Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що 27.12.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Кам*янського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого позивач надав [PERSON] позику в розмірі 360000 (триста шістдесят тисяч) гривень 00 коп.Позивачем було виконано умови договору позики та надано позику, про що свідчить договір. За вказаним договором позики відповідач зобов*язався до 30 числа кожного місяця починаючи з січня 2017 року перераховувати на рахунок відповідача або передавати готівкою на руки по 30\~000 грн. Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору термін повернення позики складає 1 рік. Відповідач свої зобов*язання за договором позики не виконував, частково відшкодував позивачу 10000 грн. у березні 2017 року. В добровільному порядку відповідач борг не повернув, фактично відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Посилаючись на те, що відповідачем було порушено умови договору позики позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу 350000 грн. понесені судові витрати. В судове засідання позивачем надано заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав оригінал договору позики, в своїй заяві на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки, а також розміщення оголошення в газеті «Запорізька правда»,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача та представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України,договір між фізичними особами на суму,яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,може бути укладений в письмовій формі,шляхом видачі розписки або іншого документу,внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобов*язання. За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. Як вбачається з наданого суду договору позики грошових коштів, 27.12.2016 року [PERSON], отримав від [PERSON], грошові кошти в сумі 360000 (триста шістдесят тисяч) грн.. 00 коп., термін повернення позики склав 1 рік. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Кам*янського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3510. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов*язується до 27.12.2017 року повернути борг в повному обсязі. Наданий позивачем на підтвердження факту виникнення між ним та відповідачем грошового зобов*язання договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кам*янського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3510, є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.76 ЦПК України. Строк повернення грошових коштів відповідачем [PERSON] позикодавцю [PERSON] в договорі позики встановлений до 27.12.2017 р. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів про те, що сума позики відповідачем повністю або частково повернута. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний зв*язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст.12,ст.81 ЦПК України обов*язок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони. Вимоги позивача у вказаній частині ґрунтуються на законі підтверджені належними допустимими доказами,доказами відповідача не спростовані,підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивач надав в оригіналі договір позики, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Проте, як видно із роздруківки руху коштів по рахунку, відповідач двічі сплатив на користь позивача заборгованість за договором позики на загальну суму 10000 грн., через систему «Приватбанк», за таких обставин сума не повернутих коштів за договором позики складає 350\~000 грн. Договором позики встановлено, що відповідач зобовязується повернути суму боргу до 27.12.2017 року, але свої зобовязання не виконав, жодних дій, що свідчать про виконання зобовязань за договором позики не вчинив, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми позики. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,281,353,355 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: approved