Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

В грудні 2017р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2, 3) до відповідача ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг», в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 320125,51 грн., а також судовий збір. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що обґрунтовані тим, що 04 лютого 2015р. між сторонами укладений договір про відступлення права вимоги (далі по тексту - договір відступлення), відповідно до умов якого позивачка відступила відповідачу належне останній у відповідності до угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072183 від 24 жовтня 2014р. (далі по тексту - угода) право вимоги. На підставі вказаного договору відповідачу було перераховано на рахунок належні позивачці за вказаною вище угодою 81430,39 дол. ари США депозиту та 319,64 дол. США відсотків за депозитом. В подальшому між сторонами було укладено 13 лютого 2015р. угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов якої заборгованість відповідача перед позивачем за договором відступлення в сумі зарахування, після чого залишок заборгованості перед позивачкою у відповідача становить 320125,51 грн., яку відповідач зобов`язався сплатити до 12 травня 2015р. Проте, у строк визначений сторонами в угоді від 31 лютого 2015р., відповідач не виконав, позасудове звернення позивачки про сплату суми заборгованості відповідачем було проігноровано. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суд з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 02 березня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 02 липня 2018р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 29-33), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що поточне керівництво відповідача здійснює директор ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг». Разом з тим, угода про зарахування зустрічних однорідних вимог укладена між позивачкою і відповідачем, в особі заступника директора по фінансах [PERSON], що діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д., зареєстровано в реєстрі за № 43 від 28 січня 2015р.. При цьому, позивачкою не надано до позову вказаної довіреності, а відтак [PERSON] не був уповноваженою особою для підпису вказаної угоди. Також відповідач зазначав, що після укладення договору відступлення, ПАТ «Златобанк» постановою Правління НБУ від 13 лютого 2015р. віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію, а в подальшому відкликано ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації. Вказує, що у зв`язку з вищевикладеним, позивачка могла отримати від Уповноваженої особи повідомлення про нікчемність договору відступлення. Крім того сторона відповідача звертала увагу суду, що 04 лютого 2015р. між сторонами та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 65, відповідно до якого відповідач передав у власність позивачки квартиру [ADDRESS] , а остання, в свою чергу, зобов`язалась сплатити за неї певну суму. Про даний договір йдеться мова також в угоді про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13 лютого 2015р. Оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не визнається право вимоги відповідача до ПАТ «Златобанк», то вказаний договір може бути розірвано у зв`язку зі зміною істотних обставин. Враховуючи вище викладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. 04 липня 2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 57-59), в якій сторона позивача заперечували проти тверджень сторони відповідача наведених у відзиві на позов, вважаючи, що такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях сторони відповідача, без надання до суду належних і допустимих доказів. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018р. задоволено заяву сторони відповідача про залучення до участі у справі, в якості третьої особи ПАТ «Златобанк». 10 липня 2018р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 76-79), в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову і не враховувати доводи сторони позивача наведені у відповіді на відзив. Розпорядженням від 22 жовтня 2018р. № 01-08-1209 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу удової справи між суддями від 22 жовтня 2018р. визначено головуючого суддю Волошина В.О . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 29 жовтня 2018р. прийнято справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 18 жовтня 2018р., в порядку ст. 193 ЦПК України відповідачем ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» було подано зустрічний позов до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Златобанк», в якому позивач за зустрічним позовом просив суд: визнати розірваним договір відступлення від 04 лютого 2015р., укладений між сторонами. Свої зустрічні позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в силу положень ст. 652 ЦК України, а також наявності обставин процедури ліквідації у третьої особи, укладений між сторонами договір відступлення слід вважати розірваним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2019р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов. 18 вересня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на зустрічний позов та заява про застосування строків позовної давності (а.с. 163, 164, 166), в якому відповідачка заперечувала проти задоволення зустрічного позову та зазначила, що обставини наведенні позивачем за зустрічним позовом, як підстава розірвання договору відступлення не є істотними, а також зазначала, що позивачем за зустрічним позовом були пропущені без поважної причини строки позовної давності. 08 жовтня 2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 168-172), в яких позивач за зустрічним позовом, заявлені позовні вимоги підтримав, і просив суд зустрічний позов задовольнити, а первісний позов залишити без задоволення. При цьому на думку, зустрічного позивача, відповідачкою за зустрічним позовом невірно розуміються положення ст. 652 ЦК України, Законів України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб», «Про банки і банківську діяльність». Також, сторона позивача за зустрічним позовом вважає, що нею не були порушені положення ст. 257 ЦК України, враховуючи положення ст. 261 ЦК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021р. зустрічний позов залишено без розгляду на підставі п. 3) ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В судове засідання 14 квітня 2021р. сторони, третя особа не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторона первісного позивача клопотала про розгляд справи у свою відсутність, решта учасників процесу поважності причин неявки не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 04 лютого 2015р. між позивачкою [PERSON] , відповідачем ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» в особі директора Глушка М.І., та третьою собою ПАТ «Златобанк» в особі Виконавчого директора Солнцева І.М. було укладено договір відступлення. Відповідно до п. 1.2. договору відступлення, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор (позивачка) відступає Новому кредитору (відповідачу), а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до угоди, укладеної між Первісним кредитором і Боржником, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, згідно п. 1.3. договору відступлення, Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного та реального виконання обов`язку, повернення суми вкладу в розмірі 81430,39 дол. США, повернення нарахованих процентів на суму депозиту в розмірі 206,68 дол. США. Право вимоги засновано на угоді, укладеної між Первісним кредитором та Боржником (п. 1.4. договору відступлення). Відповідно до п. 2.1. договору відступлення, за відступлення права вимоги за цим договором Новий кредитор сплачує Первісному кредиторові грошові кошти в національній валюті України, що дорівнюватиме 81637,07 дол. США та розраховується виходячи з курсу НБУ на дату підписання Договору за 16,241449 грн. за 1 дол. США, що становить 1325904,31 грн. без ПДВ. Грошове зобов`язання в розмірі, зазначеному в п. 2.1. цього договору, погашається Новим кредитором Первісному кредитору не пізніше 09 лютого 2015р. шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Первісного кредитора або іншими способами, не забороненими чинним законодавством України. Наявність вказаних коштів на рахунку позивача підтверджується Випискою по особовим рахункам з 10 по 12 лютого 2015р., наданою позивачці, третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, до відповідача ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» як до нового кредитора від позивачки перейшло право грошової вимоги до ПАТ «Златобанк» в сумі 81637,07 дол. США, яке виникло у позивачки на підставі угоди. 04 лютого 2015р. між ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» в особі Директора [PERSON] (Продавець), [PERSON] (Покупець 1), [PERSON] (Покупець 2) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. за реєстровим № 65 від 04 лютого 2015р., квартира приймається покупцями у наступних частках: Покупець 1 - 1/3 частки квартири, Покупець 2 - 2/3 частки квартири. (п. 1.1. договору купівлі-продажу). Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу квартири, ціна квартири становить 1975021,83 грн., яку Покупець 1 та Покупець 2 зобов`язуються сплатити Продавцю у повному обсязі шляхом внесення (перерахування) грошових коштів на його рахунок в строк не пізніше 10 лютого 2015р. пропорційно своїм часткам, а саме: Покупець 1 - 658340,61 грн., Покупець 2 - 1316681,22 грн. Судом встановлено, що 13 лютого 2015р. між відповідачем ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» в особі Заступника директора по фінансах [PERSON], що діє на підставі довіреності, посвідченої 28 січня 2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 43 від 28 січня 2015р. (Сторона-1) та позивачкою [PERSON] (Сторона-2) укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (далі по тексту - угода про зарахування), відповідно до умов якої сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникають з наступних договорів: а) договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 04 лютого 2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. за реєстровим № 65, враховуючи будь-які зміни до нього, за яким Сторона-1 є кредитором, а Сторона-2 є боржником по виконанню грошового зобов`язання в сумі 1005778,8 грн.; б) договір про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015р., за яким Сторона-1 є боржником, а Сторона-2 є кредитором по виконанню грошового зобов`язання в сумі 1325904,31 грн. (п. 1 угода про зарахування). Згідно п. 2 угода про зарахування, сума зарахування зустрічних однорідних вимог становить 1005778,8 грн., внаслідок чого: - припиняється у повній сумі заборгованість Сторони-2 перед Стороною-1 по договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04 лютого 2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. за реєстровим № 65, враховуючи будь-які зміни до нього, сторони не мають одна до одної зауважень та претензій; - припиняється заборгованість Сторони-1 перед Сторони-2 по договору відступлення в сумі зарахування після чого залишок заборгованості Сторони-1 перед стороною-2 становить 320125,51 грн., яку Сторона-1 зобов`язується сплатити Стороні-2 до 12 травня 2015р. Відповідно до п. 6 угода про зарахування, ця угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та її скріплення печатками Сторін. Згідно ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Положеннями ч. 4 цієї статті визначено, що в разі якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок. При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Судом встановлено, що сторони під час укладення вищевказаної угоди досягли згоди щодо всіх істотних умов за нею. Підтвердженням цього є підпис представника ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» в особі Заступника директора по фінансах [PERSON], скріплений печаткою відповідача та підписом позивачки. З матеріалів справи вбачається, що в позасудовому порядку позивачка зверталась до відповідача із відповідною заявою, в якій просила погасити наявну заборгованість, разом з тим, відповідач залишив вказану вимогу поза увагою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ч. 1 ст. 612 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, з огляду на вищевказане, в судовому засіданні встановлено ту обставину, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за угодою про зарахування, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 320125,51 грн. Доводи сторони відповідача наведені у відзиві на первісний позов стосовно того, що директор по фінансах [PERSON] , який діяв від імені відповідача ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» та за підписом якого укладено угоду про зарахування, не мав повноважень щодо укладання вказаної угоди, судом оцінюються критично, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. надано на адресу суду належним чином завірену копію довіреності, виданої ТОВ «Торговий дім «Агрохімхолдинг» в особі Директора [PERSON] , якою уповноважено Заступника директора по фінансах [PERSON] представляти інтереси відповідача, пов`язані з його господарською діяльністю у взаємовідносинах, в тому числі з фізичними особами, та відповідно до повноважень Директора товариства, передбачених Статутом товариства та діючим законодавством. При цьому, останньому надано право, в тому числі, від імені товариства підписувати наступні документи: будь-які договори, угоди, контракти та доповнення (зміни) до них; будь-які правочини, кредитні договори, угоди та доповнення до них; договори (угоди) купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна Товариства. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам та дійсна до 27 січня 2018р., посвідчена 28 січня 2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 43 від 28 січня 2015р. Відтак, суд вважає, що угода про зарахування була підписана уповноваженим представником відповідача. При цьому, доказів того, що вказана довіреність на момент укладення угоди про зарахування була відкликана чи визнана у встановленому законом порядку недійсною, до суду надано не було. Також судом критично оцінюються доводи сторони відповідача, що після укладення договору відступлення у третьої особи запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом і процедуру ліквідації, а тому кредиторські вимоги відповідача Уповноваженою особо Фонду гарантування вкладів на ліквідацію третьої особи не визнаються, і наявні обставини для розірвання вказаного договору через зміну істотних умов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, договір відступлення було укладено між сторонами 04 лютого 2015р., в той час коли НБУ прийнято рішення про запровадження тимчасового адміністрації в ПАТ «Златобанк» пізніше - 13 лютого 2015р. (Постанова Правління НБУ № 105 від 13 лютого 2015р.), тобто після укладення зазначеного договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем прав позивачки, а саме невиконання відповідачем своїх зобов`язань за угодою про зарахування, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 320125,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підляга стягненню судовий збір у розмірі суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 3201,26 грн.

Outcome: approved