Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського округу та зареєстрованого Олександрійським БТІ 15.02.2001 року за № 9561/70, являється власником квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі також зареєстрований і відповідач - [PERSON] , який не проживає у вказаній квартирі понад один рік з січня 2016 року без поважних причин, про що працівниками КП «Житлогосп» складено відповідні акти. Відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі , в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, квартирою взагалі не цікавиться. Позивач зазначає, що перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачеві не чинила. 07.05.2015 року відповідач та його дружина придбали квартиру [ADDRESS] . Після здійснення ремонту у зазначеній квартирі відповідач з дружиною за власним бажанням зібрав свої речі, демонтував мийку на кухні та звільнив квартиру [ADDRESS] . Крім того, факт реєстрації відповідача у її квартирі позбавляє її можливості оформити субсидію. Так, коли вона мала намір оформити субсидію на квартиру [ADDRESS] , в органах соціального захисту населення їй повідомили, що відповідач оформлює пільгові виплати на квартиру [ADDRESS] , де фактично мешкає, тому субсидію оформити їй не вдалося. До правоохоронних органів та до суду з заявами про здійснення йому перешкод у користування спірним житлом відповідач не звертався, що свідчить, що дані перешкоди йому ніхто не чинить. Факт реєстрації відповідача у вказані квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Позивач або її представник у судове засідання не з`явилися. Позивач разом із позовною заявою надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та зазначив, що він з 20 лютого 2020 року по теперішній час зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що перебуває у власності його матері - [PERSON] (позивача по справі). Відповідач іншого житла у власності не має. За адресою реєстрації він проживав з дружиною з дати реєстрації до грудня 2015 року. Починаючи з 2004 року між його дружиною та матір`ю склалися неприязні стосунки, що призвело до того, що позивач по справі у грудні 2015 року самовільно, за їх відсутності та відома зібрала їх речі і виставила за вхідні двері квартири у загальний коридор, при цьому одночасно позивач змінила серцевину замка на вхідних дверях, у зв`язку із чим він з дружиною був змушений переїхати проживати до матері його дружини. В подальшому відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням передати йому дублікат ключа від квартири, де він зареєстрований, при цьому пояснював, що йому немає де жити, і він хоче проживати у квартирі за місцем своєї реєстрації. Однак позивач відмовилася надати дублікат ключа від квартири і уникала спілкування з ним, постійно змінюючи свій номер телефону. В період фактичного проживання у квартирі за адресою реєстрації він систематично щомісяця сплачував комунальні платежі, а після грудня 2015 року він перестав їх сплачувати, оскільки по незалежним від нього причинам він не користується комунальними послугами у цій квартирі. Позивач у спірній квартирі не проживає, так як має інше житло, де і проживає на даний час. Відповідач зазначив, що у разі прийняття судом рішення про припинення його права на проживання у квартирі [ADDRESS] , його інтересам буде завдано істотну шкоду, оскільки він фактично залишиться без шансу на постійне місце проживання. З метою врегулювання спірної ситуації він звернувся до позивача з листом, у якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування зазначеною квартирою, забезпечити доступ до квартири та передати ключі від вхідних дверей, але відповіді на звернення не отримав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, при цьому зазначив, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі, та просить суд відмовити у їх задоволенні у зв`язку із необгрнутованістю. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 07.04.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 15.02.2001 року АВР № 293950, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1235, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 05.02.2020 року №163, виданої КП «Житлогосп», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - син власника будинку. 20.02.2018 року комісією у складі юриста [PERSON] та майстра [PERSON] складено акт обстеження матеріально-побутових умов квартири [ADDRESS] , який затверджений директором КП «Житлогосп» [PERSON] . Вказаним актом зафіксовано, що вказана квартира двокімнатна, площею 48,4 кв.м., наявне центральне водопостачання, опалення, газ, в квартирі відсутні меблі, мийка на кухні, зі слів власниці квартири [PERSON] в квартирі ніхто не проживає останні два роки. Крім того, 06.03.2019 року комісією у складі юриста Кругляк І.О. та майстра [PERSON] складено акт обстеження матеріально-побутових умов квартири [ADDRESS] , який затверджений директором КП «Житлогосп» [PERSON] . Вказаним актом зафіксовано, що вказана квартира двокімнатна, площею 48,4 кв.м., наявне центральне водопостачання, опалення, газ, в квартирі відсутні меблі, мийка на кухні, зі слів власниці квартири [PERSON] в квартирі ніхто не проживає останні три роки. Крім того, 26.12.2019 року комісією у складі юриста [PERSON] та майстра [PERSON] складено акт обстеження матеріально-побутових умов квартири [ADDRESS] , який затверджений директором КП «Житлогосп» [PERSON] . Вказаним актом зафіксовано, що вказана квартира двокімнатна, площею 48,4 кв.м., наявне центральне водопостачання, опалення, газ, в квартирі відсутні меблі, мийка на кухні, зі слів власниці квартири [PERSON] в квартирі ніхто не проживає з січня 2016 року. Згідно акту - розпорядження №44 від 22.01.2020 року, затвердженого директором КП «Житлогосп» Долгіх О.Л., комісія, в складі майстра дільниці [PERSON] паспортиста [PERSON] та сусідів [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] підтвердили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з січня 2016 року, на момент перевірки 22.01.2020 року [PERSON] в квартирі був відсутній, особистих речей не має. [PERSON] є дружиною відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження № [NUMBER] , виданого 07.03.2001 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228773863 від 20.10.2020 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №140 від 04.09.2020 року, виданої ОСББ «Соборний 107», в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] - дружина, яка зареєстрована у вказаній квартирі [INFO] , [PERSON] - дочка, яка зареєстрована у вказаній квартирі 30.04.2020 року, та відповідач [PERSON] , який фактично проживає у вказаній квартирі, проте не зареєстрований. 15.09.2020 року відповідач [PERSON] на адресу позивача [PERSON] направив звернення про усунення перешкод у здійсненні ним права користування квартирою [ADDRESS] , забезпечення доступу до квартири та передання ключів від замка вхідних дверей, що підтверджується копією вказаного звернення, та копіями квитанцій про направлення вказаного звернення на адресу позивача. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки факт не проживання відповідача [PERSON] , який являється колишнім членом сім`ї власника житла, з січня 2016 року у вказаній квартирі підтверджується наданими позивачем доказами, а також підтверджено самим відповідачем, який зазначив, що він не проживає у квартирі своєї матері з грудня 2015 року не по своїй волі, проте, як встановлено судом, саме у 2015 році дружина відповідача придбала квартиру, в якій на даний час і проживає відповідач зі своєю сім`єю. Факт перешкоджання позивачем відповідачеві у користуванні спірною квартирою, на чому наполягає відповідач, в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження. НОРМИ ПРАВА Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті71,72,116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач є членом сім`ї власника, то спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved