Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач вказав, що 1 вересня 2009 року він дав в борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 16 000 доларів США, про що відповідач написав власноручно розписку, і які він зобов'язувався повернути до 1 листопада 2009 року. 30 квітня 2010 року Чортківським районним судом було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] в його користь 16 000 доларів США, що в еквіваленті становить 127 824 гривні і таку суму 7 жовтня 2014 року відповідач йому повернув. Оскільки на час повернення коштів змінився офіційний курс гривні щодо долара США, то в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 79 696 гривень різниці, яка виникла в результаті зміни офіційного курсу гривні станом на день платежу, а саме: на 7 жовтня 2014 року. В ході судового розгляду позивач неодноразово змінював та доповнював позовні вимоги, і в заяві від 11 грудня 2015 року просив стягнути з [PERSON] 80 713 гривень 72 копійки, з яких 15\~145,86 гривень -- 3 % річних, 31\~442,71 гривень інфляційних нарахувань та 34\~125,15 гривень процентів за користування чужими грошовими коштами. З заяви від 18 листопада 2015 року вбачається, що розрахунок таких сум зроблено за період з 20 жовтня 2010 року по 6 жовтня 2014 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав кошти в сумі 16\~000 доларів США та зобовязався повернути зазначену суму до 1 листопада 2009 року, проте вказаний обовязок [PERSON] не виконав. Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та з [PERSON] в користь позивача стягнуто борг в сумі 16\~ 000 доларів США, що в еквіваленті становить 127\~ 824 гривні. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2010 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, резолютивну частину рішення суду в частині стягнення грошових коштів викладено в наступній редакції: Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 127\~ 824 гривні боргу, що еквівалентно 16\~ 000 доларів США. З заяви позивача від 7 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач сплатив йому борг в сумі 127 824 гривні. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 Цивільного кодексу України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Така правова позиція зазначена в постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року, справа № 6-369цс15. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки позивач звернуся в суд з позовом 15 жовтня 2014 року і в ході розгляду цього позову відповідно до вимог ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України змінив предмет та підставу позову, подавши суду заяву про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та процентів, то в межах строку позовної давності його позовні вимоги слід задовольнити за період з 15 жовтня 2011 року. Так як відповідач повернув борг 7 жовтня 2014 року, то розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та процентів слід проводити за період з 15 жовтня 2011 року по 6 жовтня 2014 року. За вказаний період 3% річних буде становити (127824 гривень х 3% х 1087 днів : 365 днів) 11 420 гривень 11 копійок. Інфляційні втрати за цей період будуть становити ((127 824 гривні х 100% х 100.1% х 100.2% х 100.2% х 100.2% х 100.3% х 100% х 99.7% х 99.7% х 99.8% х 99.7% х 100.1% х 100 % х 99.9% х 100.2% х 100.2% х 99.9% х 100% х 100% х 100.1% х 100% х 99.9% х 99,3% х 100% х 100.4% х 100.2% х 100.5% х 100.2% х 100.6% х 102.2% х 103.3% х 103.8% х 101% х 100.4% х 100.8% х 102.9%) -127 824 гривні) 21 568 гривень 28 копійок. Проценти за цей же період будуть становити: 127 824 гривні х (7,75% : 365 днів х 159 днів) = 4 268 гривень 04 копійки за період з 15 жовтня 2011 року по 22 березня 2012 року; 127 824 гривні х (7,0% : 365 днів х 507 днів) = 12 313 гривень 29 копійок за період з 23 березня 2012 року по 12 серпня 2013 року; 127 824 гривні х (6,5% : 365 днів х 245 днів) = 1 252 гривень 67 копійок за період з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року; 127 824 гривні х (9,5% : 365 днів х 93 днів) = 3 090 гривень 78 копійок за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року; 127 824 гривні х (12,5% : 365 днів х 82 днів) = 3 563 гривень 73 копійок за період з 17 липня 2014 року по 6 жовтня 2014 року. Загальна сума процентів становитиме 24 488 гривень 51 копійку (4268,04+12313,29+1252,67+3090,78+3563,73). У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в загальній сумі 57 476 гривень 90 копійок, що становить 71,2% від суми позову 80 713 гривень 72 копійки (57 476,90 х 100% : 80 713,72), а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 574 гривні 69 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору (807,15 х 71,2% : 100%).

Outcome: partial