Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2012 року він уклав з відповідачем договір позики, за яким передав [PERSON] 68660 грн., що підтверджується розпискою. Строк повернення позики у розписці не встановлювався. Крім того, 04.09.2013 року , він уклав з відповідачем договір позики, за яким передав [PERSON] 5830 грн., а останній зобов'язався в строк до 04.11.2013 року повернути суму позики. У разі неповернення грошових коштів у зазначений строк [PERSON] зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення, що підтверджується розпискою. Вимогу про повернення грошових коштів за розпискою від 27.12.2012 року він вручив відповідачу 15.11.2013 року у присутності двох свідків. Проте, після спливу строку виконання зобов'язаннь, відповідач суму позики не повернув. В зв'язку з цим він звернувся до суду і просить стягнути на його користь з відповідача борг за договорами позики в сумі 74490 грн., проценти в сумі 4730грн., пеню в сумі 239 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. [PERSON], повідомлений за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, письмові заперечення на позов не надав. Суд розглядає справу заочно у відсутність відповідача відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. З наданих суду документів видно, що 27.12.2012 року [PERSON] та [PERSON] укладали договір позики, який оформили розпискою. За даним договором [PERSON] передав в борг [PERSON] 68660 грн. Вимога про повернення суму позики вручена [PERSON] 15.11.2013 року. Також, 04.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, оформлений розпискою, за яким [PERSON] передав в борг [PERSON] 5830 грн., а останній зобов'язався в строк до 04.11.2013 року повернути суму позики. У разі неповернення в обумовлений строк суми позики, [PERSON] зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. ч. 2 ст. 545 ЦК України встановлено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. За змістом ч. 3 ст. 545 ЦК України підтвердженням виконання боржником зобов'язання є наявність у нього боргового документа. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи докази згідно із ст. ст. 212, 58, 59 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятого на себе за договорами зобов'язання і позов в частині стягнення суми боргу в сумі 74490 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.1 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня за несвоєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за договором від 04.09.2013 року складає 239 грн., підтверджується розрахунком позивача та підлягає стягненню на користь останнього. Суд не вбачає підстав для застосування до правовідносин між сторонами процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial