Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Виконавчий комітет Крюківської районної ради м.Кременчука як орган опіки та піклування звернувся в суд з позовом до Кременчуцької міської ради про накладення заборони відчудження нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення, що рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.08.2015 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої [PERSON] помер. Рішенням виконавчого комітету Хоминцівської сільської ради Роменського району Сумської області від 22.04.2015 року № 22 [PERSON] влаштована в родину бабусі [PERSON]. Відповідно до архівного обліку КП «Кременчуцьке МБТІ» станом на 28.12.2012 року кімната [ADDRESS] не зареєстрована на праві власності за власником. Згідно довідки ТОВ «Добробит» від 27.05.2015 року за № 1627/32 [PERSON] разом з [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до відповіді Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 23.07.2015 року гуртожиток по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Кременчука Полтавської області, кімната № 124 станом на 23.07.2015 року не приватизована. Захищаючи права та інтереси дітей, які залишилися без батьківського піклування, прохають суд накласти заборону на відчудження нерухомого майна - кімнати [ADDRESS] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Верховний суд України в узагальненні від 11.12.2008 року «Про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, усиновленням, встановленням опіки та піклування над дітьми» зазначив, що вирішення питання щодо забезпечення за дитиною права користування житлом, у якому вона проживала, не є обов'язковим, оскільки право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. В ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинку сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за дітьми, які передані на виховання в дитячий заклад, до опікуна зберігається право користування житловим приміщенням протягом усього часу їх перебування. Оскільки законодавством передбачено право дитини на збереження житла, спір по даній справі відсутній. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» дане питання повинно було вирішуватися судом одночасно при розгляді справи про позбавлення батьківських прав. Крім того, на органи опіки та піклування покладено обов'язок здійснення контролю за розпорядженням майном дітей. Норми ст.177 СК України, ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» виключають можливість вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна дітей без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування. Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону на їх відчудження: за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у житловому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчудження якого накладається заборона. Оскільки право дитини на збереження майна закріплено законодавством України та на органи опіки та піклування покладено обов'язок здійснення контролю за розпорядженням майном дітей, прохають суд в задоволенні позовних вимог виконавчому комітету Крюківської районної ради м.Кременчука відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, прохають суд розглянути справу та прийняти рішення в відсутність їх представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.08.2015 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 6569 від 16.09.2014 року). Рішенням виконавчого комітету Хоминцівської сільської ради Роменського району Сумської області від 22.04.2015 року № 22 [PERSON] влаштована в родину бабусі [PERSON]. Відповідно до архівного обліку КП «Кременчуцьке МБТІ» станом на 28.12.2012 року кімната [ADDRESS] не зареєстрована на праві власності за власником. Згідно довідки ТОВ «Добробит» від 27.05.2015 року за № 1627/32 [PERSON] разом з [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до відповіді Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 23.07.2015 року гуртожиток по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Кременчука Полтавської області, кімната № 124 станом на 23.07.2015 року не приватизована. Частина 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч.3,4 ст. 25 Закону України « Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. В п.3 ч.1 ст.247 та п.2 ч.1 СК України зазначено, що дитина, над якою встановлена опіка або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Уразі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до Закону. Верховний суд України в узагальненні від 11.12.2008 року «Про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, усиновленням, встановленням опіки та піклування над дітьми» вирішення питання щодо забезпечення за дитиною права користування житлом, у якому вона проживала, не є обов'язковим, оскільки право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Інколи суди у своїх рішеннях вирішують питання щодо забезпечення за дитиною зазначеного права. Однак вирішення судом цього питання не є обов'язковим, оскільки право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. В ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинку сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Відповідно до п.4, 5 ст.177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених цим законом. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за дітьми, які передані на виховання в дитячий заклад, до опікуна зберігається право користування житловим приміщенням протягом усього часу їх перебування під опікою. Оскільки законодавством передбачено право дитини на збереження житла, спір по даній справі відсутній, тому суд вважає в задоволенні позовних вимог про накладення заборони на відчудження нерухомого майна - кімнати [ADDRESS] позивачу відмовити.

Outcome: dismissed