Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

В грудні 2014р. позивачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в особі Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просили суд: - визнати незаконною приватизацію [PERSON] квартири [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду управління житлово - комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 2014р. про передачу з державного житлового фонду у власність [PERSON] вищезазначеної квартири № 36; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 23 травня 2014р. на зазначену вище квартиру № 36 на ім'я [PERSON], видане Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово - комунального господарства Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони були зареєстровані у вищезазначеній квартирі [ADDRESS], в якій крім них був зареєстрованим та проживав [PERSON] Враховуючи те, що позивачі були незаконно визнанні такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, третьою особою [PERSON], який діяв, як представник за довіреністю [PERSON], були здійсненні дії, щодо приватизації зазначеної квартири. Зважаючи на те, що на думку сторони позивачів приватизація відбулась незаконно, вони вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом. Судом, у зв'язку зі смертю третьої особи [PERSON] до участі у справі було залучено його правонаступника [PERSON] В судовому засіданні представники: позивачів, третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених в позові та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача, третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечували, при цьому представник відповідача звертав увагу на те, що приватизація відбулась у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки на час приватизації [PERSON] був єдиною особою, яка проживала та була зареєстрована у спірній квартирі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом позивачі були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Власником особового рахунку за адресою квартири, розпорядження щодо якої позивачі просять визнати незаконною, був [PERSON]./батько чоловіка позивачки [PERSON] та дід позивачки [PERSON] Судом встановлено, що 08 червня 2011р. [PERSON] отримав довіреність за № 1170, посвідчену нотаріусом [PERSON], відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань приватизації квартири під [ADDRESS] Як пояснили в судовому засіданні позивачі, приблизно літом 2012р. [PERSON] змінив вхідні замки у вказаній квартирі і позивачі взагалі не можуть до неї потрапити. 29 листопада 2013р. [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати [PERSON], [PERSON] та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування спірною квартирою та скасувати їх реєстрацію. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014р. зазначений позов [PERSON] було задоволено частково та визнано [PERSON], [PERSON] та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування спірною квартирою. Після того, як позивачі дізнались про скасування їх реєстрації за вказаною адресою, вони звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва. 04 листопада 2014р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва заочне рішення було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. 26 листопада 2014р. провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] було закрито на підставі п. 6) ч. 1 ст. 205 ЦПК України. 26 листопада 2014р. позивачам було поновлено реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №1842 від 23 травня 2014р. (а. с. 80) прохання наймача [PERSON] щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS], було задоволено. Суд вважає дане розпорядження незаконним та таким, що порушує права позивачів, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Як передбачено ч. 2 цієї статті, передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. В судовому засіданні позивачі підтвердили, що протягом не менше ніж десяти років оплату за комунальні послуги здійснювали саме вони, при цьому, останній рік вказана оплата здійснювалася шляхом перерахування безготівкових коштів з їх особистих карткових рахунків. Крім того, відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Статтями 66 та 67 ЖК України передбачено внесення плати за користування житлом та плати за комунальні послуги. Судом встановлено, що позивачі неодноразово звертались до КП «ЖЕК «Золотоустівська» Шевченківської районної у м. Києві ради, органів внутрішніх справ з приводу неможливості користування спірним жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], внаслідок того, що [PERSON], [PERSON] змінили замки на вхідних дверях і не надають позивачам дублікатів ключів від квартири. Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачі є наймачами спірної квартири, зареєстровані в ній та постійно в ній проживають, користуються даною квартирою, а тому кожен з них має право на приватизацію частини спірної квартири, відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він не суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд вважає, що розпорядження про приватизацію порушує цивільні права позивачів, тому приходить до висновку про необхідність визнання його незаконним. Враховуючи те, що судом задоволено вимоги про визнання незаконним розпорядження «Про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS]» №1842 від 23 травня 2014р., а також беручи до уваги положення ст.ст. 16, 21 ЦК України, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог про визнання незаконною приватизації [PERSON] квартири [ADDRESS]. Як і не підлягають задоволенню вимоги позивачів про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності від 23 травня 2014 р. на спірну квартиру, враховуючи, положення ст. 15 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11 ЦПК України, а також, те що Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, в особі Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, є неналежним відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 121,8 грн. кожній.

Outcome: partial