Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

В жовтні 2018 року до суду з позовом звернувся позивач АТ «ПриватБанк», в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 37922,67 грн. за кредитним договором № б/н від 29.07.2010 року та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 29.07.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 31.08.2018 року виникла заборгованість у розмірі 37922,67 грн., яка складається з наступного: 1720,55 грн. - заборгованість за кредитом; 33220,09 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом; 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також, штрафи - 500,00 грн (фіксована частина ), 17882,03 грн .(процентна складова). 19.10.2018 року прийнято до розгляду судом даний позов та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення ( викликом ) сторін. 04.02.2019 року судом було постановлено ухвалу, якою надано позивачу строк до 18.03.2019 року для усунення недоліків позовної заяви. 19.02.2019 року в порядку виконання ухвали суду від 04.02.2019 року позивачем направлено відповідну заяву та додатки до неї. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. З огляду на вказане, суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе постановити ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Встановлено, що 29.07.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкет-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON], підписуючи Анкету-заяву фактично погодився на те, що підписана заява разом із запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання своєчасно не виконав та не повернув банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж ним здійснено 26.11.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором/а.с.6/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за договором № б/н від 29.07.2010 року становить у розмірі 37922,67 грн., з яких : 1720,55 грн. - заборгованість за кредитом; 33220,09 грн..- заборгованість по процентах за користування кредитом; 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також, штрафи - 500,00 грн (фіксована частина, 17882,03 (процентна складова) /а.с.5-6/. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків: Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме кредитного договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У встановлений договорам та законом термін, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків не приймав. Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. За таких обставин, суд стягує з відповідача нараховану суму тіла кредиту в розмірі 1720,35 грн. Проте, також встановлено, що кредитний договір припинив свою дію у вересні 2017 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка /а.с.78/. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.08.2018 року /а.с.5-6/ та наданої позивачем в порядку усунення недоліків позовної заяви виписки про деталі банківських операцій, позивач продовжив нараховувати відсотки після припинення договору, тобто до 31.08.2018 року. Таким чином, враховуючи, що оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит), суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення нарахованих відсотків. Так, суд стягує 14620,67 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом ( 33220,09 грн. - 18599,42 грн.) за період з 29.07.2010 року по 30.09.2017 року. Саме до такого висновку дійшла ВП Верховного суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). Крім цього, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення . У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 206/931/16-ц провадження № 61-3056ск18. Тому, з метою уникнення подвійної відповідальності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих штрафів : 500,00 грн (фіксована частина), 17882,03 (процентна складова) За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вище викладеного суд задовольняє позов частково. Зокрема, стягує з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у загальній сумі 17041,22 грн., яка складається з наступного: 1720,55 грн - заборгованість за кредитом, 14620,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за пенею. В решті позовних вимог суд відмовляє. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial