Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, розмір аліментів не оспорював, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі. Позивачка [PERSON] на задоволенні позову (уточнених позовних вимог) наполягала, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб сторін; копії паспортів сторін; копії свідоцтв про народження доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] ; копія довідки про склад сім`ї позивачки; довідка з міста роботи відповідача та про його доходи. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходів з відповідача щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON] , далі - в розмірі ј частини заробітку (доходу) - до досягнення повноліття донькою [PERSON] . Як зазначила позивачка, відповідач є батьком дітей, після розпаду сім`ї сторони будь-яких стосунків не підтримують, мешкають окремо. Відповідач матеріально доньок не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов`язаний це робити. В даний час діти знаходяться на утриманні позивачки, мешкають разом із нею та її батьками. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, тому виникла необхідність у стягненні їх у примусовому порядку. Позивачка займається вихованням дітей, їхнім утриманням, вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки він працює та отримує заробітну плату. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти - доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народилися у шлюбі сторін, їхнім батьком зареєстрований [PERSON] , відповідач у справі. Після розпаду сім`ї неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей. Як стверджує позивачка, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей офіційно не надає, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачена можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, участь в утриманні своїх дітей у примусовому порядку за ним не закріплена, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно у примусовому порядку стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вищевказаних вимог позивачка звернулася до суду і просила остаточно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно - до досягнення повноліття донькою [PERSON] , далі по ј частині - до досягнення повноліття донькою [PERSON] . Відповідач у справі свого аліментного обов`язку щодо утримання дітей не оспорює. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За таких обставин, оцінюючи матеріальний стан сторін ( і позивачка і відповідач працюють, отримують зарплатню), їх сімейний стан (відповідач мешкає окремо від дітей, дітей від іншого шлюбу не має; позивачка мешкає разом із дітьми, які потребують догляду, опіки, являються дітьми шкільного віку), суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] і [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, - до досягнення повноліття донькою [PERSON] , далі - в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно - до досягнення повноліття донькою [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, беручи до уваги те, що позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила провести стягнення аліментних виплат не з дати подачі позову до суду , а з 01.07.2019р., і відповідач погодився із цим, суд присуджує стягнення аліментів з 01.07.2019 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд стягує з нього в порядку ст. 141 ЦК України судовий збір.

Outcome: approved