Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів. В позовній заяві вона вказала, що 1 серпня 2015 року набрало законної сили рішення Чортківського районного суду від 21 липня 2015 року про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~500 гривень щомісячно на кожну дитину на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 24 листопада 2014 року до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] взагалі не сплачує аліменти, внаслідок чого станом на 1 грудня 2017 року заборгував 108774,20 гривень. На підставі вимог чинного законодавства позивачка просить стягнути неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 24 листопада 2014 року по 1 грудня 2017 року в сумі 32\~934,19 гривень, а також 640 гривень витрат по сплаті судового збору. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, в заяві, що надійшла до суду від представника позивачки за довіреністю, остання просить проводити судовий розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду від 21 липня 2015 року з [PERSON] стягуються в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 гривень на кожну дитину, починаючи з 24 листопада 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 1 серпня 2015 року. 22 жовтня 2015 року начальником відділу ДВС Чортківського районного управління юстиції розглянута заява про примусове виконання та відкрито виконавче провадження № 48961526 з виконання виконавчого листа № 608/2709/14-ц, виданого 02.10.2015 року Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 гривень на кожну дитину, починаючи з 24 листопада 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Із розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів вбачається, що станом на 1 грудня 2017 року заборгованість [PERSON] становить 108774,20 гривень. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом та особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів як в твердому грошовому виразі, так і в частині доходу (заробітної плати) платника. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] обізнаний щодо наявності рішення суду та виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак їх не сплачує. Тому суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості за несплату аліментів, оскільки останній будучи зобов'язаним в силу закону та рішення суду сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей, даний обов'язок не виконує. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір неустойки за несплату аліментів за період з 24 листопада 2014 року по 1 грудня 2017 року, позивачкою визначений вірно і відповідає вимогам ст. 196 СК України, згідно з якими неустойка стягується в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення залежно від кількості днів у місяці. Така позиція щодо розрахунку неустойки викладена і в постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2696цс15). Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Outcome: approved