Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Виконавчий комітет Іванківської селищної ради як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], стягнення із них аліментів на утримання дитини та накладення заборони на відчуження майна, закріпленого за малолітнім. Позивач посилається на те, що в [ADDRESS] проживає сім'я, яка складається з трьох осіб: [PERSON], [INFO] - мати, [PERSON], [INFO] - батько дитини та малолітній [PERSON], [INFO]. [PERSON] - безробітна, веде аморальний спосіб життя (алкогольна залежність), життям та здоров'ям свого сина не цікавиться, не бере участі у вихованні та розвитку дитини, тобто порушує ч.2 ст. 150 Сімейне кодексу України, де прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. [PERSON] працює без оформлення трудових відносин, веде аморальний спосіб життя (алкогольна залежність), життям та здоров'ям свого сина не цікавиться, участі у вихованні та розвитку дитини не бере, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків. Малолітній [PERSON] часто був свідком бійок між батьками в стані алкогольного сп'яніння . Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 11.02.2015 року випадковим свідком була знайдена дитина, яка йшла до Іванкова. Малолітній [PERSON] був без взуття, шапки та в куртці, яка не відповідала сезонним погодним умовам. Зі слів самого [PERSON] було встановлено, що ночував він у сусідки, так як батьки перебували в стані алкогольного сп'яніння, сварилися, йшов до тітки (живе в с. Обуховичі). Після даної ситуації, дитина протягом місяця перебувала в дитячому відділенні Іванківської ЦРЛ, а потім на оздоровленні в санаторії. [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, щоб відправити дитину в санаторій, не цікавилися, коли дитина повернеться з оздоровлення, чи зможуть вони забрати хлопчика додому. У період, коли малолітній [PERSON] перебував в лікарні та санаторії, з батьками дитини проводилась відповідна соціальна робота. [PERSON] та [PERSON] були поставлені завдання, а саме: прибрати в будинку та на прибудинковій території, не палити в кімнаті, випрасувати та скласти речі, виділити для дитини окреме місце для вивчення уроків та проведення дозвілля, впорядкувати місце для сну. Крім того, полікуватися від алкогольної залежності, матері - знайти роботу. Дані завдання батьки не виконали, відмовилися лікуватися від алкогольної залежності. Відповідно до актів обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], наданих Іванківською селищною радою (від 11.02. та 19.02.2015 року) встановлено, що в будинку завжди брудно, накурено, продуктами харчування дана сім'я не забезпечена, для виховання та розвитку дитини умови не створені. З 12.02.2015 року [PERSON] було влаштовано на тимчасове проживання в сім'ю [PERSON]. Після проживання в даній сім'ї, [PERSON] відмовився повертатися в рідну сім'ю. За час перебування в родині [PERSON], виявилося, що хлопчик не знає букв, цифр, не читає, не пише, має розлади в поведінці. Під час перебування в родині [PERSON], [PERSON] встиг налагодити контакт з батьками-вихователями, з іншими вихованцями та рідними дітьми батьків-вихователів, ознайомитися з умовами проживання сім'ї [PERSON]. Малолітнього [PERSON] було взято на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, від 18.03.2015, а також визнано недоцільним повернення дитини в рідну сім'ю. Згідно з розпорядженням Іванківської райдержадміністрації від 30.03.2015 року №101 опікуном дитини призначено [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Прокурор вважає, що відповідачів доцільно позбавити батьківських прав, оскільки вони дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Більше року хлопчик знаходиться у батька-опікуна [PERSON]. Рідні батьки життям своєї дитини не цікавляться, заходів по виправленню даного становища не вживають. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомленні у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, із заявами і клопотаннями до суду не зверталися. Представник третьої особа, Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА, позов підтримала, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Пояснила, що із сім'єю [PERSON] працівниками служби неодноразово проводилася робота, пропонувалися соціальні послуги, але вони не були налаштовані до співпраці. Із часу влаштування дитини у будинок сімейного типу батьки жодного разу дитину не провідали, [PERSON] подобається у [PERSON], він знайшов спільну мову із батьками та дітьми. Третя особа, [PERSON], не заперечив проти задоволення позову. Він батьків жодного разу не бачив, дитина про тата і маму не згадує. Вислухавши позивача, третю особу, представник Служби у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА, висновок прокурора, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводяться з дітьми. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] [INFO]. Його батьком є - [PERSON]; мати - [PERSON]. Сидоровицька сільська рада характеризує [PERSON] як таку, що не має постійного місця роботи, присадибну ділянку не обробляла, підсобного господарства не тримала, вживала алкогольні напої, недобросовісно ставилася до своїх батьківських обов'язків. З Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку слідує, що 11.02.2015 року [PERSON] було знайдено по дорозі в смт. Іванків по вул. Розважівській без взуття, без шапки та у легкій куртці, він повідомив, що йшов до тітки [PERSON], через постійні сварки батьків пішов із дому та ночував у сусідки. 19.02.2015 року комісією було складено Акт обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї [PERSON] та встановлено, що сім'я малозабезпечена та проживає у чужому будинку, який складається із однієї кімнати та невеличкого коридору. Батьки недостатньо приділяють вихованню та утриманню дитини, школу відвідує регулярно. Дитини не має окремої кімнати і куточка, одягом та взуттям забезпечена, але книги та іграшку відсутні, отримує неповноцінне харчування. 23.03.2016 року Службою у справах дітей та сім'ї було складено висновок про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам [PERSON], оскільки батьки не створили належних умов утримання, навчання та виховання дитини, зловживають спиртними напоями, ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Розпорядженнями в.о. голови Іванківської районної державної адміністрації Київської області від 23 березня 2015 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» та 30 березня 2015 року «Про призначення опікуна над дитиною, позбавленої батьківського піклування, її житлом та майном» [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуна - [PERSON]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, з огляду на те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не цікавляться його духовним та фізичним розвитком, не цікавляться його здоров'ям та навчанням, не надають матеріальну допомогу, суд вбачає необхідність, позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідачі є особами працездатного віку, [PERSON] працює різноробочим, доказів того, що у відповідача перебувають на утриманні інші неповнолітні чи непрацездатні особи суду не надано, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії, кожного щомісяця, на користь особи або закладу, що утримуватимуть дитину, на утримання малолітнього [PERSON], оскільки відповідачі мають фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи рішення про накладення заборони на відчуження житла малолітнього [PERSON], а саме 1/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд керувався наступним. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як вбачається із Рішення Сидоровицької сільської ради №4 від 26.02.2015 року за неповнолітнім [PERSON] було закріплено житлову площу в розмірі 1/4 частини будинку по [ADDRESS], а також встановлено опіку на закріпленою площею. За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечити збереження житла малолітнього [PERSON], суд вбачає підстави для накладення заборони відчуження на вказане житло до досягнення дитиною повноліття. З наданих суду пояснень представника позивача, третіх осіб та досліджених доказів, вбачається, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не цікавляться їх духовним та фізичним розвитком, не цікавляться його здоров'ям та навчанням, не надають матеріальну допомогу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у сумі 1102,40 грн. (551,20 грн. - вимоги майнового характеру та 551,20 грн. - вимоги немайнового характеру). На підставі викладеного ст.ст. 7, 164, 180-184, 248 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved