Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Виконком Приморської сільської ради звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] . народила 19.08.2016 р. дитину чоловічої статі та 26.08.2016 року написала заяву про влаштування новонародженого в державний заклад на півроку у звязку з важким матеріальним становищем. За час перебування сина [PERSON] в дитячому закладі мати [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, не повідомила про поважну причину своєї неявки, не вжила ніяких дій щодо повернення дитини в сімю. Веде нездоровий спосіб життя, не цікавиться життям свого сина в державній установі, її побутові умови проживання вкрай не задовільні. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації [PERSON] надала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти позовних вимог. Представник КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» [PERSON] надіслала на адресу суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутністю, позовну заяву виконкому Приморської сільської ради підтримують. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, враховуючи доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2016 року народився [PERSON], матірю якого є [PERSON] відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 489973, видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 671. 26.08.2016 року відповідач написала заяву про влаштування новонародженого в державний заклад на півроку у звязку з тяжким матеріальним становищем родини. За час перебування сина в дитячому закладі мати-відповідач жодного разу не відвідала дитину, не повідомила про поважну причину своєї неявки, не вжила ніяких дій щодо повернення дитини в сімю. Вела нездоровий спосіб життя, не цікавилася життям свого сина в державній установі. Відповідно до акту № 15 обстеження матеріально-побутових умов сімї Білгород-Дністровського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 26.05.2017 року, житлово - побутові умови родини вкрай не задовільні. Житлові кімнати потребують косметичного ремонту, постільна білизна брудна, в будинку пахне сирістю. Продукти харчування родина має в обмеженій кількості. Присадибна ділянка не обробляється. Подвіря занедбане. В господарстві родина відповідача нічого не утримує. 29 травня 2017 року виконавчий комітет Приморської сільської ради прийняв рішення № 164 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]». 14 червня 2017 року Приморська сільська рада склала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеними ствердження позивача про самоусунення матері відповідача по справі, від виховання та утримання сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги виконкому Приморської сільської ради повністю обґрунтовані та підтверджені відповідними доказами. Згідно з ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до норм Сімейного кодексу України, кожний із батьків зобовязаний піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобовязаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Outcome: approved