Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 5800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язався сплачувати комісію у розмірі 3% від суми операції. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 24417 гривень 52 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 5780 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 15048 гривень 59 копійок, комісії - у розмірі 1950 гривень, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1138 гривень 93 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1218 гривень. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився. Надав до суду клопотання, в якому зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що у 2013 році він втратив паспорт. Жодного кредиту в ПАТ КБ «ПриватБанк» він не брав, кредитні договори не підписував та грошові кошти не отримував. Крім цього, зазначив, що на час укладення договору від [INFO] він досяг 45-річного віку, а тому до паспорта громадянина України було вклеєно нову фотокартку. Тоді як в матеріалах справи міститься копія паспорта, виданого на його ім'я, без другої фотокартки, а тому на час укладення договору вказаний паспорт був недійсним. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні пред'явленого позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 5800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Крім цього, за користування платіжною карткою, а саме: зняття грошових коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] зобов'язався сплачувати комісію у розмірі 3% від суми операції. Вказані обставин підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.5), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6-7), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Як вбачається з письмового розрахунку заборгованості станом на 26 листопада 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 24417 гривень 52 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 5780 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 15048 гривень 59 копійок, комісії - у розмірі 1950 гривень, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1138 гривень 93 копійок (а.с.4). За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримував, оскільки паспорт громадянина України, виданий на його ім'я був ним втрачений у 2013 році. До того ж на момент укладення кредитного договору, а саме [INFO], що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриваБанк», паспорт серії [NUMBER], виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 18 червня 1996 року, був недійсним. Вказана обставина підтверджується наступним. У відповідності до п.8 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Крім цього, як вбачається з листа начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області Трищецького Я.Я. №17/2769 від 13 квітня 2016 року, у відповідь на запит суду, громадянину [PERSON] було проведено вклеювання фотокартки при досягненні 45-річного віку Бориспільським РВ УДМС України в Київській області [INFO] (а.с.53). Так, на момент укладення кредитного договору, тобто [INFO], [PERSON] вже виповнилось 45 років, тому до його паспорта мала бути вклеєна нова фотокартка. Тоді як вбачається з копії паспорта, яка міститься в матеріалах цивільної справи, на третій сторінці паспорта відсутня відповідна фотокартка (а.с.33). Згідно з положенням ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За вказаних обставин справи, позивачем не надано доказів, які б свідчили про укладення [INFO] кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та отримання останнім грошових коштів у кредит. Тому, суд приходить до висновку, що кредитний договір був укладений від імені [PERSON] невідомою особою. Відповідач [PERSON] не був учасником спірного правочину, у нього не було волевиявлення на його укладення, а тому вказаний договір не створює юридичних наслідків для відповідача. Зважаючи на вказане, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 10 грудня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1218 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed