Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і просить свідоцтво про право власності на житло, видане 19 лютого 2001 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради на квартиру [ADDRESS], а саме виключити з даного свідоцтва відомості про те, що він являється співвласником квартири. Також позивач просить зобов'язати виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради видати належні йому житлові чеки на безоплатну приватизацію державного житла чи частки майна державних підприємств у розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 19.02.2001 його батьками [PERSON], [PERSON] та його рідною сестрою [PERSON]. було приватизовано трьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS]. Його, як неповнолітню на той час дитину також було включено до складу співвласників квартири. Про факт приватизації на позивача частки квартири, йому стало відомо в жовтні 2013 року, оскільки виникла необхідність зареєструвати житло у відповідності до нового Закону України «Про реєстрацію рухомих та нерухомих прав». Крім того, позивач являється військовослужбовцем має намір проходити службу у м. Старокостянтинові, куди направлений розпреділенням. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 лютого 2001 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, його батькам [PERSON] і [PERSON] та сестрі [PERSON] Таким чином позивача було включено до числа співвласників квартири на підставі ч. 1 ст. 5 ЗаконуУкраїни «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, як неповнолітню дитину. На час приватизації квартири, як дитина, позивач не набув цивільної дієздатності, тому його згодою відповідачі не цікавились. Дозвіл органу опіки та піклування при приватизації батьками на ім'я позивача частки квартири не надавався. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просила задоволити. Представник відповідача Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради заперечила проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали клопотання про розгляд справи у її відсутності позов визнали у повному обсязі та не заперечили щодо його задоволення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2001 батьками позивача [PERSON], [PERSON] та його рідною сестрою [PERSON]. було приватизовано трьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS]. Його, як неповнолітню на той час дитину також було включено до складу співвласників квартири. Позивач являється військовослужбовцем має намір проходити службу у м. Старокостянтинові, куди направлений розпреділенням. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 лютого 2001 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, його батькам [PERSON] і [PERSON] та сестрі [PERSON] Таким чином позивача було включено до числа співвласників вказаної квартири як неповнолітню дитину. Відповідно до ч. 5 ст. 53 Закону України «Про приватизацію державного житло фонду» кожний громадянин має право на безоплатну приватизацію житла, проте це не є його обов'язком. Згідно із ч. З ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир, проте це не є їх обов'язком. Згідно ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за громадянами, які не виявили бажання приватизувати житло, зберігається чинний порядок отримання та користування житлом. Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»» спори, що виникають при приватизації державного житлового фонду вирішуються судом. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському відданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно ст.ст. 3-4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 1 Положення про порядок використання житлових чеків для приватизації житла та частки майна державних підприємств, затвердженого спільним наказом Фонду державного майна України та Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 28.03.1996 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.04.1996 року за №191/1216, особа має право на одержання житлових чеків - приватизаційних паперів, які одержуються всіма громадянами і використовуються при приватизації державного житлового фонду у вигляді безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на всю сім'ю. Відповідно до ст. 60 КпШС України, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. Згідно зі змістом ч. 2 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України встановлює, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей, а тому вправі вчиняти правочини в інтересах своїх дітей, які створюють, змінюють, припиняють їх цивільні права та обов'язки. Характерною особливістю представництва за законом є його спрямованість на захист прав і законних інтересів осіб, які внаслідок малоліття, недоумства або душевної хвороби не можуть піклуватися про себе самі. Такі особи не є дієздатними, тобто не можуть своїми діями набувати для себе прав і самостійно їх здійснювати, не можуть своїми діями створювати для себе обов'язки,самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Тобто, дані особи не можуть самостійно реалізовувати обсяг своєї правоздатності.

Outcome: dismissed