Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказував, що 25.05.1999 року він купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою пров. Ксеніївський (до перейм. Радянський) 34 м.Вознесенськ Миколаївської області. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ним в КП «Вознесенське МБТІ» 25.05.1999 року за реєстраційним номером 210. В серпні місяці 2017 року я він вирішив продати житловий будинок, однак при звернені до нотаріуса з метою оформлення відчуження було виявлено, що земельна ділянка не належить йому на праві власності та державний акт виданий з помилками. Виходячи з цих обставин, позивач просив рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради народних депутатів від 16.08.1994 р. за №146 в частині передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки по пров. Ксеніївському (до перейм. Радянський) 34 м.Вознесенськ Миколаївської області, площею 1944 кв.м. для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства скасувати та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія МК б/н площею 0,1944 га, надану для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства за адресою: №34 по пров. Ксеніївському (до перейм. Радянський) м.Вознесенськ Миколаївської області, виданий 26.08.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 16.08.1994 р. За №146. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та повне визнання позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у пресі. (газета Рідне Прибужжя №43 від 26 жовтня 2017 року). Представник третьої особи Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим проводити розгляд справи без участі осіб, що не зявилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених положеннями ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений, чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою пров. Ксеніївський (до перейм. Радянський) 34 м.Вознесенськ Миколаївської області. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ним в КП «Вознесенське МБТІ» 25.05.1999 року за реєстраційним номером 210. Вищевказаний житловий будинок був придбаний ним за договором купівлі-продажу від 25 травня 1999 року за №352, в подальшому рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 09 вересня 2004 року визнаний дійсним. (а.с.9,10,11). Продавцем за договором був відповідач [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія МК б/н виданого 26.08.1994 року, на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів від 16.08.1994 р. № 146, земельна ділянка площею 0,1944 га., передана для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства, розташована по пров. Ксеніївському (до перейм. Радянському) 34 м.Вознесенськ, Миколаївської області належить на праві власності [PERSON]. Також в судовому засіданні було встановлено, що у вказаному державному акті містяться наступні помилки: - згідно рішення виконкому Вознесенської міської Ради народних депутатів від 16.08.1994 р. №146 була передана земельна ділянка, що розташована за адресою Миколаївська область м.Вознесенськ пров. Ксеніївський (до перейм. Радянський) 34 розміром 0,1944 га, що й зазначено в державному акті, однак в ньому не визначено площу та конфігурацію земельних ділянок за кожним цільовим призначенням. - правовий режим земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд визначений главою 8 ЗК України (редакції 22.06.1993р.) та відносить її до категорії земель населених пунктів та її розмір при безоплатній передачі у власність не мав перевищувати 0,1 га. Правовий режим земельної ділянки призначеної для ведення особистого підсобного господарства визначений главою 7 ЗК України (редакції 22.06.1993р.) та відносить її до категорії земель сільськогосподарського призначення та її розмір при безоплатній передачі у власність не мав перевищувати 0,6 га. - згідно рішення виконкому Вознесенської міської Ради народних депутатів від 16.08.1994 р. №146 земельна ділянка, що розташована за адресою Миколаївська область м.Вознесенськ пров. Ксеніївський (до перейм. Радянський) 34 була передана для обслуговування житлового будинку, а також для ведення підсобного господарства, що й зазначено в державному акті на право приватної власності на землю від 26.08.1994 р. та вказано два цільових призначення землі, а саме: «для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства», що є правильним у відношенні до рішення виконкому, однак сам державний акт виданий в порушення Земельного кодексу, а саме в акті вказано два різні цільових призначення, що віднесені до різних категорій земель, на які поділяються землі України, що є грубим порушенням ст.ст.17, 56, 67 ЗК України (редакції 22.06.1993р.) та в даному випадку право на землю повинно бути посвідчено двома окремими державними актами, що не було зроблено та вказано площу в державному акті 0,1944 га., та два цільових призначення та в той же час не вказано окремі площі під кожне цільове призначення. - крім того, відповідно до ст.17 ЗК України (ред. 22.06.1993р.), Порядок передачі земельних ділянок в приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Держкомзему від 15.02.1993 року №10, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої наказом Держкомзему України від 15.04.1993 року №28 видачі державного акту повинно передувати виготовлення відповідної документації із землеустрою, що в нашому випадку зроблено не було. Відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999р. №43 (далі по тексту «Інструкція») Державний акт на право власності на землю виготовляється на підставі виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки, договору відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду. Відповідно до Інструкції, роботи зі складання Державного акта на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт: встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки, складання кадастрового плану земельної ділянки, заповнення бланка Державного акта. Також Інструкцією не передбачено можливість внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою перероблення всієї технічної документації. Виходячи із положень «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди» для того щоб внести зміни у Державний акт, слід його визнати недійсним та в порядку визначеному чинним законодавством України виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), подати її на затвердження до відповідного органу місцевого самоврядування та після отримання рішення органу місцевого самоврядування, здійснити реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому чинним на той час повноваження на передачу у власність громадян земельних ділянок, таких обставин не врахував, допустив порушення ст.ст.\~6,17,19,22,56 ЗК України 1990 року. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.ч. 1, 10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності\~ або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності чи законам України). Проте згідно ст. 74 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення ( Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року ). Враховуючи викладене рішення виконкому Вознесенської міської Ради народних депутатів від 16.08.1994 р. №146 в частині передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки по пров. Ксеніївському (до перейменування Радянський) 34 в м. Вознесенську площею 1944 кв.м. для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, повинно бути скасоване в судовому порядку а Державний акт на право приватної власності на землю серія МК б/н площею 0,1944 га, надану для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства за адресою: №34 по пров. Ксеніївському (до перейм. Радянський) м.Вознесенськ Миколаївської області, виданий на підставі рішення виконавчого комітету не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч.3 ст. 152 ЗК України, у тому числі і шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують право або створюють небезпеку порушення прав, а також шляхом застосування інших передбачених законом способів.

Outcome: approved