Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заяви про прийняття спадщини [PERSON] від 26.01.2016р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копія договору купівлі - продажу від 06.07.2006р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2006р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копія довідки КП «РБТІ» від 23.09.2016р.; копія договору купівлі - продажу земельної ділянки від 31.08.2015р.; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2015р.; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.09.2016р.; копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.09.2016р.; копія довідки АТ «Райфайзен Банк Аваль» від 17.11.2016р.; копія довідки АБ «Укргазбанк» про курс долару США станом на 09.12.2016р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є дружиною [PERSON] померлого [INFO]. За життя йому належало: ? частина квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 06.07.2006р.; земельна ділянка площею 0,0402 га, розташована по [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу 31.08.2015р.; банківські вклади які знаходяться в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є сторони по справі: дружина - позивач [PERSON] та матір - відповідач [PERSON] Так, у встановлений законодавством строк ніхто їх спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, на момент смерті [PERSON] позивач мешкала із ним, після його смерті залишились проживати у квартирі, а отже прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач [PERSON] на спадщину після смерті сина не претендує, не заперечує, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на її ім'я. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об'єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] не вчинила ніяких дій щодо прийняття спадщини після смерті сина та не заперечує, щоб позивач оформила право власності на спадкове майно на її ім'я. Так, позивач у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак на момент смерті [PERSON] мешкала разом із ним, отже вважається такою, що прийняла її фактично. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не мала змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктами набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved