Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Відповідачі будучи належним чином сповіщені в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України у судове засідання не зявились, заперечень щодо позову суду не надали. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії довідок Котловинської сільської ради Ренійського району № 1656, 1657 від 26.09.2016р.; копія договору дарування від 09.08.2011р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 76 по вул. жовтнева в с. Котловина Ренійського району. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 76 по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі договору дарування від 09.08.2011р. є власником вищезазначеного будинку, в якій мешкає на сьогоднішній день. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є родичами позивача. Наразі відповідачі значаться зареєстрованими у будинку, але вже більше року фактично у будинку не проживають та не зявляються. Отже, з 2010р. відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації, з реєстраційного обліку не знялись, не є власниками житла, у якому зареєстровані. У звязку із реєстрацією відповідачів на житлоплощі позивача, вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вона, як власник житла, позбавлена можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивача, викладених у позові, відповідачі з 2010р. не мешкають за спірною адресою, вони не являється власниками житла, у якому прописані, в даний час проживають за іншою адресою. Згідно наданих документів, позивач є власником житлового будинку № 76 по вул. Жовтнева в с. Котловина Ренійського району Одеської області, на житлоплощі якого рахуються прописаними відповідачі. Таким чином, відповідачі не проживають у будинку позивача більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, її особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачів на користування ними житлоплощею позивача з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняття їх з реєстраційного обліку.

Outcome: approved