Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну (частку) пай в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що 11 листопада 2014 року помер його батько [PERSON], який мешкав та був зареєстрований [INFO] в Ізюмському районі Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області та належала [PERSON] на підставі державного акту серії Р2 № 744813, розміром 6,7555 гектарів, та складається з земельних ділянок: площею : 6,5885 га кадастровий номер 6322887000:03:000:0033 та площею 0,1670 га кадастровий номер 6322887000:01:000:0365.Спадкоємцями першої черги по закону є мати позивача [PERSON]В ( відповідачка по справі) та його діти: позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] ( відповідачі по справі). В державному акті серії Р2 № 744813, розміром 6,7555 гектарів помилко вказано по батькові батька « Михайлович» замість правильного Миколайович. Вказаний вище державний акт за життя батька був втрачений та він звертався до Ізюмської районної державної адміністрації з заявою про видачу дублікату втраченого державного акту. Відповідно до розпорядження Ізюмської державної районної адміністрації Харківської області вказаний державний акт вважається недійним. Мати, брати та сестра на спадщину не претендують і оформляти її не будуть. Ізюмська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як у нього відсутній правовстановлюючий документ. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати за ним право власності на земельну частку ( пай), в порядку спадкування за законом, у розмірі 9,46 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) із земель КСП ім. Шевченка Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ХР № 0103057, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 86 від 12 серпня 1997 року, розташовані на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті батька [PERSON], померлого 11 листопада 2014 року. Вважати таким, що втратив силу правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії ХР № 0103057, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 86 від 12 серпня 1997 року виданий на імя [PERSON]. Представник позивача, [PERSON], та позивач надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Ізюмська районна державна адміністрація в судове засідання не зявилась, хоча і була повідомлена про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилала. Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області надало суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали. Відповідач, Малокомишуваська сільська рада Ізюмського району Харківської області, в судове засідання не зявилась, надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовну заяву визнають, заперечень проти позову не мають. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] помер 11 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.11). [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 744813 належить земельна ділянка площею 6.7555 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Малокамишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, КСП ім. Шевченка, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3852 ( а.с.14). Вказаний державний акт видано на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0103057, виданого на імя [PERSON] (а.с.32,42). Відповідно до розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації від 05 жовтня 2009 року № 422 розглянувши заяву гр. [PERSON] про отримання дубліката втраченого державного акта серії Р2 № 744813 на право приватної власності на землю, що раніше був виданий на підставі розпорядження голови ізюмської районної державної адміністрації від 25.11.2002 року № 414, а також повідомлення щодо цього в газеті « Обрії Ізюмщини» 14 серпня 2009 року вважати недійним втрачений державний акт серії Р2№ 744813, дозволити виготовити дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] ( а.с.44,47). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.12). Із довідки Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 21 травня 2008 року по 14 листопада 2014 року. На день смерті разом з померлим були зареєстровані з 21 травня 2008 року по теперішній час: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.13). Ізюмська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа ( а.с.15). Дружина та діти надали заяви, в яких повідомили суд, що на спадщину не претендують і оформляти її у нотаріуса не будуть. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). \~До складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved