Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом на підставах, передбачених ст.ст.383, 391 ЦК України, та послався на те, що відповідачі як члени сім»ї колишнього власника квартири [ADDRESS], були в ній зареєстровані та користувались квартирою разом з колишнім власником [PERSON]. Після її смерті продовжують користуватись житлом без законних на те підстав, чим перешкоджають йому в реалізації права користування та розпорядження квартирою на власний розсуд. Домовленості про залишення права користування квартирою після переходу до нього права власності на квартиру між ними не було. У судовому засіданні позивач позов підтримав з тих підстав, що він є власником житла, не надавав згоду на проживання в квартирі відповідачам після оформлення свого права власності на неї, через їх фактичне проживання не може користуватись квартирою, що порушує його права. Просив позов задовольнити, дав згоду на прийняття заочного рішення. Відповідачі до суду не прибули, належно повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про відкладення судового розгляду або про розгляд справи без їх участі не надали. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (Жовтневий район Маріуполя) належить позивачу на праві приватної власності з 28 квітня 2014 року на підставі договору займа-іпотеки грошових коштів, укладеного між позивачем та [PERSON] та зареєстрованого за № 2901 07.09.2004 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], що відповідає вимогам ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Підставою для реєстрації права власності зазначена у витягу також постанова Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2013 у справі № 805/3863/13-а, яка станом на час розгляду справи в суді законної сили не набрала через поновлення строку на її апеляційне оскарження. За договором займа-іпотеки грошових коштів від 07.09.2004, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 31000 грн на строк до 11.02.2008, в забезпечення повернення боргу [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. Позивач не має доступу до належної йому квартири через фактичне користування нею відповідачами, незважаючи на неодноразові вимоги до відповідачів про виселення.. Домовленості між сторонами про подальше користування житлом відсутні. За інформацією Жовтневого районного відділу ГУ ДМС України від 02.04.2015 № 25-2-32 відповідачі зареєстрованими в Жовтневому районі м. Маріуполя не значаться. Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування, розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 346 ч.1 п. 1 ЦК України право власності особи на майно припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, право користування майном членами сім»ї власника житла залежить від права власника житла, з втратою особою права власності на житло члени його сім»ї також втрачають право користування цим житлом. Згідно ст.. 391 ЦК України власник вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, з урахуванням відсутності домовленості між сторонами про подальше користування житловою площею в квартирі після переходу права власності на неї від матері відповідачів до позивача, суд приходить до висновку, що відповідачі підлягають виселенню зі спірного житла, а позивач - вселенню до нього, що необхідно з метою захисту порушеного права позивача як нового власника житла. Відповідно до ст.. 88,89 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір.

Outcome: approved