Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, 01 грудня 2015 року звернувся в суд з позовом в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Посилався на те, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але не дбають про здоровя дітей, ухиляються від медичних оглядів, діти голодні, брудні, одягнуті не по сезону. Вказував, що батьки не працюють, є наркотично залежними особами, а невиконання ними батьківських обовязків має систематичний характер. Також позивач посилався на те, що 25 листопада 2015 року на засіданні виконавчого комітету було прийняте рішення про негайне відібрання дітей. В своїй позовній заяві просив суд відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Просив відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Також просив суд передати малолітніх органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування та представники третьої особи повністю підтримали вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували. Вважають, що представники органу опіки та піклування та соціальні служби мають до них упереджене ставлення, а вони в свою чергу забезпечили малолітнім дітям всі належні умови для розвитку та виховання. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, думку прокурора, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є матірю малолітніх дітей, але згідно з заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2010 року позбавлена батьківських праві відносно [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обовязки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. \~ Нормами ст. 170 ЦПК України також передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При цьому згідно з ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Як встановлено дослідженими в справі доказами, рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25 листопада 2015 року № 5 рекомендовано виконавчому комітету Київської районної ради, як органу опіки та піклування провести чергове засідання та розглянути питання про негайне відібрання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у батьків. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 25 листопада 2015 року № 332, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Дослідженими в справі доказами встановлено наявність підстав, передбачених ст. 170 СК України для такого негайного відібрання дітей від батьків, та обґрунтованість відповідного рішення органу опіки та піклування. Зокрема встановлено, що [PERSON], [INFO], мати якої [PERSON] позбавлена щодо неї батьківських прав, станом на час прийняття рішення про негайне відібрання дітей постійно проживала з відповідачами по справі в [ADDRESS]. Також встановлено та не заперечувалося відповідачами, що зазначена квартира не є постійним місцем проживання відповідачів, які постійно змінюють своє фактичне місцезнаходження. В даній квартирі на час відібрання дітей було відсутнє окреме спальне місце для малолітнього [PERSON], [INFO], в житловому приміщенні було не придбано, брудно, відчутно запах тютюну, що свідчить про неналежні санітарні умови. Діти не були забезпечені належним одягом та харчуванням. Малолітня [PERSON], [INFO], дошкільний навчальний заклад та/чи школу не відвідує, у неї не сформовані санітарні і культурно-гігієнічні навички, до шкоди не підготовлена. [PERSON] емоційно неврівноважена, має місце відхилення від норми соціально прийнятої поведінки. Щодо малолітнього [PERSON], [INFO], має місце ухилення батьків від обовязкового педіатричного огляду, огляду фахівців та проведення профілактичних щеплень, відповідачі не дотримувалися рекомендацій медичних працівників та не зявлялися за запрошення до медичних закладів. Результатом таких дій відповідачів є соціально-педагогічна занедбаність рівня розвитку малолітнього [PERSON], [INFO], розвиток якого не відповідає його віковим особливостям. При цьому як відповідач [PERSON], так і відповідач [PERSON] не мають постійного місця проживання, не працюють, таким чином, не мають офіційних засобів до існування. Надаючи заперечення з приводу позовних вимог органу опіки та піклування в судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] не змогли пояснити суду джерела доходів для свого існування, при цьому відповідач [PERSON] є особою, яка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 181-1 КпАП України заняття проституцією. [PERSON], будучи позбавлена за рішенням суду батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], на час вирішення даної справи не вживала жодних заходів для відновлення своїх батьківських прав. Дослідженими в справі доказами також встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON], уникають співпраці з соціальними працівниками, відмовляються від соціального супроводу. Посилання [PERSON] в судовому засіданні про те, що малолітня [PERSON], [INFO], відвідувала Центр розвитку дитини спростовується повідомленням Полтавського міського центру соціальних служб про те, що малолітня [PERSON] до занять в Центрі не приступила. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про те, що має місце ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, при цьому залишення дітей у них було небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Тому рішення органу опіки та піклування про негайне відібрання дітей з подальшим зверненням до суду з відповідним позовом є таким, що прийняте в інтересах дітей. При вирішенні справи судом також враховується та обставина, що на час ухвалення судового рішення відповідачами не було усунуто обставини, які слугувати підставами для відібрання дітей. Зокрема, як встановлено судом, згідно з рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25 листопада 2015 року виконком як орган опіки та піклування зобовязав відповідачів [PERSON] та [PERSON] винайняти житло на тривалий термін та належним чином оформити договір оренди, працевлаштуватися або стати на облік в Полтавському міському центрі зайнятості, звернутися до Полтавського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з приводу соціального супроводу сімї. Жодного із зобовязань відповідачі станом на час вирішення справи не виконали. Зокрема, як встановлено судом, як відповідач [PERSON], так і відповідач [PERSON]В, не працюють, на обліку з Полтавському міському центрі зайнятості не перебувають. Відповідачі не вжили заходів для належного оформлення договору оренди житла, [PERSON] взагалі не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, а відповідач [PERSON] не має документів, що посвідчують його особу (паспорта громадянина України). Твердження відповідачів про те, що зверталися до Полтавського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з приводу соціального супроводу сімї не підтверджено жодними доказами. Крім того, з часу відібрання дітей, відповідачі жодного разу не відвідали малолітнього [PERSON], [INFO], вся турбота про нього обмежилася телефонними дзвінками до будинку дитини. Тому, приймаючи до уваги інтереси малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, та відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Дітей необхідно передати органу опіки та піклування для залучення до сімейних форм виховання, або, як виключення, для поміщення до інтернатного закладу. При ухваленні рішення судом враховується та обставина, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, застосування якого в даному випадку є передчасним, в даному випадку є надія на відновлення нормальних, здорових стосунків відповідачів та малолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відібрання дитини від батьків тісно пов'язане з питанням про матеріальне утримання батьками своєї дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину не має виключень. Тому у звязку з задоволенням позовним вимог в частині відібрання дітей без позбавлення відповідачів батьківських прав суд приходить до висновку про стягнення з них аліментів на утримання дітей. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з часу предявлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді в частині задоволених позовних вимог щодо відібрання дітей та стягнення аліментів, з кожного в розмірі по 1102,40 грн.

Outcome: approved