Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В жовтні 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний у 2015 році. На момент подання позовної заяви відповідач сплачував позивачці аліменти на утримання сина, які ним сплачуються не в повному обсязі. Перебуваючи на утриманні позивача, дитина пройшла курс по розвитку дитини, програму по навчанню англійській мові, з метою оздоровлення була на відпочинку в селищі Кирилівка Запорізької області. Також за рахунок коштів позивача дитина проходила лікування. Всього нею додатково на утримання дитини витрачено 13 271, 08 грн. В червні 2016 року позивач уточнила позовні вимоги, вказавши, що з моменту звернення до суду вона понесла додаткові витрати на утримання [PERSON], які включають в себе вартість затрат по зверненню за медичною допомогою, придбання ліків, вартість відвідування дитячого садка, вартість відвідування занять в ліцейській групі та вивчення англійської мови, що загалом становить 14 792, 16 грн., з яких 7396, 08 грн. підлягають додатково стягненню з відповідача. Загалом просить стягнути з відповідача на її користь 20 667,16 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що позивач постійно несе додаткові витрати на дитину. Кожного року дитина проходить медичне обстеження, оскільки цього вимагають правила відвідування дитячого садку. Також [PERSON] був на відпочинку в селищі Кирилівка з бабусею, ці витрати також понесла позивач, тому вони також, на його думку, підлягають стягненню з відповідача. В зв'язку із знаходженням м. Маріуполь в зоні проведення АТО позивачка змушена була виїхати з дитиною до м. Київ, де мешкає без реєстрації, тому позбавлена можливості відвідувати державні медичні заклади. При досягненні дитиною трирічного віку позивач втрачає право на аліменти на своє утримання, тому вважає, що відповідач має сплачувати повну суму додаткових витрат, оскільки на даний час позивачка не працює та позбавлена можливості самостійно себе забезпечувати. Також, крім лікування та відпочинку, позивач несе додаткові витрати на навчання дитини. [PERSON] має високі показники в вивченні англійської мови, відвідує додаткові заняття, тому ці витрати також підлягають стягненню з відповідача. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання позов не визнав, пояснивши, що обов'язок утримання покладено на обох батьків. Вимоги позивача порушують рівність прав та обов'язків батьків. В частині стягнення витрат на медичні обстеження та придбання препаратів позивач не надав доказів щодо необхідності проведення обстежень та приписів лікарів про призначення препаратів. Позивачем не уточнено, хто саме здійснював сплату квитанцій за навчання. Відпочинок в селищі Кирилівка згідно путівки на двох осіб сплатила [PERSON], позивач не несла цих витрат. Платіжні документи, які надано позивачем - підтверджують лише оплату. Не можливо встановити, на що саме було витрачені гроші. В квитанціях вказано «на навчання», але не вказано на яке саме, та не доведено, чи була необхідність цього навчання, тому ці витрати можуть не бути додатковими. Так само з квитанціями на лікування - не зрозуміло, потребувала дитина цього лікування чи ні. Витрати на оплату харчування в дитячому закладі не є додатковими, а є повсякденними. Також не підтверджено необхідність придбання ліків для дитини, не має можливості встановити, на яких підставах позивач несла ці витрати. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Сторони в 2015 році розірвали шлюб (а.с. 33). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 28.05.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] (а. с. 30) Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.08.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] (а. с. 29). З наданих суду матеріалів вбачається, що позивачем з травня 2014 року по жовтень 2015 року понесено додаткові витрати на утримання дитини: Витрати на лікування в лікарів «офтальмолог» та невролог в сумі 871,18 грн. (а. с. 2,3, 4), проходження навчальної програми з розвитку дитини в центрі «Азбука для батьків» в сумі 4075 грн. (а. с. 5,6), вивчення англійської мови в сумі 2150 грн. (а. с. 7), оздоровлення в туристично - оздоровчому комплексі «Пересипь» в селище Кирилівка Запорізької області вартістю 6174,90 грн. (а. с. 8-9). Також позивачем надано документи про інші додаткові витрати на дитину з жовтня 2015 року по червень 2016 року: Витрати на лікування та придбання медикаментів, відвідування дитячого садку, навчання в ліцейській групі дитячого садка, харчування в дитячому закладі, навчання англійській мові, які в загальній сумі становлять 14792,16 грн. (а. с. 57-66), з яких позивачка пред'являє до стягнення 20667,17 грн. Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, виходячи з зазначеної норми закону та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що дитина сторін у зв'язку із хворобою потребує додаткових витрат, а відповідач, як батько дитини, безумовно зобов'язаний такі витрати нести разом із позивачкою. А оскільки позивачка такі витрати вже здійснила, то відповідач має компенсувати їй частину таких витрат. При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, суд за аналогією до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене дає підстави суду визначити розмір грошової суми, що підлягає компенсації відповідачем позивачці як додаткові витрати на дитину, в загальному розмірі 10 944,17 гривень, тобто половини вже здійснених витрат позивачки. При цьому суд зауважує, що наявність у відповідача заборгованості з аліментів не є підставою для стягнення з нього усіх додаткових витрат на утримання дитини за період до жовтня 2015 року, оскільки заборгованість має бути стягнута державним виконавцем при виконанні рішення про стягнення аліментів. Також суд вважає, що позивачка мала право вільно обирати медичні та навчальні заклади, у які ходить дитина. Від цього посилання представника відповідача суд до уваги не приймає. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не довів перед судом відсутність можливості нести додаткові витрати на дитину, то він зобов'язаний приймати участь в додаткових витратах на утримання [PERSON] на рівних умовах з позивачкою. Доводи позивачки про стягнення повної суми додаткових витрат на дитину за період з, суд до уваги не приймає. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов задовольняється частково, а позивачка при подачі позову судовий збір на сплачувала, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial