Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив встановити факт належності права власності [PERSON], який помер 22.07.2014 року, на домоволодіння № 181 по вул. Юності в м. Дніпропетровську, і яке складається з: житлового будинку літ. А-1, житлової прибудови літ. А1-1, прибудови літ. а-1, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., ганку літ. а, літньої кухні літ. Б, прибудови літ. б, гаражу літ. В, під В погребу, під В оглядової ями, гаражу літ. Г, під Г оглядової ями, вбиральні літ. Д, сараю літ. Е, погребу з шийкою літ. З, споруд, огорожі № 1-12, мостіння І; визнати право власності в порядку спадкування за заповітом в цілому на домоволодіння № 181 по вул. Юності в м. Дніпропетровську, за [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом - померлого 22 липня 2014 року [PERSON], і яке складається з: житлового будинку літ. А-1, житлової прибудови літ. А1-1, прибудови літ. а-1, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., ганку літ. а, літньої кухні літ. Б, прибудови літ. б, гаражу літ. В, під В погребу, під В оглядової ями, гаражу літ. Г, під Г оглядової ями, вбиральні літ. Д, сараю літ. Е, погребу з шийкою літ. З, споруд, огорожі № 1-12, мостіння І. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 22 липня 2014 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить домоволодіння № 181 по вул. Юності в м. Дніпропетровськ. 10 квітня 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів своєму сину [PERSON]. Після його смерті до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини від імені онучки померлого [PERSON] та позивача і була заведена спадкова справа № 819/2014. Постановою державного нотаріуса від 27.01.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності, буд. 181, після померлого батька, у звязку з тим, що [PERSON] не наданий правовстановлюючий документ на житловий будинок. Покійний батько позивача був юридично необізнаний відповідно оформлення правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння та вважав, що технічний паспорт отриманий 23.09.1967 року на його імя і є правовстановлюючим документом. Земельна ділянка загальною площею 1200 кв.м. була відведена його батькові для будівництва житлового будинку, йому було надано належний дозвіл та затверджено проект, тому позивач вважає, що побудоване його покійним батьком [PERSON] домоволодіння № 181 по вул. Юності в м. Дніпропетровську не належить до самочинного будівництва, знаходиться у його володінні та користуванні, він мешкає в даному домоволодінні, сплачує всі комунальні послуги, та іншого житла у нього немає. Його покійний батько [PERSON] ще в 2010 році звернувся до Дніпропетровської міської ради з питанням щодо оформлення земельної ділянки по фактичному розміщенню домоволодіння, однак, в звязку зі смертю не довів це питання до кінця. Домоволодіння не належить до самочинного будівництва, знаходиться у володінні та користуванні позивача, він виконує всі будівельні роботи по дому, сплачує всі комунальні послуги, та іншого житла у нього немає. [PERSON] заповіт не оскаржує, тому позивач вважає, що право на спірне домоволодіння вона не має. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги позивача та просила розглянути справу без її участі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 591180, виданим 25.07.2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5221 від 25.07.2014 року (а.с.137). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А також, згідно з ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлого 22 липня 2014 року, що підтверджується його свідоцтвом про народження Серії ІІ-УР № 931004, виданим 20.02.1961 року Красногвардійським районним ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 308 від 20.02.1961 року (а.с.15), а відповідачка - [PERSON] є донькою його померлого сина (другого), тобто є онукою померлого, що підтверджується свідоцтвами про народження онуки та її батька (сина померлого [PERSON]І.) (а.с.10). Тобто, позивач та відповідачка є спадкоємцями першої черги спадкування. При цьому, ще за життя, а саме 10 квітня 2013 року [PERSON], який помер 22 липня 2014 року, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 530, яким заповів все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на день його смерті - [PERSON] (а.с.136). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач та відповідачка у встановлений законом строк звернулися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 22 липня 2014 року. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлого 22 липня 2014 року, була заведена спадкова справа за № 819/2014, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.121-157). Проте, 27 січня 2015 державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 22 липня 2014 року, оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно (а.с.154). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач стверджував, що його батькові на день смерті належало домоволодіння № 181 по вул. Юності в м. Дніпропетровську, у звязку з чим, він просив встановити факт належності його батькові вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 09 березня 1955 року комісією колгоспу ім. Жданова було складено акт, щодо відведення безстроково земельної ділянки площею 0,12 га під житлове будівництво забудовнику [PERSON] в п/с Краснопіллі по вул. Будьонного (а.с.12). Рішенням виконкому Красногвардійського райради депутатів трудящих від 11.03.1955 року [PERSON] було надано дозвіл № 136 на будівництво домоволодіння по вул. Будьоного по типовому проекту № 5 (а.с.10). На підставі дозвільних документів - типового проекту №5, який був затверджений рішенням виконкому Красногвардійської райради депутатів трудящих - [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спорудами на відведеній земельній ділянці, загальною площею 1200 кв.м., яка розташована по вул. Юності, 181 в м. Дніпропетровську, про що 14 вересня 1967 року представником міськінвентарбюро було складено акт про огляд вищевказаного домоволодіння, на підставі якого КП «ДМБТІ» було проведено інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на домоволодіння (а.с.13-16). Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 56-р від 11.02.2010 року «Про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Юності (Красногвардійський район)» було присвоєно житловому будинку по вул. Юності адресу - вул. Юності, 181 (а.с.23). 28 липня 2015 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] було проведено технічну інвентаризацію домоволодіння № 181 по вул. Юності у м. Дніпропетровську, за результатами якої встановлено, що будівництво житлового будинку літ. А-1,загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., літньої кухні літ. Б, прибудови літ. б, сараю літ. Е, гаражів літ. В, Г, погреба з шийкою літ. З відбулось до 05.08.1992 року, що відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи, покійному [PERSON] не належить земельна ділянка, на якій ним збудоване спірне нерухоме майно, підтверджень, що вона передавалася йому у користування чи тимчасове користування суду не надано. У звязку з вищевказаним, предявлені позивачем позовні вимоги стосуються прав та інтересів територіальної громади м. Дніпропетровська, яка є розпорядником земельних ділянок і яка делегувала свої повноваження Дніпропетровській міській раді. Судом розяснювалося позивачу та його представнику про необхідність залучення територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровській міській раді до участі у дану справу в якості співвідповідача, але вони категорично заперечували проти цього та відмовилися залучати вказану особу в якості співвідповідача. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, оскільки ним невірно визначено коло відповідачів по даній справі, про що він та його представник були повідомлені судом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed