Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

в грудні 2019 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що АТ «Ощадбанк» відповідно договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1812047 від 13.01.2014 року надав [PERSON] кредит у розмірі 9400 грн зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. З боку позивача всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 9400 гривень. Враховуючи безготівкову форму надання кредиту, користування відповідачем кредитними коштами підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та [PERSON] -конверту, та наявною заборгованістю по тілу кредиту, відповідно до виписки з особового рахунку, яка додана до позовної заяви. Відповідач зобов`язався у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним, але у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2019 року у нього виникла заборгованість, загальна сума якої становить 19259,45 гривень, та включає в себе заборгованість за тілом кредиту 9381,42 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками 6032,26 гривень; заборгованість за обслуговування карткового рахунку (РКО) 6,00 гривень; інфляційне збільшення заборгованості: кредит - 0,00 гривень, проценти 3142,34 гривень; три проценти річних від суми заборгованості: кредит 0,00 гривень; проценти 697,43 гривень. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19259,45 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривні. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» у відкрите судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не з`явився без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 13 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі заступника керуючого ТВБВ № 10004/01 філії Донецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» Знак І.Р., та громадянином [PERSON] , було укладено кредитний договір № 1812047 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.7). В подальшому, між АТ «Ощадбанк» в особі заступника керуючого ТВБВ № 10004/01 філії Донецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» Знак І. [PERSON] ., та громадянином [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору № 1812047 від 13 січня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.8). Відповідно до п. 1.1.4 розділу 1 додаткового договору\~№ 1\~ банк встановлює клієнту кредит у сумі 9400 гривень 00 копійок ( дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок). Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% (двадцять чотири) процента річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % (тридцять п`ять) процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів річних. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних (а.с.8). Згідно п. 1.1.5 додаткового договору № 1 у разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту. Кредит стає доступним клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати (п.1.1.6 зазначеного додаткового договору №1). Відповідно до п. 4.4 додаткового договору №1 клієнт зобов`язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 4.6 зазначеного додаткового договору №1 у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Відповідно п. 4.9 додаткового договору № 1 банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України (в тому числі звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором. Проте як вказано позивачем та не спростовано відповідачем, останній належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконує, порушив умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до наданих позивачем виписок по картковому рахунку клієнта [PERSON] (а.с.17-22), розрахунку заборгованості (а.с.11-13) та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 26 червня 2014 року по 25 жовтня 2018 року (а.с.14-16) відповідач має заборгованість в загальному розмірі 19259,45 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) 9381,42 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 6032,26 гривень; заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 6,00 гривень; інфляційного збільшення заборгованості: кредит 0,00 грн, проценти 3142,34 гривень; трьох процентів річних від суми заборгованості: кредит 0,00 грн, проценти 697,43 гривень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми інфляційного збільшення заборгованості і 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, надавши відповідний розрахунок (а.с.14-16). Наданий розрахунок суд вважає правильним. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 19259,45 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 9381,42 грн; заборгованості за нарахованими відсотками - 6032,26 грн; заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) - 6,00 грн; інфляційного збільшення заборгованості: кредит 0, 00 грн, проценти - 3142,34 грн; 3% річних від суми заборгованості: кредит 0,00 грн, проценти - 697,43 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved