Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], якому на праві власності належав жилий будинок по [ADDRESS]. Після смерті батька він (позивач) звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, де з'ясувалося, що батько залишив заповіт від 14 грудня 2011 року, за яким все своє майно заповів відповідачці по справі [PERSON] Вважав, що на час складення вказаного заповіту батько за станом здоров»я не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, так як з 1995 року страждав психічним захворюванням, з 1 серпня 2005 року йому було встановлено другу групу інвалідності за діагнозом: органічне захворювання головного мозку судинного ґенезу, психоорганічний синдром. Крім того, з грудня 2012 року [PERSON] почував себе погано, поскільки у нього був рак горла і саркома легень, він майже увесь час лежав, постійно знаходився під дією наркотичних засобів. Тому просив визнати заповіт, складений [PERSON] 14 грудня 2011 року та посвідчений секретарем виконкому Пісківської селищної ради, недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що [PERSON], складаючи на її користь заповіт, був повністю дієздатним. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на належний померлому жилий будинок [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи (а.с.8,48) та визнається сторонами. 14 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений та зареєстрований секретарем виконкому Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області за реєстровим № 794, яким все належне йому майно заповів відповідачці по справі [PERSON] (а.с.41). Позивач та відповідачка прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши в шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини відповідні заяви до приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.37,49). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9-10,70-76,192), оглянутих в судовому засіданні амбулаторних медичних карток [PERSON], медичних карт стаціонарного хворого, померлий [PERSON] з 1993 року страждав на дисциркуляторну енцефалопатію з наявністю судомних нападів, лівосторонньої пірамідної недостатності з вестибулярним порушенням, інтелектуально-мнестичним зниженням, вегето-судинною дистонією за гіпертонічним типом, з 1 серпня 2005 року йому було встановлено другу групу інвалідності з діагнозом: органічне захворювання головного мозку судинного ґенезу, психоорганічний синдром. Згідно акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 46ц від 10 липня 2013 року, проведеної експертною комісією відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», [PERSON] під час складання та підписання заповіту 14 грудня 2011 року страждав на слабоумство внаслідок епілепсії і не міг за своїм психічним станом розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними (а.с.145-146). Такий же висновок про неможливість [PERSON] за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання та підписання заповіту 14 грудня 2011 року було надано і повторно проведеною Київським міським центром судово-психіатричних експертиз 8 січня 2014 року судово-психіатричною експертизою (а.с.184-187). Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та або не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] на момент складання ним оспорюваного заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то суд вважає, що його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі, а тому спірний заповіт необхідно визнати недійсним.

Outcome: approved