Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири [ADDRESS] в сумі 22561,37 грн, нарахованої за період з 01.06.2003 по 30.09.2013 р включно і не сплачених добровільно. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що відповідачам надавались послуги з централізованого теплопостачання, однак ті не сплачували їх у строки, встановлені п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. В видачі судового наказу відмовлено через наявність спору про право (пропущений строк позовної давності). За клопотання представника позивача до участі в справі співвідповідачем ухвалою суду залучено [PERSON] До початку судового засідання представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала повністю, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, заяв або клопотань не надала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, в межах строку позовної давності, який просили застосувати. Утворення заборгованості пояснили нестачею грошових коштів. Судом встановлено, що відповідачам належить на праві власності по ? частині квартири за адресою: [ADDRESS] внаслідок її приватизації в 1993 році та відповідачу [PERSON] належить ще ? її частина на підставі договору дарування від 23.02.1995. Всі відповідачі, незалежно від місця фактичного проживання, згідно ст.ст. 322,360 ЦК України повинні нести тягар утримання майна, брати участь в витратах на утримання майна відповідно до своєї частки. Позивач надавав послуги теплопостачання на вищевказаний будинок, в тому числі і в квартиру відповідачів, що підтверджено дослідженими судом щорічними актами на підключення/відключення опалення будинку, складеними представниками позивача та ОСББ в спірний період. Тобто, позивач у даному випадку, є виробником послуг і, згідно законодавства, діяв на підставі договору, укладеному з виконавцем послуг, ОСББ. На відповідача [PERSON] оформлений особовий рахунок, що свідчить про фактичне укладення договору, і ці обставини підтверджуються копіями особового рахунку. Отже, відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання за зазначеною адресою. Відносини з приводу теплопостачання фізичним особам регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 1268 від 31.10.2007 року). Відповідно до ст..13, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст..1,19,24 Закону України «Про теплопостачання», п.п. 7,23,30 Правил користування тепловою енергією, затв. Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач - фізична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, зобов'язаний щомісяця, до 20 числа наступного за розрахунковим, здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію. Плата за надані послуги нарахована, виходячи з діючих тарифів та площі квартири. Згідно копії особового рахунку заборгованість за надані послуги за період 1 червня 2003 року по 30 вересня 2013 року включно складає 19744,89 (22561,37 - 2816,48 -вхідне сальдо на 01.06.2003) грн, а за період з 1 грудня 2010 року по 30 вересня 2013 року - 8975,12 грн (22561,37 - 13586,25 - вхідне сальдо на 1 грудня 2010 року). Платежі не здійснювались. При вирішенні питання про застосування строку позовної давності, про який заявлено відповідачами, суд виходить з наступного. Згідно ст.. 257 ЦК України строк позовної давності встановлюється у 3 роки. Згідно ст..264 ЦК України строк давності переривається у разі вчинення боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. У такому разі строк давності починається спочатку. Протягом останніх трьох років до дати звернення до суду з позовом відповідачі не вчиняли дій, які б свідчили про визнання ними свого боргу. Таким чином, у справі наявні законні підстави для застосування строку позовної давності. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право поновленню шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги пропорційно долі кожного з них у власності в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial