Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судові засідання не являлися, заперечень щодо позову не надали, в матеріалах справи містяться їхні письмові заяви, завірені секретарем Плавнівської сільради Ренійського району, згідно яких вони відмовились від частки у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON], на користь позивача - [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд вважає позицію відповідачів такою, що не суперечить позовним вимогам позивача. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 15.04.2013р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія свідоцтва про народження позивача; копія домової книги; копія довідки Плавнівської сільради Ренійського району від 29.04.2013р. про склад родини Даной на час смерті [PERSON]; копія свідоцтва серії ОД-ХХ №? 01966 від 03.04.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП «Рассвет» с. Плавні Ренійського району, оформленого на ім'я [PERSON]; копія ощадних книжок; копія державного акту серії ЯИ № 921289 від 29.12.2009р. на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім'я [PERSON]; копія довідки банківської установи про наявність грошових вкладів; копія довідки Плавнівської сільради про адресу мешкання [PERSON] по день його смерті; копія рішення виконкому Ренійської райради від 20.04.1989р. № 92 про надання дозволу на будівництво житлового будинку [PERSON]; копія проекту забудови земельної ділянки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON]; копія постанови нотаріуса від 26.12.2013р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь нотаріуса від 27.02.2014р. на запит суду; копії заяв відповідачів від 10.09.2012р. про відмову від прийняття спадщини; копія заяви позивача від 10.09.2012р. про прийняття спадщини після смерті батька. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], а [PERSON], [PERSON], [PERSON] - є його вдовою, донькою та іншим сином відповідно. За життя [PERSON] належав житловий будинок із надвірними спорудами по [ADDRESS]. Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджується рішенням виконкому Ренійської райради від 20.04.1989р. про надання дозволу на будівництво житлового будинку, технічним паспортом на нерухомість, проектом житлової забудови земельної ділянки. Також [PERSON] на праві власності належали: майновий пай члена КСП «Рассвет» с. Плавні Ренійського району згідно свідоцтва серії ОД-ХХ №? 01966 від 03.04.2002р.; земельна ділянка площею 0,2500 га згідно державного акту серії ЯИ № 921289 від 29.12.2009р. на право власності на земельну ділянку; грошові вклади за рахунками: [NUMBER] з залишком 0,21 грн., [NUMBER] з залишком 0,04 грн., компенсаційним рахунком [NUMBER] з залишком 560 грн. 50 коп., що перебувають у ТВБВ № 10015/0371 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 11.08.2012 р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку із чим нотаріусом було заведено спадкову справу, відповідачі також звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане майно, про що 25.12.2013р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Так, [PERSON] за своє життя не встиг отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок, зареєструвати його та право на земельну ділянку та майновий пай у передбаченому законом порядку. Після смерті [PERSON] за визнанням права власності на майно, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкали позивач та відповідачі. Сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом. У передбачений законом строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, відповідачі - подали заяви про відмову від її прийняття. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці від її прийняття відмовились та на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За ст. 1228 ЦК України право на вклад у банку входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Крім того, позивач прийняв спадщину і в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо володіння та управління спадковим майном та щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч.1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було належним чином зареєстровано право власності на майно, у зв'язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved