Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачі на задоволенні своїх позовних вимог наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 13.11.2005р.; копія заповіту [PERSON] складеного 16.09.2005р. на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2002р.; копії сертифікатів на право на земельну частку (пай); копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Рассвет», серії ОД-ХХ № 02424, вид. [PERSON]; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району від 18.09.2007р.; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.04.2006р.; копія витягу зі спадкового реєстру від 19.09.2007р.; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району від 02.10.2007р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок № 7, по вул. Фрунзе, в с. Плавні Ренійського району; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.10.2005р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] у справі є сином, а [PERSON] є невісткою нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належали: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Фрунзе, № 7, в с. Плавні, Ренійського району; право на земельну частку (пай) розміром 3,61 га, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107361; на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 02424 від 14.06.2002р. - майновий пай члена КСП «Рассвет»; право власності на майновий пай члена КСП «Рассвет», на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2002р.; право на земельну частку (пай) розміром 3,61 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2002р. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 16.09.2005р. залишив заповіт на імя своїх дітей - [PERSON], [PERSON], а саме заповідав право на земельну частку (пай) розміром 3,61 га своїй донці [PERSON], а інше майно [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачі (як спадкоємці за заповітом) звернулись до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. За зверненням позивачів нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, майновий пай та земельні частки (паї), як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Вони у передбачений законом строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважаються такими, що її прийняли. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки їх воля, як спадкоємців за заповітом, була виражена у їх діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності, у звязку із чим в даний час позивачі вимушені звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на житловий будинок, майновий пай з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved