Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], за період з 28.01.2010 року по 05.09.2018 року у розмірі 58764,32 гривні. А також посилаючись на ст. 196 СК України просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача з 700 гривень на 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. В обгрунтування позову зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя має доньку - [PERSON], [INFO] Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року стягнуто з [PERSON], відповідача у справі, на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] до її повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень. Згідно довідки-розрахунку по аліментах, виданої Славутицьким міським відділом ДВС по виконавчому листу № 2-150/10 від 24.02.2010 року, який видано Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліментів в розмірі 700 гривень щомісячно і до повноліття дитини, заборгованість станом на 01.09.2018 року становить 58764,32 гривень. Відповідно до наданого розрахунку, розмір пені, яка утворилась за несвоєчасну сплату аліментів складає 58764,32 гривні за період з 28.01.2010 року 05.09.2018 року. Крім того, оскільки розмір аліментів у сумі 700 гривень недостатній на утриманні доньки, то просила змінити розмір аліментів, до 2000 гривень щомісяця. 26.09.2018 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду свого представника, який надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, з 17.04.2004 року, який розірвано 13.10.2009 року, актовий запис №111, відповідно до відомостей, які зазначені в паспорті позивача. Від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того позивач має другу малолітню дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої не є відповідач. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року стягнуто з [PERSON], відповідача у справі, на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] до її повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень. Згідно довідки-розрахунку Славутицьким міським відділом ДВС по виконавчому листу № 2-150/10 від 24.02.2010 року заборгованість по аліментам станом на 01.09.2018 року становить 58764,32 гривень. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за період прострочення з 28.01.2010 року 05.09.2018 року становить 58764,32 гривні. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводів і заперечень від відповідача до суду не надійшло, тому враховуючи сімейний стан, матеріальне становище позивачки і відповідача, те що, у суду відсутні відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, суд збільшує розмір аліментів, визначений рішенням Славутицького міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року,що стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] з 700 гривень на 2000 (одну) тисячу гривень щомісяця. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де: Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Розрахунок пені за аліментами, який міститься в матеріалах справи відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції викладеній у вищезазначеному рішенні Верховного Суду. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, а також заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене та перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку за вказаний період, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача у заявленому неї розмірі. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн, за кожну вимогу, всього 1409,60 гривень.

Outcome: approved