Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В вересні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, в якому просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який за життя склав на користь позивача заповіт та після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також речі домашньої обстановки і вжитку. У визначений законодавством строк позивач звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у зв'язку з тим, що позивач не має правовстановлюючого документу на частину спадкового майна, зокрема, на 1/2 частину зазначеної квартири, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 травня 1999р. №2-2403, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та здійснити відповідну реєстрацію, у зв'язку з чим вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач, свого уповноваженого представника до суду не направив, при цьому, до початку судового засідання на адресу суду надійшли письмові пояснення сторони відповідача, в яких зазначено, що при розгляді справи, сторона покладається на розсуд суду та просить розглядати справу за відсутності її представника. Третя особа, про час та місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судові засідання свого уповноваженого представника не направила, про поважність причин неявки суд не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. За життя, 22 жовтня 1990р. [PERSON] склав заповіт на користь позивача, відповідно до якого, на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження: «належну мені квартиру [ADDRESS] та речі домашньої обстановки і вжитку заповідаю [PERSON]». Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно зі ст. 69 цього Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У відповідності з п.п.4.15, п.п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори 08 жовтня 2015р. видано позивачу свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частини квартири [ADDRESS] що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Київської державною нотаріальною конторою 21 травня 1998р., реєстр №1-1949. Водночас, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Київської державною нотаріальною конторою 13 травня 1999р., реєстр №2-2403, у зв'язку з чим позивач не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на дану частину спадкового майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі: 1/2 частини - свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Київської державною нотаріальною конторою 21 травня 1998р., реєстр №1-1949; 1/2 частини - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Київської державною нотаріальною конторою 13 травня 1999р., реєстр №2-2403. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності, в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Київської державною нотаріальною конторою 13 травня 1999р., реєстр №2-2403.

Outcome: approved