overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в листопаді 2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2007 року ( а.с. 6). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обовязок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 15 жовтня 2015 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з грудня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2014 року, оскільки втратили сімейні почуття. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 грудня 2003 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 437 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 2014 року, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з жовтня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки відповідач зовсім забув про сімю, про його обовязки перед сімєю, веде самостійний та розгульний спосіб життя. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2003 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 333 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з листопада 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2013 року, оскільки через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Майнових спорів між сторонами не має. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 1994 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Новосвітлівської селищної ради Краснодонського району Луганської області, актовий запис № 35 (а.с.8). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON],[INFO] ( а.с.10). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 2013 року, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з серпня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені місяць тому, оскільки відповідач зловживає спиртним напоями, бє позивачку, ніде не працює та матеріально не забезпечує сімю. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач з позов не згоден, вважає за можливе зберегти сімю. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2013 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 185 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з січня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки сторони не розуміють один одного, постійно виникають сварки з різних причин. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач з позовом не згоден, вважає за можливе зберегти сімю. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 січня 2007 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 37 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що [INFO] померла її сестра, [PERSON] . Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , виявила бажання прийняти сестра спадкодавця [PERSON] , яка являється спадкоємцем за законом. Проте, вчасно вона не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала місце знаходження правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в зв`язку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачкою спадщини не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 12 вересня 2011 року). [PERSON] належить до спадкоємців другої черги, так як є рідною сестрою спадкодавця. Як встановлено під час судового розгляду, на час відкриття спадщини позивачка не проживала постійно із спадкодавцем [PERSON] [PERSON] вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про місце знаходження правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 31.01.2008 року укладено кредитний договір ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON], за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість 14082, 35 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 14082, 35 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, в судове засідання не зявилася. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2008 року укладено кредитний договір ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON]М (а.с.13). Станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед банком становить 29230, 00 грн.: заборгованість за кредитом 6697, 91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 17039, 73 грн., заборгованість за пенею та комісією 5492, 36 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 16294, 43 грн., яка була задоволена рішенням Октябрського районного суду в м. Полтава від 21.12.2011 р. (а.с. 61). А також штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф ( процентна складова) 646, 78 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 14082, 35 грн. (а.с. 7-11). Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобовязання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 14082, 35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство « Альфа - Банк» ( далі ПАТ «Альфа - Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 48 422,65 гривень заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2014 року між ПАТ « Альфа - Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500960946, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 40 011,55 грн., строком до 29.09.2019 року зі сплатою 15,99 % річних за користування кредитом, процентна ставка - фіксована (а.с.5). Свої зобов'язання за договором позивач виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі 40 011,55 грн. ( а.с.16). У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором у відповідачки станом на 16 вересня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить 48 422,65 грн. та складається з: 40 011,55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3 032, 33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 663,00 грн. - заборгованість по комісії; 1 715,77 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь - яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. 04 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яку відповідачка не виконала. ( а.с.17). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В жовтні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 22 червня 2007 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 550. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують з літа 2015р. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання на адресу суду сторонами були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідачка - визнає в повному обсязі, при цьому, зазначили, що шлюбно-сімейних відносин не підтримують з 01 липня 2015р., відповідачка просила після розірвання шлюбу залишити прізвище незмінним. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2007р. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з 01 липня 2015р., при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні: позивача - «[PERSON]», відповідачки - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В жовтні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 01 лютого 2011р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 134. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги позивачка та відповідач підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначаючи, що примирення між сторонами неможливе. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2011р. В шлюбі у сторін [INFO] народився син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагались зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки та відповідача залишається незмінним: «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Outcome: approved