Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В грудні 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 03.02.2014 року між [PERSON] та ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» в особі її ліквідатора [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбала їдальню загальною площею 757 кв. метри, що розташована по вул. Індустріальній,25 в м.Глухові. На виконання умов даного договору позивачка здійснила оплату вищевказаного нерухомого майна, а 10 лютого 2014 року зазначене майно за актом приймання-передачі було передане позивачці [PERSON] 23 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» в особі її ліквідатора [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу, за якими [PERSON] придбав гараж для автотранспорту площею 222,5 кв. метри та склад матеріалів площею 675,5 кв. метри, що розташовані по вул. Індустріальній, 25 в м.Глухові. В цей же день, відповідно до актів приймання-передачі вищевказане майно було передане покупцю [PERSON], а останній в свою чергу здійснив його оплату. Оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» ухилилася від його нотаріального посвідчення, позивачі, посилаючись на ч.2 ст.220 ЦК України, просять суд задовольнити їх позовні вимоги, а саме: Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 лютого 2014 року, укладений між ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» та [PERSON], визнавши за нею право власності на приміщення їдальні загальною площею 757 кв. метри, що розташована по вул. Індустріальній,25 в м.Глухові. Визнати дійсними договори купівлі-продажу від 23 лютого 2015 року, укладені між ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» та [PERSON], визнавши за ним право власності на гараж для автотранспорту площею 222,5 кв. метри та склад матеріалів площею 675,5 кв. метри, що розташовані по вул. Індустріальній, 25 в м.Глухові. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] позов повністю підтримав. Відповідач: Глухівська міська рада в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа: арбітражний керуючий [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав відзив на позовну заяву, в якому також не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 03.02.2014 року між позивачкою [PERSON] та ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» в особі її ліквідатора [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбала їдальню загальною площею 757 кв. метри, що розташована по вул. Індустріальній,25 в м.Глухові. На виконання умов даного договору позивачка здійснила оплату вищевказаного нерухомого майна, а 10 лютого 2014 року зазначене майно за актом приймання-передачі було передане позивачці [PERSON] Також, 23 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» в особі її ліквідатора [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу, за якими [PERSON] придбав гараж для автотранспорту площею 222,5 кв. метри та склад матеріалів площею 675,5 кв. метри, що розташовані по вул. Індустріальній, 25 в м.Глухові. В цей же день, відповідно до актів приймання-передачі вищевказане майно було передане покупцю [PERSON], а останній в свою чергу здійснив його оплату. Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. А відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, умовою визнання такого договору дійсним є встановлення судом факту ухилення сторони від його нотаріального посвідчення. Як вбачається при цьому із матеріалів справи, для захисту своїх прав позивачі звернулися із даним позовом до Глухівської міської ради. Але вищевказані договори купівлі-продажу були укладені між позивачами та ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» в особі її ліквідатора [PERSON] Тобто, Глухівська міська рада не мала і не має жодного відношення до укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, вона не була стороною цих договорів, не є правонаступником після ліквідації ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини», а тому вона не може бути відповідачем по даній справі. В свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що ліквідатор [PERSON], який виступав від імені ВАТ «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини» при укладенні із позивачами договорів купівлі-продажу і на даний час здійснює повноваження арбітражного керуючого. Оскільки позов предявлений до особи, яка не повинна відповідати за порушення зобовязання, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed