Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Відповідач, [PERSON] , позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи - Ренійської міської ради просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія витягу про державну реєстрацію прав від 23.11.2012р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.10.2012р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] ; копія з особових рахунків на оплату газо -, водопостачання, вивіз сміття; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі є власниками 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.10.2012 р. До складу 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами входять: житловий будинок літ. «А-А2», у складі наступних приміщень: № 1 передня, площею 10,9 кв.м., № 2 - коридор, площею 2,90 кв.м., № 3 - кухня, площею 3,90 кв.м.; санвузол, площею 5,10 кв.м.; № 5 - кухня, площею 6,90 кв.м., № 6 - коридор, площею 10,00 кв.м., № 7 - житлова, площею 16,60 кв.м., № 8 - житлова, площею 11,70 кв.м., № 9 - житлова, площею 8,10 кв.м., загальною площею - 76,10 кв.м., у т.ч. житловою - 36,40 кв.м., допоміжною-39,70 кв.м; вбиральні літ. «Ж», площею забудови - 1,4 кв.м. Право власності на зазначене майно зареєстровано за позивачами на праві спільної часткової власності, у КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» 23.11.2012 р. Інша частина житлового будинку належить відповідачу. Належна частина будинку позивачів має окремий вхід і вихід, окремі лічильники обліку газу, електроенергії та водопостачання, окремий особовий рахунок на вивіз побутових відходів, що підтверджують відповідні особові рахунки та квитанції. Таким чином, будинок вже давно розділений між сторонами в окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, спільних приміщень не маємо. Але належність майна на праві спільної часткової власності не дає позивачам можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому позивачі були змушені звернутися до суду з позовом про виділ їх частки будинку у окремий об`єкт нерухомості. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ч. 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку. Як було встановлено судом, сторони по справі фактично провели поділ спільної часткової власності та встановили порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння, але належність майна на праві спільної часткової власності не дає їм можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому сторони були змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі.

Outcome: approved