Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до Голосіївського районного судум.Києва з позовом до відповідача про стягнення суми страхового платежу, посилаючись на те, що 21.01.2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договори добровільного медичного страхування №1302327,№1302328, за умовами яких медичні послуги застрахованим особам надаватимуться на базі лікувального закладу - ТОВ «Борис». Згодом через оператора відповідача позивачу було повідомлено про розірвання взаємовідносин між страховою компанією та ТОВ «Борис», і запропоновано інший лікувальний заклад. Позивач не погодився зі зміною лікувального закладу. Оскільки за умовами вказаних договорів за відсутності згоди іншої сторони на внесення до договору запропонованих змін, він вважається припиненим, та на вимогу страхувальника страховик повинен повернути страхові платежі, позивач просив стягнути сплачені ним страхові платежі у сумі 18 461 грн 70к. по договору №1302327 та у сумі 8 850 грн 00к. по договору №1302328, і судовий збір. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили викладені у позові обставини та з викладених у ньому підстав просили задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідачачастково визнали позов, погодились повернути страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи і фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійсненні за цими договорами. Заслухав сторін, дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд вирішує цивільний спір із застосуванням принципу диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Разом з тим, частина 3 ст.27 ЦПК України зобов'язує осіб, які беруть участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Жодних клопотань щодо письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, у відповідності до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, відповідачами заявлено не було, а тому суд їх визнає доказами, що стосуються предмету доказування, як належними та допустимими. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що 21.01.2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договори добровільного медичного страхування №1302327, №1302328, за умовами яких медичні послуги застрахованим особам надаватимуться на базі лікувального закладу - ТОВ «Борис»/а.с.6-26/. Відповідно до п.п.10.1, 10.2 укладених договорів встановлено, що будь-які зміни та доповнення до умов договору можуть бути внесені виключно за взаємною письмовою згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди до договору, яка стає його невідємною частиною. Сторона, що ініціює внесення змін та/або доповнень до цього договору має повідомити іншу Сторону про намір внесення змін у письмовій формі. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивачем умови договору були виконані належним чином, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №362 від 21.01.2013 року та №363 від 21.01.2013 року/а.с.28,29/. Разом з тим, п.4 ст.997 ЦК України, який у свою чергу кореспондується з вимогами ч.4 ст.28 Закону України «Про страхування», визначено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає сплачені ним страхові платежі повністю, якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування. Судом достовірно встановлено і не оспорюється стороною відповідача, що в порушення вимог п.10.2 попередньо укладених договорів, про намір внесення змін до договорів добровільного медичного страхування №1302327,№1302328 від 21.01.2013 року позивача було повідомлено телефонним дзвінком оператором відповідача, згодом продубльовано про намір внесення змін до укладених договорів письмово. Оскільки відмова страхувальника від укладених договорів медичного добровільного страхування обумовлена порушенням умов договору страховиком, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд критично ставиться до наданої представниками відповідача додаткової угоди №1 від 04.09.2013 року до Договору добровільного медичного страхування серії ДМС №13002328 від 21.01.2013 року та не приймає як доказ, оскільки вказана додаткова угода за фактично припиненим основним договором є не укладеною, і лише намаганням відповідача продемонструвати виконання попередньо взяти договірних зобов'язань. Відповідно до ст.88 ЦПК Українина користь позивача підлягають стягненню з відповідача судовий збір у сумі 273 грн 11к. На підставі наведеного та

Outcome: approved