Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Третя особа - Ренійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) МЮУ будь-яких заперечень, додаткових заяв не надала, просила розглянути справу без участі її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини - доньки [PERSON] , [INFO] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.09.2019р. про розірвання шлюбу між сторонами. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, діючий через свого представника - [PERSON] , звернувся до суду із позовом, яким оспорює своє батьківство щодо неповнолітньої дитини - дівчинки [PERSON] , [INFO] , та просить виключити з актового запису про народження дитини запис про нього, як батька, зазначивши, що з 2012р. він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі та спільно мешкав із нею однією сім`єю. У зареєстрованому шлюбі сторін в них народилося двоє дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося, з 2018 року вони стали мешкати окремо, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.09.2019р. шлюб між подружжям було розірвано. [INFO], тобто вже після розірвання шлюбу, відповідачка народила доньку [PERSON] . При народженні цієї дитини, так як вона народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, на підставі ч. 2 ст. 122 СК України в актовому запису у відомостях про батька було зазначено, що позивач є її батьком. Насправді позивач не є біологічним батьком дівчинки [PERSON] , оскільки з 2018р. він не підтримував сімейні стосунки із відповідачкою, тому і кровного споріднення із дитиною він не має. Відповідачка не оспорює того факту, що позивач не є рідним батьком дитини, однак у досудовому порядку це питання вирішити неможливо. У зв`язку із ситуацією, що склалася, на підставі вимог ч. 1 ст. 136 СК України позивач звернувся до суду із відповідним позовом, який просить задовольнити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє належне підтвердження, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122,124,126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що він не є батьком даної дитини, про що не заперечує і відповідачка, а отже має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно-правових відносин. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved