Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Відповідач [PERSON] обставини, викладені в позовній заяві та позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] , на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на ім`я [PERSON] та і/н; копія договору купівлі продажу від 06.004.2011р.; копія договору дарування від 21.01.1994р.; копія будинкової книги; копія витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 09.03.2011р.; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку; копія розписки від 30.01.2009р.; інформація про курс валют станом на 30.01.2009р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки нерухомого майна; копія витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінки земельної ділянки від 11.02.20019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулась до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що на підставі договору дарування від 21.01.1994р. № 204, відповідачу належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Право власності за відповідачем зареєстроване належним чином. Позивач є рідною дочкою відповідача та прописана у вказаному будинку з 03.10.1990р., тобто проживає у будинку на протязі 28 років. Так, між сторонами з 2008р. існує домовленість, про те, що позивач здійснює фінансування покупки квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зобов`язалась переоформити своє речове право стосовно житлового будинку. Позивач на виконання усної домовленості яка існувала раніше, передала обумовлену суму та відповідач здійснила покупку квартири. У лютому 2009р. відповідач виїхала із будинку та стала мешкати у придбаній квартирі. Позивач усе своє життя проживає та зареєстрована у вказаному будинку, відкрито та безперервно володіє усім будинком, доглядає за його технічним станом, робив поточний ремонт, сплачує комунальні платежі тощо, по теперішній час. Отже, позивач, як фактичний власник спірного житлового будинку, більше десяти років постійно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, доглядає та стежить за його технічним станом, проводив поточний ремонт, сплачує комунальні платежі, тощо, та продовжує здійснювати вказані дії по теперішній час. Крім того, враховуючи сімейні відносини, позивач навіть провела процедуру відводу земельної ділянки, на якій розташований будинок, так 17.08.2010р. був отриманий державний акт. За весь час володіння позивачем нерухомим спірним майном, як добросовісним набувачем, відповідачка, як власник вищевказаного будинку, не витребувала у позивача, вказане нерухоме майно, вимог щодо повернення нерухомості не висувала, відповідач у будинку фактично не проживає, знаходиться на постійне проживання у квартирі. У зв`язку із вищевикладеними обставинами позивач вважає, що має всі підстави для визнання за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , оскільки більше десяти років продовжує добросовісно, відкрито і безперервно володіти належною відповідачці нерухомістю, яка є предметом спору, слідкує за технічним станом та несе витрати у зв`язку із утриманням житлового будинку, як фактичний власник усієї нерухомості, що підтверджується відповідними доказами, по теперішній час, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на належний відповідачці вищевказаний житловий будинок. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном\~протягом десяти\~ років або рухомим\~майном -\~протягом п`яти\~років,\~ набуває\~право власності\~на це\~майно (набувальна\~давність),\~ якщо\~ інше\~ не\~встановлено цим\~Кодексом. Право\~власності на\~ нерухоме\~ майно,\~ що\~ підлягає\~ державній\~реєстрації,\~ виникає\~ за\~ набувальною\~давністю з\~моменту державної\~реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із\~ч.\~4\~ст.\~344\~ЦК України\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно,\~транспортні засоби,\~цінні папери\~набувається за\~рішенням суду. За ч.\~1,\~3\~ст.\~397\~ЦК України\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з матеріалів справи та наданих доказів, на підставі договору дарування від 21.01.1994р. № 204, відповідачу належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , який зареєстрований за нею згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідачка більше 10 років тому виїхала на постійне проживання в інше жиле приміщення. Позивач усе своє життя проживає та зареєстрована у вказаному будинку, відкрито та безперервно володіє усім будинком, доглядає за його технічним станом, робила поточний ремонт, сплачує комунальні платежі тощо, по теперішній час. Отже, позивач, як фактичний власник спірного житлового будинку, більше десяти років постійно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, доглядає та стежить за його технічним станом, проводить поточний ремонт, сплачує комунальні платежі, тощо, та продовжує здійснювати вказані дії по теперішній час, оформила земельну ділянку, тощо. За весь час володіння позивачем нерухомим спірним майном, як добросовісним набувачем, відповідачка, як власник вищевказаного будинку, інші правонаступники власника жодного разу не витребували у позивача, вказане нерухоме майно, вимог щодо повернення нерухомості не висували, відповідачка у будинку фактично не проживає, знаходиться на постійне проживання в іншій квартирі. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем вищевказаним житловим будинком є добросовісним (позивач добросовісно, відкрито і безперервно фактично володіє належним відповідачу на праві власності спірним будинком, більше десяти років, та продовжує вчиняти вказані дії по теперішній час), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником нерухомого майна, сплачує комунальні платежі за утримання будинку, проводив поточний ремонт, користується житлом на власний розсуд та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , який de jure належить відповідачці, однак яким добросовісно, цілком з законних підстав, заволоділа позивач, внаслідок вищевказаних обставин, які знайшли своє підтвердження під час судового засідання, таким чином, суд вважає, що позивач набув право власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved