Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, заперечень не надала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач на заявлених вимогах наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 15.04.2000р.; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про право на спадщину від 04.12.1962р.; копія договору дарування від 07.05.1973р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 51 по вул. Південна в м. Рені Одеської області; копія списку про перейменування домоволодінь у м. Рені; копія постанови нотаріуса від 01.11.2016р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копія звіту про проведення незалежної оцінки житлового будинку. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є сином померлої 15.04.2000р. [PERSON] За життя матері позивача належав житловий будинок, розташований по вул. Південна, № 51 в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.1962р. та договору дарування від 07.05.1973р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок. Спадкоємцем першої черги за законом є її син позивач [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Незважаючи на це, він прийняв спадщину фактичним мешканням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим оскільки з постанови нотаріуса від 01.11.2016р. вбачається, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому питання про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла 15.04.2000р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а його син [PERSON] фактично прийняв спадщину після її смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Він юридично не прийняв спадщину, але управляє та володіє майном померлої матері [PERSON], тобто він фактично прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері знайшло своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на житловий будинок.

Outcome: approved