Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29 липня 2015 року в с.Чулаківка, Голопристанського району по вул.Дорожній з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що належить ФГ «Аделаїда» з яким [PERSON] перебував в трудових відносинах, сталася дорожньо-транспортна пригода з транспортним засобом «Nissan JUKE», р.н. [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача було серйозно пошкоджено. Згідно звіту про оцінку автомобіля вартість матеріального збитку складає 246236 грн. Крім того, позивач поніс витрати в розмірі 1000 грн. на визначення розміру збитку та послуги евакуатора в розмірі 5412 грн. Всього сума шкоди, заподіяна в наслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 252648 грн. 52 коп. Оскільки належний ФГ «Аделаїда» транспортний засіб було застраховано ПрАТ СК «Провідна», в кінці вересня 2015 року позивач отримав страхову виплату в розмірі 49500 грн. Розмір відшкодування, перерахованого страховою компанією, не покрив розмір завданих збитків, тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 203148 грн. 52 коп. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа та її представник просили задовольнити позовні вимоги позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, що 29.07.2015 року о 11:40 год. в с.Чулаківка по вул.Дорожна, Голопристанського району Херсонської області з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль [NUMBER], належний на праві власності позивачеві [PERSON], який ним керував. Згідно матеріалів справи автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] належить ФГ «Аделаїда». Обставини, при яких сталася дорожньо-транспортна подія, і вина [PERSON] у зіткненні транспортних засобів встановлена та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2015 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 6 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. При цьому відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Так, судом встановлено що [PERSON] з 01.01.2009 року по 02.11.2015 року перебував в трудових відносинах з ФГ «Аделаїда», що підтверджується наказом №16-к від 01.01.2009 року, згідно якого [PERSON] прийнятий на роботу трактористом. Згідно наказу № 67-к від 02.11.2015 року звільнений з роботи за ст.40 п.4 КЗпПУ. Як пояснив в судовому засіданні допитаний в якості свідка третя особа по справі [PERSON] транспортний засіб «ЗАЗ 110307-42», д.н. [NUMBER] був йому переданий керуючим підприємством [PERSON] за усною домовленістю з яким [PERSON] використовував даний транспортний засіб для виконання поїздок до місця роботи. Вказану обставину підтвердив і допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] Також, [PERSON] пояснив, що використовував автомобіль крім поїздок до місця роботи й для виконання своїх безпосередніх трудових обовязків, зокрема того дня за вказівкою агронома [PERSON] він поїхав в с.Чулаківка забрати зі складу ФГ «Аделаїда» необхідні запчастини і по дорозі туди сталася дорожньо-транспортна пригода. Такі ж пояснення надавав [PERSON] при складенні працівниками ДАІ протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є агрономом ФГ «Аделаїда» пояснив, що в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не виконував своїх трудових обовязків, оскільки ніякої усної вказівки щодо необхідності забрати зі складу запчастини він йому не надавав. Проте, до таких пояснень свідка [PERSON] суд ставиться критично, оскільки даний свідок є працівником підприємства і його пояснення спростовуються наведеними та дослідженими судом вище поясненнями свідка [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює в ФГ «Аделаїда» механізатором, того дня трактор на якому працює [PERSON] не працював, роботи не проводились, можливо він і їздив за запчастинами на нього. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Будь-яких доказів, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, що належить ФГ «Аделаїда», матеріали справи не містять. Таким чином, встановлені вище обставини дають підстави вважати, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та ФГ «Аделаїда» перебували у трудових відносинах, а день, час і місце скоєння ДТП, свідчать про те, що [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду під час виконання ним трудових обов'язків. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків, то завдана позивачу матеріальна шкода повинна бути відшкодована ФГ «Аделаїда» з яким [PERSON] перебував у трудових відносинах. Згідно з висновком спеціаліста, викладеному у Звіті про оцінку автомобіля [NUMBER] від 06.08.2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON] (свідоцтво №5933 від 29.10.2007 року) вартість завданого власнику автомобіля [PERSON] матеріального збитку складає 246236 грн. 52 коп. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені додаткові витрати за послуги евакуатора в розмірі 5412 грн. (а.с.41) та витрати за визначення вартості завданого матеріального збитку в розмірі 1000 грн. (а.с.14). Всього сума шкоди, заподіяна в наслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 252648 грн. 52 коп. Зважаючи на те, що учасниками процесу сума спричиненої джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди не оспорювалася, суд бере її за основу при вирішенні даного спору. Як вбачається із повідомлення про виплату від 23.09.2015 року, позивач отримав страхову виплату в розмірі 49500 грн., оскільки належний ФГ «Аделаїда» транспортний засіб було застраховано ПрАТ СК «Провідна» (а.с.46). Отримання страхової виплати в судовому засіданні позивач підтвердив. Зважаючи на те, що страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої з вини [PERSON], який на момент вчинення ДТП знаходився в трудових відносинах з ФГ «Аделаїда», різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 196736 грн. 52 коп. (246236 грн. 52 коп. - 49500 грн. = 196736 грн. 52 коп.), а також понесені позивачем додаткові витрати за послуги евакуатора в розмірі 5412 грн. та витрати та витрати за визначення вартості завданого матеріального збитку в розмірі 1000 грн., а всього - 203148 грн. 52 коп., в порядкуст.ст.1172, 1194 ЦК України, підлягає стягненню з ФГ «Аделаїда». На підставі викладеного,

Outcome: approved