Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили розглянути справу в попередньому судовому засіданні без їхньої участі. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду від 26.03.2002р.; копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.11.2001р.; копія технічного паспорту на квартиру; копія довідки КО «ЖКС Ренійської міської ради»; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 27.12.2013р. № 180 «Про присвоєння статусу житлового будинку квартирі та окремої поштової адреси»; копія домової книги із відомостями про прописку позивача. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначивши, що 23.11.2001р. між ним та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а він купив квартиру [ADDRESS] за 1500 грн. За № 103-01 договір було зареєстровано Ренійською філією Бесарабської товарної біржі. На підставі даного договору право власності на квартиру було зареєстроване у Ренійському БТІ. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення технічної документації на квартиру, позивачу було роз'яснено, що він, як власник нерухомого майна, має право користуватися та володіти житлом, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, не може розпорядитися ним. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцям обумовлену суму, продавці передали документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконав поточний ремонт, разом із сім'єю перейшов мешкати за цією адресою, прописалася там - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Крім того, рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради від 27.12.2013р. № 180 вищевказаній квартирі було присвоєно статус житлового будинку із окремою поштовою адресою - [ADDRESS]. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, в ч.2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, позивачу - об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу не приймаються відповідачами, оскільки потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачів щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру (у нинішній час - на житловий будинок) за позивачем.

Outcome: approved