Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, просив суд розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на задоволенні зменшених позовних вимог наполягав, просив суд розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія кредитного договору № 5842 від 26.12.2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ренійське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» та [PERSON]; копія іпотечного договору від 26.12.2006р.; розрахунок заборгованості за кредитом станом на 05.12.2013р. (додатки до розрахунку № 1,2,3 до розрахунку); копії банківських повідомлень від 08.05.2012р., 31.08.2012р.; розрахунок заборгованості за кредитом станом на 21.08.2014р. (додатки до розрахунку № 1,2,3,4 до розрахунку); Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0371 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним зобовязанням в розмірі 559 грн. 32 коп., зазначивши, що 26.12.2006 р. із відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5842, згідно із яким позичальнику було надано кредит в розмірі 50000 грн., строком на 5 років, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 26.12.200р. був укладений іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме домоволодіння № 77 по вул. Дунайській у м. Рені Одеської області. Внаслідок цього відповідач отримав у своє розпорядження кредитні кошти та повинен був, згідно умов договору, повернути кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежно виконання взятих на себе зобовязань по зазначеному договору сплатити штрафні санкції. Свої зобовязання за кредитним договором позивач належним чином виконав, надав готівкою кредит відповідачу на споживчі цілі у розмірі 50000 грн., а відповідач (Боржник), тим самим, отримав можливість використовувати кошти на свій розсуд. Проте, у порушення умов кредитного договору, відповідач (Боржник) не виконав належним чином свої зобовязання, в результаті чого має прострочену заборгованість на загальну суму 559 грн. 32 коп., яка складається з: простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.01.2007р. по 21.08.2014р. 400 грн.; пені за прострочені проценти за користування кредитом з 01.08.2013р. по 21.08.2014р. 98 грн. 48 коп.; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.08.2013р. по 21.08.2014р. 60 грн.84 коп. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність банківської установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимоги позивача слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ренійське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк») та [PERSON] 26.12.2006р. був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту (п.п. 3.3 Договору, Додатки № № 1, 2, 3 до Кредитного договору), які позичальник порушив. У забезпеченні виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 26.12.200р. був укладений іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме домоволодіння № 77 по вул. Дунайській у м. Рені Одеської області. Як передбачено п.п. 3.3.1 Договору, позичальник зобовязується точно в строки, обумовлені договором, повернути кредит в сумі 50000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за договором. Згідно до п.1.4 договору, погашення Кредиту здійснюється щомісячно в сумі 834 грн., шляхом внесення готівки до каси банку починаючи з січня 2007р. не пізніше останнього робочого звітного місяця. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктом 4.1.1 Договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Звертаючись до суду позивач як підставу позову зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання належним чином у відповідність до ст. 526 ЦК України, у зв'язку з чим на його думку у відповідача виникла заборгованість, розмір якої зазначено в наданому до суду розрахунку заборгованості, відповідно до якого станом на 21.08.2014р. заборгованість становить: прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 05.05.2011р. по 21.08.2014р. 400 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом з 01.08.2013р. по 21.08.2014р. 98 грн. 48 коп.; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.08.2013р. по 21.08.2014р. 60 грн.84 коп. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що у січні 2012р. сплатив останню суму за кредитом у розмірі 2449 грн. 50 коп., а пізніше ще 680 грн. У березні 2012р. відповідачу зателефонував представник банку й повідомив, що при проведенні останніх розрахунків допущена помилка й він має сплатити ще 42 грн. 76 коп. Відповідач сплатив вказану суму, та був упевнений, що виконав усі зобовязання за договором. Впродовж 2012-2013р.р. він не отримував від банку жодного повідомлення про заборгованість за кредитним договором. Проте, у лютому 2014р. представник банку повідомив його про те, що по кредитному договору утворилась недоїмка у 500 грн. Зазначену суму він сплатив. У червні 2014р. представник банку знов повідомив його, що виникла заборгованість по кредиту у сумі 622 грн. 88 коп., цю суму він сплатив 10.07.2014р. Відповідач вважає, що банк навмисно допускає помилки у розрахунках, так як позовна заява подана до суду ще у січні 2014р., включивши до позовних вимог суму нарахованої пені. Крім того, відповідач вважає необґрунтованим вимоги банку щодо стягнення пені, оскільки спливли строки позовної давності щодо її стягнення. Так, із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5842 від 26.12.2006р. станом на 21.08.2014р., видно, що відповідач щомісячно належним чином виконував свої зобовязання зі сплати основного боргу по кредиту. Відповідач, 29.02.2012р. сплатив останню суму з погашення кредиту у розмірі 42 грн. 76 коп. Як вбачається із загального розрахунку заборгованості станом на 21.08.2014р., відповідачу нарахували пеню за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту та пеню за прострочені проценти за користування кредиту з 01.08.2013р. Однак, упродовж 2012- 2013р.р. на адресу відповідача (Боржника) не були направлені повідомлення з вимогою про погашення боргу за відсотками. В матеріалах справи містяться повідомлення банку на адресу відповідача, в яких жодним чином не вказано про заборгованість відповідача перед банком. Також треба додати, що з вимогами про стягнення заборгованості по кредитному договору позивач звернувся до суду лише у лютому 2014р. Тому, суд бере до уваги, посилання відповідача щодо застосування позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), оскільки відповідно до ч.1ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку банк дізнався про невиконання зобовязання зі сплати відсотків ще у 2012р., а звернувся до суду лише у лютому 2014р., тоді як відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, суд зазначає, що відповідачем протягом 2014р. були сплачені відсотки та комісія за супроводження кредиту у загальному розмірі 1122 грн. 88 коп., про що свідчать квитанції додані до матеріалів справи, тому робить висновок, що прострочені відсотки за користування кредитом відповідач сплатив у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed