Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В вересні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 53554,63 грн. На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 27 лютого 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання послуг, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на 31 липня 2018 року [PERSON] має заборгованість в сумі 53554,63 грн, яку банк просив стягнути з відповідача. Згідно письмового клопотання просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у визначений ухвалою суду пятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали відзиву на позов не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заперечив. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір приєднання, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у відповідності до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши 27 лютого 2013 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.6). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг записано, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, в розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. Судом встановлено, що зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 31 липня 2018 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 53554,63 грн, яка складається з: 3795,20 грн тіло кредиту; 43733,02 грн нараховано відсотків за користування кредитом; 3000,00 грн нараховано пені; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 2526,41 грн штраф (процентна складова) (а.с.4-5). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2013 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (а.с.39). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved