Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 20.11.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/4691870, відповідно до умов Полісу ліміт відповідальності Страхової компанії за шкоду заподіяну майну -50000 грн. 11.02.2014 року о 14.00 годині по вул. Чекістів в м. Запоріжжя, відбулася дорожньо транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Фольцаген» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу « «Рено» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в наслідок ДТП автомобіль ««Рено» д.н. [NUMBER] був механічно пошкоджений, та його власнику завдано матеріальних збитків. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована Страховою компанією «АХА Страхування», яка здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування на суму 1833.00 грн. та 458.60 грн., а всього 2291,60 грн. Страхова компанія «АХА Страхування» звернулася до позивача з регресною вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, та на виконання цієї вимоги ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь Страхової компанії «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 2291 (дві тисячі двісті дев*яносто одна) грн.. 84 коп. Посилаючись на Закон України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з*явився, поштою надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, наполягав на задоволенні позовної заяви в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. За вказаною адресою проживання [PERSON] були направлені судова повістка, позовна заява з додатками,які були вручені відповідачу 16.10.2015 року. Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавала,таким чином не повідомляла про необхідність направляти судові повістки за місцем її перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 11.02.2014 року о 14-00 \~год. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», держномер АР 3949 СІ, по вул. Чекистів в м. Запоріжжі при маневруванні ліворуч не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено», держномер АР 2035 СВ, під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутньому напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2014 року [PERSON] було визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху та скоєнні ДТП, про що надано відповідну копію. На час розгляду справи постанова в адміністративній справі відповідачем не оскаржена, відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та нічим не спростована. В результаті ДТП автомобіль «Рено» д.н. [NUMBER] отримав ряд механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована Страховою компанією «АХА Страхування», яка здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування на суму 1833.00 грн. та 458.60 грн., згідно Страхового акту № 1.001.14.02376/VESKO6071, Страхового акту № 1.001.14.02376/VESKO6071. Страхова компанія «АХА Страхування» звернулася до позивача з регресною вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, та на виконання цієї вимоги ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь Страхової компанії «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 2291 (дві тисячі двісті дев*яносто одна) грн.. 60 коп., про що надано відповідні копії. Позивачем було відшкодовано шкоду завдану в розмірі 2 291 грн. 60 коп., про що надано копію платіжного доручення про перерахування суми відшкодування завданої шкоди. Згідно п. 33.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Позивачем було направлено на адресу позивача досудову вимогу № 151 від 12.05.2015 року, щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу на суму 2\~291, 60 грн., однак відповідач добровільно не відшкодував вказану суму. За змістом п. 38.1. ґ Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Оскільки ДТП сталося 11.02.2014 року, а відповідач протягом трьох днів не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, суму страхового відшкодування позивачу не сплатив, з відповідача в порядку регресу підлягає стягненню сума страхового відшкодування. Згідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виплатив страхове відшкодування та на підставі ст. 1191 ЦК України, отримав право вимоги (регресу)до особи, відповідальної за збитки. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по оплаті судового збору.

Outcome: approved