Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 01 липня 2021 року. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року у справі відкрито спрощене провадження з призначенням судового засідання з повідомленням сторін. На призначену дату судового розгляду сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву позов визнав, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Рішення суду ухвалено 09 серпня 2021 року за відсутності сторін. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтуванні позову позивач [PERSON] вказує, що 17 жовтня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , який народився [INFO] . Стосунки між подружжям погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві позов визнав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 жовтня 2014 року. Від шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , який народився [INFO] . Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності з частиною першою статті 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, позов необхідно задовольнити. Питання розподілу судових витрат. Позивач сплатила 700 гривень на професійну правничу допомогу при підготовці позову та 908 гривень судового збору при поданні позовної заяви. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Відповідач не заперечив розмір витрат позивача на правничу допомогу. Позивачем з цього приводу подано договір про надання правничої допомоги адвокатом, акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решта 50 відсотків та витрати за професійну правничу допомогу - стягнути з відповідача у користь позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved