Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON], черезз представника, спочатку надала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, однак, згодом від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі. Представник третьої особи Долинської сільської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦПК за\~результатами підготовчого\~провадження суд\~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя [PERSON] та його РНОКПП; копія рішення Ренійського районного суду від 24.01.2017р., копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія технічного паспорту на житловий будинок № 22 по вул. 30 Років Перемоги в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області з витягом про реєстрацію місця проживання (прописки), копія довідки Долинської сільської ради від 22.10.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами та просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 22 по вул. 30 Років Перемоги в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2018р. він є власником будинку № 22 по вул. 30 Років Перемоги в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, в якому мешкає та зареєстрований по теперішній час. На житлоплощі вказаного будинку значиться зареєстрований таким що проживає також [PERSON], колишня невістка позивача (відповідач по справі). Однак у вказаному будинку позивач, фактично проживає разом зі своїм сином, несе необхідні витрати та сплачує комунальні послуги, зробив поточний ремонт та доглядає за технічним станом будинку. Відповідач фактично не мешкає на житлоплощі вказаного будинку з 2015 року, виїхала з будинку. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 2015 року. Отже, тривалий час відповідач фактично не мешкає за місцем своєї реєстрації, з реєстраційного обліку не бажає добровільно знятися, він не є власником житла, у якому прописаний, його фактичне місце проживання не відоме. У звязку із реєстрацією відповідача на житлоплощі, позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, він, як власник житла, позбавлений можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Дослідивши матеріали справи та надані докази, надавши оцінку доводів позивача, викладених у позові, враховуючи, що відповідач [PERSON] вже тривалий час на житлоплощу будинку, в якому він числиться зареєстрованим, як таким що проживає, фактично не мешкає за спірною адресою, він не є власником житла, у якому прописаний, договором, законом або іншими документами не встановлено його право користування будинком, він не бере участь по догляду за нерухомим майном, не сплачує комунальні послуги, інші витрати, повязанні з утриманням нерухомого майна, тощо. Згідно наданих документів, позивач є власником будинку № 22 розташованого по вул. 30 Років Перемоги в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, на житлоплощі якого числиться прописаним відповідач. У звязку із тим, що відповідач не проживає на житлоплощі будинку більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе, його особистих речей там також немає, договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним житлоплощею [PERSON] з підстав ст. 401 ЦК України, таким чином, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved