Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутова О.М. про визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування державної реєстрації права власності. В позовній заяві вона зазначила, що [INFO] року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Вона є спадкоємцем за законом. На момент смерті матері вона проживала з нею однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємницею всього майна останньої, де б воно не знаходилось та з чого би не складалось, згідно закону. [INFO] року помер її дідусь по лінії матері [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Спадкоємцем була її мати [PERSON], яка дорученням від 01.11.2000 року вона довірила своєму брату [PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS], оформити її спадкові права на майно, яке залишилось після смерті її батька, [PERSON]. Вона була впевнена, що мати отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON], так як вона з мамою часто приїжджали до дідусевої хати у с. Злотники, Теребовлянського району, обробляли город, займалися благоустроєм земельної ділянки, доглядали за будинком. Однак приблизно у вересні цього року під час чергових відвідин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Тернопільської області вона побачила, що там змінені замки, двері та вільного доступу до будинку вона не мала. Через деякий час вона дізналася, що такі зміни у вищезгаданому будинку зробив рідний брат її матері, її дядько, [PERSON]. На звернення до нього про причини його дій він пояснив, що у липні 2016 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що у нього є усі необхідні документи, а оскільки власником цього майна є він один, то нікого допускати до будинку він не буде. На підтвердження своїх дій надав копії документів, які посвідчують його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] [PERSON], діючи обманним шляхом, не оформив спадщину, що залишилася після смерті дідуся, на її матір, а оформив на себе. На підставі даних правовстановлюючих документів [PERSON] вважає себе власником успадкованого будинку. Вона вважає такі дії [PERSON] незаконними та такими, що порушують її спадкові права. Така обставина змушує звернутися до суду про захист свого порушеного права. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в суд від неї надійшла заява, в якій вона вказує, що не має можливості з'явитися до суду через велику зайнятість за місцем постійної роботи., просить справу розглядати без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, складу суду довіряє. Її представник [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 28 липня 2016 року державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. у спадковій справі №213/2016, зареєстроване в реєстрі №593, видане на спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], померлого [PERSON] [INFO] року, виданого на ім'я [PERSON], [INFO], та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], на ім'я [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього поступив відзив, в якій він вказує, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] Спадкоєцями після смерті батька є він, [PERSON], та його сестра [PERSON]. 01.11.2000 року [PERSON] довірила йому оформити її спадкові права на майно, яке залишилось після смерті їхнього батька, [PERSON], однак він цього не зробив, а у червні 2016 року звернувся із заявою до Державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори про отримання спадщини та 28.07.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] Тернопільської області. Він хоче, щоб та частка спадщини після смерті батька, яка повинна була належати йому сестрі перейшла до [PERSON] Просить позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, судовий розгляд даної справи провести за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутова О.М. в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, про слухання справи за її відсутності, з позовними вимогами не погоджується. Нею надана копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в м. Підгайці Бережанського району Тернопільської області, зараз проживає [ADDRESS], про що свідчить паспортні дані. Її батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON] м. Підгайці Підгаєцького району Тернопільської області, про що 14 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції у Тернопільській області зроблено відповідний актовий запис №40 та видане свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] є спадкоємцем за законом. На момент смерті матері вона проживала з нею однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємницею всього майна останньої, де б воно не знаходилось та з чого би не складалось, згідно закону. [INFO] року помер батько матері позивачки, дід [PERSON], [PERSON] в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, про що 08 лютого 2000 року сільською радою с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області та видане свідоцтво про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] 06 лютого 1997 року в місті Підгайці Тернопільської області [PERSON], який мешкав в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, який належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, заповів [PERSON] та [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] своїм дорученням від 01.11.2000 року довірила своєму брату [PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS], оформити її спадкові права на майно, яке залишилось після смерті її батька, [PERSON]. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, про що 04 грудня 2003 року виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області складено актовий запис за №35. 20 травня 2016 року [PERSON] подав заяву в Теребовлянську державну нотаріальну контору, в якій вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON], [INFO] року, в селі Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з : житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Спадкоємців передбачених ст. 535 Цивільного кодексу України немає. Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував. Спадкоємці за заповітом, посвідченим Підгайчицькою державною нотаріальною конторою Тернопільської області від 06 лютого 1997 року: [PERSON], [PERSON] в Теребовлянську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини не подавали. Вказане вище майно він фактично прийняв у встановлений законом строк та просив видати свідоцтво про право па спадщину за законом. 28 липня 2016 року в м. Теребовля Тернопільської області [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 20 вересня 1989 року, на підставі рішення виконкому від 27 квітня 1989 року за №19, зареєстрованого в Тернопільському бюро технічної інвентаризації 20 вересня 1989 року за №251 в книзі 4. Позивачка була впевнена, що мати [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON], так як вона з мамою часто приїжджали до дідусевої хати у с. Злотники, Теребовлянського району, обробляли город, займалися благоустроєм земельної ділянки, доглядали за будинком. Однак приблизно у вересні цього року під час чергових відвідин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Тернопільської області вона побачила, що там змінені замки, двері та вільного доступу до будинку вона не мала. Через деякий час [PERSON] дізналася, що такі зміни у вищезгаданому будинку зробив рідний брат матері, її дядько, [PERSON]. На звернення до нього про причини його дій він пояснив, що у липні 2016 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що у нього є усі необхідні документи, а оскільки власником цього майна є він один, то нікого допускати до будинку він не буде. На підтвердження своїх дій надав копії документів, які посвідчують його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу України кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до положень Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Спадкування, відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України , спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 27 постанови №7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не Дише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Мати позивачки [PERSON] після смерті батька надала відповідачу [PERSON] доручення щодо оформлення спадкових прав на неї після смерті їх батька [PERSON], що свідчить про те, що вона вступила в фактичне управління спадковим майно, проте відповідач доручення не виконав, а отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на своє ім'я. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, та задовольнити позовні вимоги, визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом.

Outcome: approved