Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня її звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач не бере участь в утриманні їхньої дитини. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи, та зазначив в цій заяві, що просить відмовити в задоволенні позову позивача, оскільки він регулярно надає матеріальну допомогу дитині в розмірі 2000,00 грн., й на теперішній час не отримує велику заробітну плату. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 08 листопада 2003 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 344, та від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач в адресованій суду своїй письмовій заяві, з дати подачі нею даного позову до суду відповідач не виділяє кошти на утримання їх сина. В свою чергу відповідач стверджує, що регулярно надає кошти на утримання сина у розмірі 2000,00 грн., про що він зазначив в своїй адресованій суду письмовій заяві, але доказів на підтвердження цих своїх доводів не надав суду, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Як вбачається з наданої позивачем суду довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за № 326/15-53-17-07 від 06.04.2015 року, вона перебуває на обліку як фізична особа-підприємець в ДПІ у Приморському районі м. Одеси та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, й сума її доходу за 2014 рік складає 35000,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач отримує достатньо коштів, оскільки має постійне місце роботи в ТОВ ПТК «Шабо», а відповідач не спростував ці доводи позивача та не надав суду доказів щодо своїх заробітків (доходів). Крім того, сторони не надали суду доказів стосовно того чи мають вони інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який може надавати дитині таку допомогу. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved