Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 р. [PERSON] і [PERSON] були визнані винними у нанесенні [PERSON] умисних тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого [PERSON] помер та за ст..121 ч.2 КК України засуджені: [PERSON] з застосуванням ст..69 КК України до 3-х років позбавлення волі; [PERSON] - до 7 років позбавлення волі. За цивільним позовом потерпілої [PERSON], матері [PERSON], на її користь з [PERSON]Є і [PERSON] було стягнуто: матеріальна шкода в сумі 19500 гр. і моральна шкода в сумі 5000 гр.. Вироком апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 р. був скасований вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 р. в частині задоволення цивільного позову та призначений новий його розгляд в суді першої інстанції, а також [PERSON] з застосуванням ст.. 69 КК України призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. У вироку апеляційного суду підставою для скасування вироку місцевого суду зазначено те, що суд при вирішення цивільного позову не врахував компенсації [PERSON] родичами [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 10500 гр.. 24 листопада 2014 р. Ленінським райсудом м. Харкова було відкрите провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Цивільний позов [PERSON] подала в порядку ст.128 КПК України 20 листопада 2014 р. на досудовому слідстві. [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 27000 гр. і моральну шкоду в сумі 5000 гр., мотивуючи тим, що 02 жовтня 2013 р. [PERSON] в ході конфлікту з її сином [PERSON] наніс сину численні удари кулаками рук і ногою в обличчя сина, внаслідок чого її син помер. Смертю сина їй було завдано матеріальну шкоду в сумі 27000 гр., а саме: 7000 гр. за оплату отриманого сином кредиту; 7000 на похорон і поминальні обіди; 1300 гр. за комунальні послуги сина. Крім цього їй були спричинена моральна шкода на суму 5000 гр. ( а. с. 1). Позивачка у судове засідання з»явилися. Відповідачам, які у теперішній час відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, судом були направлені копії позовної заяви та письмові повідомлення про слухання справи з проханням надіслати до суду їх письмові пояснення по суті справи. Згідно ст..76 ч.6 ЦПК України якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду. Судом було отримано письмове пояснення [PERSON], в якому він зазначив, що позов [PERSON] не визнає, оскільки винним у скоєнні злочину себе не вважає. Засуджений [PERSON] від отримання позовної заяви [PERSON] з додатками відмовився. Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів. Під час розгляду справи позивачка свої вимоги стосовно розміру матеріальної шкоди уточнила. Позивачка зазначила, що матеріальна шкода складає: 7787 гр. - сплачені в рахунок отриманого сином кредиту; 3200 гр. - витрати на похорон; 3175 гр. - за поминальний обід на 9 день після похорону; 3660 гр. - за поминальний обід через 40 днів після похорону, 3500 гр. - за поминальний обід через 1 рік після похорону; 6000 гр. сплачені за сина комунальні платежі, а всього 27322 гр.. Позивачка також зазначила, що батьки [PERSON] в рахунок компенсації матеріальної шкоди їй добровільно сплатили 12250 гр.. Таким чином залишилися некомпенсованими: матеріальна шкода в сумі 15072 гр. і 5000 гр. за моральну шкоду, і цю компенсацію вона просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю за наступних підстав. Вироками Ленінського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 р. і апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 р. встановлено, що 02 жовтня 2013 р., приблизно, о 01-00 години [PERSON], [PERSON], разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знаходилися у квартирі [ADDRESS], яка належала [PERSON], де разом вживали алкогольні напої. Тоді ж між [PERSON] і [PERSON] внаслідок раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого [PERSON] наніс три удари кулаками обох рук в обличчя [PERSON]. В цей час [PERSON], бажаючи діяти в групі з [PERSON], і також маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON], підійшов до них, та умисно наніс [PERSON] не менше чотирьох ударів кулаками в область обличчя, в результаті чого [PERSON] присів, а [PERSON] наніс один удар ногою в область обличчя, від чого [PERSON] впав на підлогу. Продовжуючи злочинні дії, [PERSON], діючи в групі з [PERSON], наніс два удари ногою в область грудей [PERSON], а [PERSON] наніс [PERSON] три удари ногою по голові. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] і [PERSON] спричинили [PERSON] закриту черепно-мозкову травму ( забита рана верхньої губи, синці в періорбитальних областях, крововилив під тверду мозкову оболонку зліва в обсязі близько 350 мл, крововилив під м»які мозкові оболонки в лівій і правій лобовій частки, крововилив у тканину головного мозку, вогнища забоїв головного мозку в правій потиличній частці і в області дна правого шлунка та ін.), яка за ступенем тяжкості носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а також крововиливи і синці на шиї, тулубі, верхніх і нижніх кінцівках. Які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок черепно - мозкової травми, яка в своєї течії ускладнилася набряком - дислокацією головного мозку, 02.10.2013 року о 10 годині за вказаною вище адресою [PERSON] помер. Згідно ст.. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи і не підлягає доказуванню стосовно дій особи з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Виходячи з положень ст..61 ч.4 ЦПК України суд вважає встановленими наведені вище обставини про нанесення відповідачами тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], внаслідок чого [PERSON] помер, тобто у скоєнні злочину передбаченого ст..121 ч.2 КК України. Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у зв»язку зі смертю [PERSON], надавши суду докази понесених витрат: накладну від 02.10.2014 р. про обід у кафе на суму 3510 гр., накладну від 10.11.2013 р. про обід у кафе на суму 3672 гр., накладну про обід у кафе від 11.10.2013 р. вартістю 3175 гр.( а. с.44, 45, кримінальна справа№642/12279/13к); довідку та квитанції по оплаті кредиту (крим. справа №642/12279/13к а. с. 166, 209 - 213); квитанцію про витрати на похорон в сумі 3200 гр. (крим. №642/12279/13к а. с. 171); квитанцію про заборгованість за комунальні послуги станом на 07 листопада 2013 р. у розмірі 6330,98 гр. ( крим. пров. а. с. 174). Загальна сума заявлених позовних вимог 27322 гр. відповідає наданим позивачкою доказам. Судом встановлено, що батьки [PERSON] добровільно виплатили потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 12250 гр.. Суд зараховує дану суму в рахунок матеріальної шкоди. Таким чином матеріальна шкода, яка залишилася несплаченою складає 15072 гр. ( 27322 гр. - 12250 гр. = 15072 гр.). Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Виходячи з положень ст..1166, 1190 ЦК України, суд стягує солідарно з відповідачів на користь [PERSON] матеріальну шкоду, пов»язану зі смертю її сина [PERSON], оскільки смерть [PERSON] настала внаслідок спільних неправомірних дій ( злочину) обвинувачених. Таким чином суд стягує солідарно з обох відповідачів на користь позивачки невиплачену матеріальну шкоду в сумі 15072 гр.. Згідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч.2 цієї статті. У відповідності до ст..23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв»язку з протиправної поведінки щодо неї чи близьких родичів. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, що спричинили смерть потерпілого [PERSON], його матір [PERSON] зазнала душевні страждання, а тому стягує солідарно з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду в сумі 5000 гр.. Таким чином загальна сума шкоди, яку слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки становить 20072 гр. ( 15072 гр. + 5000 гр. = 20072 гр.). На підставі викладеного,

Outcome: approved