Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № 14.13641 від 16.10.2007 року [PERSON] 16.10.2007 року отримав кредит у розмірі 350 000 грн. на термін до 16.10.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.04.2014 року має заборгованість -914 969,09 грн., яка складається з наступного: - 261803,18 грн. - заборгованість за кредитом; - 466199,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 186966,87 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованість віднімається сума у розмірі 459173, 52 грн., яка була задоволена судовим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2011 року з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Різниця становить 455795,57 грн. - 250 грн. - штраф (фіксована частина); - 22789,78 грн. - (процентна складова); В забезпечення виконання зобов'язання за договором 14.13641 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки з поручителями [PERSON], [PERSON] Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором 14.13641. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором 478825,35 та судові витрати у розмірі 3654 грн. Представник позивача Пшенична К.О. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надав суду заяву від відповідача [PERSON], в якій відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності, так як з 29.05.2009 року, жодного разу не погашався кредит. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про час та місце були повідомлені своєчасно та належним чином. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він вказав, що проти позову заперечує, так як він у добровільному позасудовому порядку надав банку заставні автотранспортні засоби згідно договору застави автотранспорту № 14.14.13641/2 від 16.10.2007 року, а також повноваження щодо їх реалізації. В процесі реалізації заставних автотранспортних засобів позивач 08.10.2013 року та 05.11.2013 року на свій розсуд визначився з ціною, а отримані від реалізації кошти спрямував на погашення споживчого кредиту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Судом встановлено, що 14.13641 від 16.10.2007 року [PERSON] 16.10.2007 року отримав кредит у розмірі 350 000 грн. на термін до 16.10.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.04.2014 року має заборгованість - 914 969,09 грн., яка складається з наступного: - 261803,18 грн. - заборгованість за кредитом; - 466199,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 186966,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованість віднімається сума у розмірі 459173, 52 грн., яка була задоволена судовим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2011 року з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Різниця становить 455795,57 грн. - 250 грн. - штраф (фіксована частина); - 22789,78 грн. - (процентна складова); В забезпечення виконання зобов'язання за договором 14.13641 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки з поручителями [PERSON], [PERSON] Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором 14.13641. Згідно зі ст.ст.256,257 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно з ч.3 ст.254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст.267 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Після 29.05.2009 року відповідач [PERSON] кредит не погашав взагалі. У той час з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся до суду лише 14.05.2014 року, тобто після спливу позовної давності. Частинами 3,4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено особою у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed