Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позивач вказує на те, що він проживав з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2009 року по 2015 року. Під час їх спільного проживання народився син, [PERSON], [INFO] року народження. Після розірвання стосунків, відповідач [PERSON]. ухилялась від спілкування позивача з сином. З вересня 2017 року дитина проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] Позивач вказує, що він відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, та має всі умови та можливості створити дитині належні умови для виховання та розвитку. Посилаючись на викладене та з врахуванням поданих уточнень до позовної заяви, позивач просив суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, разом з батьком [PERSON], [INFO] року народження. Ухвалою судді від 22.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Відповідач з заявленими позовними вимогами не погодилась та подала до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи яку вказала, що від фактичних подружніх відносин з [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Фактично відносини між сторонами припинено з травня 2015 року, після припинення стосунків з відповідачем позивач матеріальної допомоги на утримання сина не отримувала. З 04.09.2017 року [PERSON]. забрав сина, та позивачу за зустрічним позовом невідомо місце перебування дитини, школу син не відвідує без жодної на те причини, тому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, з матір'ю [PERSON] та відібрати малолітню дитину [PERSON] від батька [PERSON] та передати матері [PERSON]. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження разом з первісним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, щодо зустрічного позову він заперечив, подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що зустрічна позовна заява подана без належних підстав, необґрунтована та не доводить вимог зазначених в ній. Представник позивача [PERSON]. підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити, щодо зустрічного позову вона заперечила, оскільки обмежено право дитини. Відповідач за первісним позовом [PERSON]. в судовому засіданні проти позову заперечувала та підтримала зустрічний позов, який просила задовольнити, оскільки їх малолітньому сину буде краще з матір'ю, а батько дитини її фактично викрав та не дає дозволу на зустріч, вихованням дитини не займається, дитина не відвідує навчальний заклад, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів та органів опіки та піклування. Представник відповідача [PERSON]. заперечила проти первісного позову та підтримала зустрічні позовні вимоги, оскільки вважає що дитині буде краще з батьком, який має постійне місце проживання та роботи. Крім того вважає що в висновках органу опіки та піклування є упереджене ставлення до батька. Третя особа орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання представника не направив, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування та просили винести законне рішення, виходячи з інтересів малолітнього. Представник третьої особи органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання представника не направив, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей, у зв'язку з виробничою необхідністю, також просили при прийнятті рішення врахувати висновок Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) від 26.03.2018 року № 100-4662. Свідок [PERSON]., в судовому засіданні пояснила, що вона подруга відповідача [PERSON]., знає її з 2007 року, щодо конфлікту за місце проживання дитини, вказала, що дитині буде краще проживати з матір'ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона подруга відповідача [PERSON]., їх діти ходили в один клас в школі, вказала, що ніколи не бачила батька дитини, він не займався вихованням сина, вихованням дитини займалась відповідач [PERSON]. Їй також відомо що дитина не відвідує навчальний заклад, в зв'язку з чим не переведена до іншого класу. В судовому засіданні свідок [PERSON]., пояснила суду, що вона є хрещеною матір'ю сина сторін по справі, вказала, що дитина раніше проживала з матір'ю, на час розгляду справи дитину переховує батько - [PERSON]., відповідач [PERSON]. сильно за це переживає. В той час коли свідок працювала нянькою в цій сім'ї, то батько ніколи не займався вихованням сина, не гуляв з дитиною, забезпеченням сім'ї займалась [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьками дитини є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON]. Згідно довідки № 901/1707 від 18.11.2016 року, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця № 901, вбачається, що [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що дитина з дня народження проживала разом з батьками, після припинення спільного проживання батьків з травня 2015 року дитина залишилась проживати з матір'ю. З 04 вересня 2017 року позивач за первісним позовом [PERSON]. без згоди матері забрав малолітнього сина [PERSON]. та створює перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації 26.03.2018 року надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, разом з матір'ю [PERSON]. У висновку зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу. Мають малолітнього сина [PERSON], 2010 року народження. Малолітній [PERSON]., 2010 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Наразі проживає разом з батьком в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] За вказаною адресою працівниками Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 02.08.2017 року проведено обстеження житлово- побутових умов проживання та з'ясовано, що для проживання та виховання малолітнього створено задовільні умови. Для дитини виділено окрему кімнату, спальне місце, шафу для речей, робочий стіл, дитячі речі та одяг. В квартирі наявна побутова техніка для ведення домашнього господарства. Квартира потребує ремонту. З наданих документів вбачається, що батько малолітнього, [PERSON]. працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, працює на посаді арт- директора у ФОП [PERSON]., має самостійний дохід. Відповідно до інформації управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з'ясовано, що малолітній [PERSON], 2010 р.н. не обслуговується в комунальному некомерційному підприємстві « Центр первинної медико - санітарної допомоги №2» Голосіївського району міста Києва. Під час виїзду медичним персоналом за адресою: [ADDRESS] було з'ясовано, що за вказаною адресою проживає інша родина. Мати - [PERSON], фактично проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] cU ; Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2017 р. за адресою проживання матері умови для проживання та виховання дитини створено належним чином. Для дитини облаштована окрема кімната, де є ліжко, меблева стінка для речей та одягу, дитячий куточок для навчання, тумба для білизни. Наявні необхідні речі побуту, одяг, взуття та шкільне приладдя. З наданих документів вбачається, що мати - [PERSON]. працевлаштована, за місцем роботи характеризуються позитивно. Працює на посаді менеджеру з персоналу компанії ТОВ «Правовий консалтинговий центр», має стабільний дохід. Згідно інформації від школи І-Ill ступенів № 108 міста Києва (від 02.10.2017р. №176, 14.11.2016р. №217) [PERSON] навчався з 1 вересня 2016 p., з першого класу, по 27.12.2016 р, брав участь у громадському житті класу, культмасових заходах, у спортивному житті школи. Проте, на уроках був неуважний, робив те, що було цікаво, не мав стійкої уваги. Мати приходила до школи, цікавилась досягненнями учня. Батько не приймав участі у вихованні сина, не цікавився досягненнями дитини, не приводив і не забирав малолітнього. У грудні 2016 р. родина змінила місце мешкання, мати перевела сина до іншого навчального закладу (за місцем проживання). До вересня 2017 року малолітній [PERSON]., 2010 р.н. проживав разом з матір'ю - [PERSON]. З 04.09.2017 p., проте у вересні цього ж року, батько - [PERSON]. забрав сина на прогулянку у матері та не повернув. З того часу, що вбачається з пояснень матері [PERSON]., [PERSON]. створює їй перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON], 2010 р.н. Згідно інформації від спеціалізованої школи І-Ш ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 87 імені О.П. Довженка ( від 12.09.2017р. №130, 03.10.2017р №183, 30.10.2017р. №202 та 16.11.2017р. №220) протягом 2016-2017 н.р. малолітнім опікувалася мати учня, [PERSON], яка приходила до школи та реагувала на звернення педагога та адміністрації школи. Мати приділяла необхідну увагу вихованню сина, відвідувала школу, цікавилась рівнем навчальних досягнень сина. Учень мешкав за адресою, яку надала мати, а саме: [ADDRESS] був завжди охайно вдягненим та систематично відвідував школу. Ситуація змінилася у 2017-2018 н.р. Як стало відомо з пояснень матері, малолітній, станом на 01.10.2017 року мешкає з батьком, [PERSON], який відмовляється повідомити власне місце проживання. Причина - конфлікт з матір'ю дитини. Малолітній [PERSON]. 2010 р.н. з'явився до школи 01 вересня 2017 року, а вже 04 вересня 2017 року був відсутній. З пояснень батька стало відомо, що хлопчик потребував лікарської допомоги, і тому до 15 вересня включно перебував па лікуванні, про що свідчать медичні документи, які надані були батьком малолітнього. З 22 вересня по 10 жовтня 2017 року учень не відвідував школу у зв'язку з медичним обстеженням у лікувальному закладі, у зв'язку з чим батько виявив бажання перевести сипа на індивідуальну форму навчання. Станом на 15 листопада 2017 року, учень не приступив до індивідуального навчання, школу не відвідує. Батько неповнолітнього, [PERSON], не повідомляє місце фактичного проживання дитини і тому школа не може надавати учню освітні послуги. Відповідно до заяви батька, [PERSON]., який вказує, що знайшов навчальний заклад, у якому б зміг навчатись син з врахуванням особливостей стану здоров'я, малолітній буде зарахований до 2 класу ТОВ Центр освіти «Оптіма», з яким від 27.10.2017 р. підписано договір. Відповідно умов цього договору, малолітній буде дистанційно навчатись в 2 класі відповідно до державного стандарту загальнообов'язкової середньої освіти. Адміністрація ТОВ «Центр освіти «Оптіма» ( від 05.12.2017 №318), повідомляє, що неповнолітній [PERSON], 2010 р.н. зарахований до складу учнів 2 класу. У Центрі [PERSON] надаються платні додаткові освітні послуги,зокрема, користування навчально-методичними матеріалами, розробленими згідно з програмами з навчальних предметів 2 класу відповідно до державного стандарту загальної середньої освіти, та онлайн консультування педагогів з 27.10.2017 року. З батьком підписано договір №701 від 27.10.2017 про надання освітньої послуги ТОВ «Центр освіти «Оптіма». Проте заклад освіти не мав можливості виконати свої зобов'язання за договором у повному обсязі, оскільки не отримав документи необхідні для зарахування, а саме: особову справу [PERSON]. Тому дитина не зарахована до складу учнів і договір розірвано 20.11.2017 року. У подальшому надання освітньої послуги малолітньому до тепер надаються на підставі договору № 752 від 21.11.2017р. Згідно інформації від Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації ( від 20.02.2018 №100/09/656 та від 14.03.2018 № 100/09/886 ) психологом проведено бесіду з малолітнім [PERSON], 2010 р.н. За даними, що характеризують конкретно-особові стосунки слід відзначити, що [PERSON] має позитивне ставлення до обох батьків, проте [PERSON] більше орієнтований на себе, задоволення власних потреб в першу чергу. Наявні маніпуляції зі сторони дитини задля отримання бажаного. Батьку рекомендовано створювати умови для дитини, де він зможе спілкуватись з однолітками, навчатись з ними та здобувати новий досвід. Оскільки у [PERSON] виражені агресивні тенденції, рекомендовані також фізичні розвантаження. Також надані рекомендації щодо загального виховання. Основним завданням бесіди, була необхідність з'ясувати факти насилля, яке, зі слів [PERSON]., було вчинені щодо його малолітнього сина, [PERSON]., зі сторони співмешканця його матері, [PERSON]., на ім'я [PERSON]). В ході бесіди з'ясувалось, що дитина багато часу проводила з [PERSON], він вчив його писати, стежив за виконанням уроків, вони мали спільні справи. На прохання матері, [PERSON]., [PERSON] разом з [PERSON] прибирали квартиру. [PERSON] вільно розповідав про своє життя з мамою та [PERSON], про побут та дозвілля. Коли хлопчик почав розповідати про побиття зі сторони [PERSON], то його емоційний стан не змінився. Він продовжував бути в гарному настрої, «в кольорах» та з посмішкою розповідав як бив його [PERSON]. Візуально хлопчик почувався розкуто і ніби хизувався своєю історію побиття. На зауваження батька, [PERSON]., про те, що йому не повірять, якщо він так буде розповідати, [PERSON] заплакав та ствердно продовжував розповідь про побиття. На питання психолога, щодо звернення в поліцію, [PERSON] повідомив, що це було необхідно, щоб виграти суд. У Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. проголошено, що Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до висновку Міського центру дитини Виконавчого органу Київської міської ради № 039 від 06.04.2017 року, враховуючи високий рівень емоційної прихильності [PERSON], як до матері, так і до батька, його емоційно стабільний стан та повноцінний розвиток, з метою попередження впливу травмуючої ситуації на формування особистості дитини, рекомендовано батькам гр. [PERSON]. та гр. [PERSON]. скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань, пов'язаних з вихованням дитини; втановлення стабільного графіку зустрічей батька з сином, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання, інтереси та вікові потреби дитини. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Судом встановлено, що обидві сторони - батьки малолітнього [PERSON]. позитивно характеризуються, мають місце роботи та проживання, дохід, люблять свою дитину, дбають про її здоров'я та розвиток. Враховуючи вищевикладене, а також особисті якості батьків, можливість створення матір'ю дитини належних умов для виховання дитини, її більшу турботу і увагу до дитини, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини та її матері, а також думку органу опіки та піклування, виходячи із найвищих інтересів дитини, аналізуючи кожен аспект відносин до дитини, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає що на даний час проживання малолітнього сина з матір'ю позитивно сприятиме розвитку дитини як психологічному так і фізичному. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про необхідність встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком, позивачем за первісним позовом та його представником, суду всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Крім того, при оцінці таких доводів суд крім іншого приймає до уваги, наявні матеріали справи на підставі яких суд задовольнив зустрічний позов, тому в задоволені первісного позову слід відмовити. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах в частині відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. На підставі викладеного та

Outcome: approved