопаді 2016 року відповідачі сплатили частину боргу у сумі 1000 грн і це не заперечував позивач. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.08.2017 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 34908,68 грн (а.с. 8-9). Постановою від 03.10.2017 державним виконавцем Пирятинського районного відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження по виконавчому листу за рішенням суду про стягнення заборгованості (а.с. 17). У звязку з вище викладеним, позивач звернулася до суду про сплату відповідачами солідарно боргу на її користь у сумі 23272,45 грн та судовий збір. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 3 ст. 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України) говорить про те, що Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що у період утворення заборгованості за спожитий природний газ по опаленню житлового будинку № 1 вул. Молодіжна у с. Кейбалівка Пирятинського району, споживачами були саме відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується і довідками на а.с. 12, 13, 15, так останні повинні компенсувати 2/3 частини утвореної заборгованості у розмірі 23272,45=2х(34908,68:3) грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позов задоволено у повному обсязі, то судові витрати присуджуються позивачеві у розмірі задоволених позовних вимог 640 грн та стягуються з відповідачів солідарно.

Outcome: approved