Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В зв'язку зі складністю викладення мотивувальної частині рішення, суд вважає можливим на підставі ст.218 ЦПК України, оголосити вступну і резолютивну частину рішення. Повний текст судового рішення буде виготовлено до 23 лютого 2014 року. « 17» січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Між позивачем Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання та використання картки з пільговим періодом кредитування [NUMBER] від 16 листопада 2011 року, відповідно до якого відповідачу надано кредитну картку з кредитним лімітом 14700,00 гривень, процентна ставка за користування кредитним лімітом встановлена в розмірі 25% річних. Відповідач зобов'язався щомісячно погашати суму обов'язкового платежу або забезпечити на рахунку для погашення кошти в розмірі не менше суми обов'язкового платежу, однак відповідач своїх зобов'язань за Договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 21 листопада 2013 року у розмірі 9590,50 гривень, яка складається з суми несплаченої частки кредиту у розмірі 8779,36 гривень, суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 773,56 гривень, суми інфляційної заборгованості за користування кредитом у розмірі 5,90 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 22,86 гривень, сума інфляційної заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 0,53 гривні, 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 8,29 гривень і тому позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9590,50 гривень, розірвати договір про надання та використання картки з пільговим періодом кредитування [NUMBER] від 16 листопада 2011 року, укладений між позивачем та [PERSON] та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву розглянути справу за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні надав суду квитанції про часткове погашення суми заборгованості у розмірі 2700,00 гривень, тому він не заперечує проти стягнення з нього 7193,27 гривень та розірвання договору кредиту. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до анкети-заяви на отримання кредиту від 16.11.2011 року (а.с.5) , [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» з заявою про надання йому кредиту у розмірі 14700 гривень. Договором кредиту [NUMBER] від 16 листопада 2011 року (а.с.8-10), підтверджується, що між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та позичальником [PERSON] був укладений договір кредиту на суму 14700,00 гривень, та позичальник [PERSON] зобов'язався щомісячно погашати суму обов'язкового платежу або забезпечити наявність на рахунку коштів у розмірі не менше суми обов'язкового платежу для погашення кредиту. З графіку розрахунку заборгованості за договором [NUMBER] від 16.11.2011 року, вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 21.11.2013 року по кредиту та відсоткам становить 9590 гривень 50 копійок (а.с.14-19). В ст. 629 ЦК України, закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю кошти в тій же сумі й у термін установлений договором. Наданими відповідачем [PERSON] квитанціями (а.с.48-51), підтверджується, що 04 грудня 2013 року та 30 грудня 2013 року, тобто до подання позову до суду, [PERSON] частково сплатив суму заборгованості у сумі 1700,00 гривень, а 30 січня 2014 року, вже після відкриття провадження по цій справі, він сплатив ще 1000,00 гривень (а.с.52-53) і згідно останнього розрахунку його заборгованість складає 7193,27 гривні. Суд вважає, оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином у встановлений договором строк, то заборгованість за кредитним договором саме у розмірі 7193 гривень 27 копійок підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Оскільки відповідач [PERSON] порушує умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість, суд вважає можливим розірвати Договір про надання та використання картки з пільговим періодом кредитування [NUMBER] від 16.11.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Суд вважає за необхідне вирахувати суму витрат позивача на судовий збір та стягнути її з відповідача, виходячи з розміру задоволених вимог з урахуванням добровільної сплати відповідачем коштів на погашення заборгованості до подання позовної заяви до суду. На підставі ст.ст.526,527,530,553,554,625,651,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved