Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 15.05.2008 року між позивачем та Відповідачем - 1 по справі укладений кредитний договір № 0423/08/19-Z, згідно якого позивач надав Відповідачу - 1 кредит на споживчі потреби у сумі 11 000 доларів США, строком по 14.05.2018 року, зі сплатою 13,5 % річних. (а.с.12-13 ). 14 листопада 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 0423/08/19-Z від 15.05.2008 року, за умовами якої була встановлена плата за користування кредиту в розмірі 17 % річних. (а.с. 14) 11 жовтня 2010 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 2 до договору кредиту № 0423/08/19-Z від 15.05.2008 року, за умовами якого були внесені зміни в частині розрахункового рахунку на який необхідно перераховувати кредитні кошти. (а.с. 15). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит Відповідачу -1 в сумі 11 000,00 доларів США. Але Відповідач -1 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість Відповідача - 1, відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту, станом на 12.03.2018 року становить 8 102,50 доларів США, що еквівалентно 211 426,25 грн., з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 117 595,01 грн., поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 6 158,17 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 85 393,77 грн., поточна сума заборгованості за нарахованими процентами- 2 279,31 грн. (а.с. 30-33) Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 червня 2014 року № 49 почато ліквідацію ПАТ «Банк форум» з 16 червня 2014 року та з 29.05.2018 року рішенням № 1497 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» призначено [PERSON]. (а.с. 7,9) Відповідач [PERSON] не виконував свої зобов'язання належним чином і за ним наявна заборгованість по кредитному договору. 15.05.2008 року між позивачем та відповідачем № 3 було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № 0423/08/19-Z/S-2 від 15.05.2008 року. (а.с. 17) Відповідно до договору поруки від 15.05.2008 року № 0423/08/19-Z/S-2 Відповідач - 3 зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. (а.с. 16). 15.05.2008 року між позивачем та відповідачем - 2 було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № 0423/08/19-Z/S-3 від 15.05.2008 року. (а.с. 19) Відповідно до договору поруки від 15.05.2008 року № 0423/08/19-Z/S-3 Відповідач - 2 зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. (а.с. 18). У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором банком 22.03.2018 року на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань. та запропоновано на протязі 7 робочих днів з дня отримання вимоги сплатити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. (а.с. 23,24,25) Вказані листи відповідачі отримали 06.04.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 27,28,29) Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час звернення до суду) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Як вбачається з договору поруки дія цього договору припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором або якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимогу до поручителя. При цьому, відповідно до умов кредитного договору банк 22 березня 2018 року направив позичальнику та поручителям вимогу про повне дострокове погашення кредиту заборгованості по кредитному договору, протягом семи календарних днів від дати направлення вимоги, отже своєю вимогою про дострокове погашення банк змінив термін дії кредитного договору та виконання основного зобов'язання за договором, яке позичальник зобов'язаний був виконати та повністю погасити заборгованість по кредиту до 29 березня 2018 року, тобто згідно до ст. 559 Цивільного кодексу України саме з цього часу у позивача виникало право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителів в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, а з позовом банк звернувся в серпні 2018 року в межах шестимісячного строку. Крім того, такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-10цс14), за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання. У зв'язку з цим, доводи представника відповідачів про те, що строк виконання основного зобов'язання настав в березні 2014 року та банк протягом шести місяців з цієї дати мав право пред'явити вимогу до поручителя, не відповідає умовам кредитного договору та договору поруки, нормам чинного законодавства, оскільки строк настання основного зобов'язання встановлений кредитним договором. Доводи представника відповідачів про те, що оскільки банк не повідомив відповідачів про ліквідацію відділення та не повідомив нові платіжні реквізити, у зв'язку з чим позивач своїми діями сам перешкоджав своєчасному виконанню зобов'язань Відповідача - 1, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не береться до уваги, оскільки відповідачем суду взагалі не надано доказів відносно того, що з 2014 року відповідач намагався сплатити заборгованість та вчиняв будь - які дії по сплаті заборгованості по кредитному договору. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 171,39 грн. в рівних частках по 1 057 грн. 13 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved