Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] з 27.07.2015 по 31.08.2015 отримала стоматологічні послуги у позивача, вартістю 3 710,00 грн., що підтверджується історією хвороби № 138. З вказаної вартості стоматологічних послуг позивачем було сплачено лише 100,00 грн., що підтверджується відповідним записом в історії її хвороби № 138, а також показаннями свідка [PERSON], дослідженими у судовому засіданні 27.04.2016. 27.11.2015 позивач направив відповідачу претензію про повернення суми боргу в розмірі 3 710,00 грн. у строк до 15.12.2015, яку відповідач отримав 01.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обовязку. Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 901 ЦК України договір про надання послуг є складним зобовязанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобовязань: по- перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку: по-друге, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець мас право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч. 1), боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). Відповідно до частини першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з вищенаведених обставин справи та не заперечувалося позивачем у судовому засіданні, відповідач частково оплатив отримані послуги в сумі 100,00 грн., у звязку з чим сума основного боргу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 3 710,00 100,00 = 3 610,00 грн. Наведені в позовній заяві розрахунки суми 3 % річних та інфляційних втрат суд визнає частково необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що обовязок відповідача з оплати отриманих ним медичних послуг виник саме 31.08.2015, натомість в позовній заяві зазначено про те, що позивач неодноразово погоджувався надати відповідачу відстрочку оплати наданих медичних послуг. За таких обставин суд, з огляду на вищезазначені приписи ст. 530 ЦК України, виходить з того, що обовязок відповідача з виконання зобовязання виник з моменту предявлення позивачем вимоги, а саме із зазначеної ним в претензії дати 15.12.2015, отже у семиденний строк з цієї дати, тобто до 22.12.2015, відповідач мав сплатити позивачу суму боргу в розмірі 3 610,00 грн. Таким чином, розмір 3% річних за період з 23.12.2015 по 12.02.2016 (52 дні) становить: (3610/100*3)/365*52 = 15,43 грн. Розмір інфляційних втрат за цей період становить: 3610,00*100,9% = 3642,49 3610,00 грн. = 32,49 грн. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 3 610,00 + 15,43 + 32,49 = 3 657,92 грн., отже позов підлягає частковому задоволенню на зазначену суму. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви додано квитанцію від 12.02.2016 № 0.0.503915637.1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., а також квитанцію від 12.02.2016 № 0.0.503916754.1, якою підтверджується сплата позивачем послуг на правову допомогу в розмірі 350,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 3 657,92 грн., що становить 91,82 % від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 551,20 грн. х 91,82 % = 506,11 грн. (судовий збір) та 350,00 грн. х 91,82 % = 321,37 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial