Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

В грудні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року за підсудністю надійшла цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа: приватний нотаріус Штогріна Наталія Леріївна про встановлення факту постійного проживання з померлою з [PERSON] , яка померла [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , що померла у місті Севастополь. 02.09.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Штогріної Н.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. 02.10.2020 року приватний нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити коло осіб, які постійно проживали разом з померлою, тобто коло осіб, які фактично прийняли спадщину або їх відсутність, що є обов`язковим для визначення кола осіб спадкоємців за законом. [PERSON] постійно проживала до самого моменту смерті за адресою [ADDRESS] , де разом з нею проживав її син [PERSON] . Встановлення факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після матері, оскільки він є єдиним спадкоємцем першої черги. Ухвалою суду від 15.01.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 18.03.2021 року. У судовому засіданні представник заявка заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] проживав разом з матір`ю в м. Севастополі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] проживав разом з матір`ю в м. Севастополі, інших родичів не має. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що на момент смерті [PERSON] з нею проживав її син [PERSON] . Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла у місті Севастополь. З метою прийняття спадщини після померлої матері, [INFO] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Штогріної Н.Л. із заявою про прийняття спадщини. 02.09.2020 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Штогріною Н.Л. було заведено спадкову справу № 134/2020, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.09.2020 року. 02.10.2020 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Штогріною Н.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з матеріалів спадкової справи неможливо встановити коло осіб, які постійно проживали разом з померлою. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Положеннями частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно положень ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що заявник з 03.10.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з копії паспорта померлої [PERSON] , вона з 09.12.1982 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні з обставин справи було допитано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які своїми показами підтвердили, що заявник постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] на момент її смерті. Відповідно до п.2, 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з умовами п.16 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення; нормативно-правовий акт № 5 від 31.03.1995» Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З огляду на те, що встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої матері [PERSON] , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] на момент її смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved