Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином, в обґрунтування якого вказав, що 29.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне правопорушення за ст.. 121 КК України, яке відкрито внаслідок скоєння відповідачем кримінального злочину, що потягло за собою смерть матері позивача. Так [INFO] матері позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] , було нанесено тяжкі тілесні, шляхом нанесення їй важких та не сумісних із життям тілесних ушкоджень, внаслідок, яких вона померла. Згідно вироку Обухівського районного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. Внаслідок вчиненого злочину Відповідач завдав Позивачу велику довготривалу психотравмуючу подію, триваючу психоемоційну напругу, велике виснаження організму яке призвело до зниження імунної системи, великі душевні страждання, розчарування від гибелі рідної людини, пережитий тривалий стрес до цього часу не може прийняти те, що не має матері. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 36 330 грн., моральної шкоди в сумі 558 450,00 грн., витрати на правову допомогу 35650 грн.. 17 лютого 2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та призначення по справі підготовчого судового засідання. 18 червня 2021 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне правопорушення за ст.. 121 КК України, яке відкрито внаслідок скоєння відповідачем кримінального злочину, що потягло за собою смерть матері позивача. [INFO] матері позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] , було нанесено тяжкі тілесні ушкодження, шляхом нанесення їй важких та не сумісних із життям тілесних ушкоджень, внаслідок, яких вона померла. Матеріалами справи доведено родинні зв`язки між позивачем та померлою [PERSON] . Вироком Обухівського районного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно висновку соціально - психологічного дослідження № 02-04-18 від 02 квітня 2018 року позивачу було встановлено, що з урахуванням обставин справи, Позивачу рекомендується для стягнення судом з винних осіб як розумна та справедлива з урахуванням індивідуальних психічних особливостей, в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики, шкода у розмірі 150 м.з.п., тобто 558 450 гри, (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят гривень). Стаття 1168 ЦК України передбачає - відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позивач стверджує, що внаслідок скоєння [PERSON] злочину йому була завдана матеріальна шкода, яка складається з витрат на поховання матері у розмірі 36330 грн. Статтею 1201 ЦК України передбачено - Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди винні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 558450 грн., що є обґрунтованою компенсацією за страждання, яких він зазнав у зв`язку з смертю матері. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved