Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

В жовтні 2018 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», третя особа без самостійних вимог Олександрівська сільська рада Лиманського району Одеської області, в якій позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки:5122780200:02:002:1411, шляхом зобов`язання відповідача - Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», код ЄДРПОУ 31185820, забрати декоративну рослинність із цієї земельної ділянки, розібрати огорожу та ворота з металевої сітки. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є приватним власником земельної ділянки [NUMBER] , кадастровий номер: 5122780200:02:002:1411, площею 0,0832 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстацію права власності від 06.03.2018, індексний номер витягу 116372176, номерзапису про право власності 25153859 від 02.03.2018 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5105795282018 від 23.01.2018. Ухвалою суду від 09.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у цивільній справі та визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 02 жовтня 2019 року до Комінтернівського районного суду Одеської області від представника позивача [PERSON] надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначити справу до судового розгляду без його участі. 11 листопада 2020 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. 11 листопада 2020 року на адресу Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його учасні, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. 11.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до судового розгляду по суті. В судове засідання призначене на 11 грудня 2020 року сторони не з`явились. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відзив відповідача на позовну заяву ненаданий без поважних причин, тому спір вирішується за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстацію права власності від 06.03.2018, індексний номер витягу 116372176, номер запису про право власності 25153859 від 02.03.2018 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5105795282018 від 23.01.2018 позивач [PERSON] є приватним власником земельної ділянки, кадастровий номер 5122780200:02:002:1411, площею 0,0832 га за адресом: [ADDRESS] . Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідач незаконно заволодів земельною ділянкою позивача площею 0,0832 га за вищевказаною адресою, засадив її різною декоративною рослинністю, встановив ворота та огорожу з металевої сітки і охорона відповідача не допускає позивача до власної земельної ділянки. У відповіді на адвокатський запит за вих. 1700 від 27.09.2018 Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (вул. Хімічна, 3, м. Одеса, 65031) повідомило про те, що питання щодо земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки № [NUMBER] , на дату відповіді розглядається у справі № 504/1970/14-а за його позовом до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання рішення від 20.12.2013 № 455-VI не чинним. Також зазначено, що земельна ділянка знаходитья у користуванні відповідача та є комунальною власністю Одеської міської ради і остаточно дане питання буде вирішено після закінчення судового процесу. Станом на теперішній час судовий процес у справі № 504/1970/14-а завершений. Однак, питання щодо земельної ділянки № [NUMBER] відповідачем не вирішено. Не погоджуючись з вищевказаною відповіддю відповідача, [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка № [NUMBER] знаходиться у його користування та є комунальною власністю Одеської міської ради. При цьому суд, не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2018 року заборонено вчиняти іншим особам дії, що стосуються земельної ділянки, оскільки ухвалою від 14 травня 2019 року Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/1970/14-а скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 13.04.2018 року № 504/1970/14-а. Відповідно до п. 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005 суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону, зокрема, за приписами ст. 41 Конституцїі Украни ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ч. 2 і 3 ст 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) відшкодування заподіяних збитків; ж) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом або іншими законами України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такий обов`язок сторін прописаний також в ч. 1 ст. 81 цього ж Кодексу, а суд згідно ст. 89 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обстаин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, грунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявний оригінал банківської квитанції 0. 0. 1147871815. 1 від 01.10.2018 про сплату судового збору позивачем в сумі 704.80 грн. та з урахуванням того, що вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір в сумі 704.80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved