Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановлення в судовому порядку факт родинних відносин між нею та померлими дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], які перебували у шлюбі, що унеможливлює подальше оформлення її спадкових прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що її право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті баби, ніхто не оспорює, вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з чим, встановлення факту необхідно їй для отримання спадщини після смерті бабусі [PERSON], померлої 30 березня 2010 року. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Слобожанська селищна рада та Державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, тому вважаю можливим розгляд справи у їх відсутність за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 1998 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 148840, виданого 24 лютого 1998 року, Ювілейною селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно з положеннями ст. ст.\~548,\~549,\~554 ЦК УРСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зокрема, згідно з п.124 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністра \~\~юстиції Української PCP від 11 жовтня 1975 №45/5 (далі Інструкція), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном серед іншого можуть бути довідка управління будинками, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець, безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця, або запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить проте, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку в період 6 місяців після дня смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 2\~ст. 548 ЦК УРСР\~прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В\~ст. 553 ЦК УРСР\~зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком, оскільки вона по день смерті була зареєстрована у спадковому будинку, тобто вчинила дії, що свідчили про прийняття нею спадщини - вищевказаного жилого будинку. [PERSON], яка доводилась позивачу бабусею, померла 30 березня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про смерть видане виконкомом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 01 квітня 2010 року. [PERSON] єдина спадкоємцями майна, що належало її бабусі на час її смерті, а саме будинку по вул. Будьонного,17 у смт. Ювілейне. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріальної контори, але після перевірки документів нотаріус зазначила про необхідність встановлення в судовому порядку факту родинних відносин в зв'язку з розбіжністю написання прізвища бабусі та дідуся позивача. Так, в свідоцтві про смерть прізвище померлого діда зазначено «Гребенник», а у свідоцтві про шлюб діда з бабою зазначено прізвище «Гребенников», так само як і в свідоцтві про народження синів зазначено прізвище «Гребенников». Згідно свідоцтва про народження позивача серія V КИ № 301990 в графі батько вказано прізвище «Гребенніков Іван Михайлович», тобто її прізвище вказано як «Гребеннікова». Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт родинних відносин, якщо від них залежить виникнення, зміна особистих чи майнових прав, якщо інший порядок не встановлено. Відповідно до п.п.1 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. У зв'язку з тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем та прийняла спадщину після смерті своєї бабусі, оскільки вчинила відповідні дії щодо прийняття спадщини, а від встановлення факту родинних відносин між нею, дідом та бабкою залежить виникнення права на спадкування, я вимушена звертатись до суду з метою відновлення свого порушеного майнового права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Згідно п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року з наступними змінами чинними на час ухвалення оскаржуваної постанови, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Із положень ст. 1297 ЦК України випливає, що свідоцтво про право на спадщину на майно може бути видано за умови подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на майно, спір вирішується в судовому порядку. Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст.120 ЗК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З урахуванням вищезазначених обставин, я позбавлена можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб. Положеннями ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином позовні вимоги позивача знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання, вони є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved