Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], терміном на два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказав на те, що [INFO] помер її батько. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На момент смерті батька вона доглядала за своєю тяжко хворою матір'ю - [PERSON], яка хворіла на невиліковну хворобу: аденокарцинома сигмовидного відділу товстого кишківника (печінка, селезінка, хребет). У зв'язку з прогресуванням хвороби її мати з вересня 2017 року була прикута до ліжка і потребувала постійного догляду та медичних маніпуляцій, що виконувались нею. [INFO] в результаті тяжкої невиліковної хвороби її матір [PERSON] померла. Крім того, вона має сина [PERSON], що народився [INFO] і якому на момент смерті її батька і тяжкої хвороби мами не виповнився ще і рік. [PERSON] до липня 2018 року перебував на грудному годуванні і також потребував багато її часу і вона не мала можливості залишати його. Також з січня 2018 року вона була вагітна, вагітність проходила важко і після смерті мами на ґрунті психологічної травми (на протязі трьох місяців вона втратила обох батьків) вона знаходилась у важкому психологічному стані і практично не мала можливості виходити з дому. 28 червня 2018 року вона втратила дитину на 21 тижні вагітності. Вказані обставини стали об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо здійснення дій, необхідних для прийняття нею спадщини в межах передбаченого законом строку. 17 липня 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Першої дніпровської нотаріальної контори Дудіної О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті її батька але державний нотаріус 28 серпня 2018 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки мною пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. На думку позивача, зазначені вище обставини, як то тяжка хвороба і смерть мами, важка вагітність, що закінчилась втратою плоду та наявність грудної дитини, є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини. У зв'язку з вищевказаним, вона була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача і просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При цьому, зазначив, що вказані позивачем обставини не є поважними для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть Серії [NUMBER], виданим 03.11.2017 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2038 від 03.11.2017 року (а.с.6). Після смерті [PERSON], померлого [INFO], відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, серед іншого, складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.7-8). Позивач є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про її народження Серії [NUMBER], виданим 20.07.1979 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с.9), і свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 29.05.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно якого після укладання шлюбу вона змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» (а.с.12). Ще за свого життя, а саме 28 жовтня 1999 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. і зареєстрований в реєстрі за № 4397, в якому зробив заповідальне розпорядження, а саме: усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті заповів своїй донці [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі вищевказаного, позивач звернулася до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO]. На підставі її заяви була заведена відповідна спадкова справа за № 468/2018, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи. Інші заяви до Першої дніпровської державної нотаріальної контори після [PERSON], померлого [INFO], не надходили. Проте, 28 серпня 2018 року державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Дудіною О.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки з моменту відкриття спадщини минув шестимісячний строк, визначений ст. 1272 ЦК України, для прийняття спадщини і рекомендовано їй звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно же до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з вищевказаним, позивач звернулася до суду і просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], терміном на два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, зважаючи на положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом було встановлено, що позивач дійсно з поважних причин не змогла звернутися у встановлений Законом строк до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, у зв'язку з наступними підставами. Перш за все судом встановлено, що позивач є рідною дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача Серії [NUMBER], виданим 20.07.1979 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська (а.с.9), і свідоцтвом про одруження її матері Серії [NUMBER], виданим 27.01.2001 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, згідно якого після укладання шлюбу вона змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» (а.с.17). Згідно наданих суду медичних документів, зокрема виписки з амбулаторної карти [PERSON], випливає, що у період з вересня 2017 року вона тяжко хворіла (прогресивно погіршувався стан її здоров'я внаслідок захворювання) на аденокарциному сигмовидного відділу товстого кишківника (печінка, селезінка, хребет), у зв'язку з чим хвора потребувала постійного догляду (а.с.15). [INFO], тобто через майже три місяці після смерті батька позивача, померла також її мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER], виданим 29.01.2018 року Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 73 від 29.01.2018 року (а.с.16). Таким чином, на протязі усього лише трьох неповних місяців позивач втратила обох своїх батьків, що саме по собі є тяжкою втратою для будь-якої людини, і не потребує доказуванню та обставина, що людина в такому випадку відчуває сильний стрет, занепокоєння і пригнічений стан. Окрім всього вищевказаного, судом також встановлено, що станом на момент смерті своєї матері позивач була вагітною, але дитину втратила на 21 тижні вагітності, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби № 681/393, виданим гінекологічним відділенням № 2 КЗ «ДОПЦС» ДОР (а.с.18). Тобто, з зазначеного вище випливає, що позивач втратила не тільки обох батьків, а ще й дитину, якою була вагітна. При всьому цьому, позивач також має малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER], виданим 24.12.2016 року Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, якому на момент смерті батька позивача не виповнилося ще й року, а на момент смерті її матері йому виповнилося лише трохи одного року, при тому, що грудна дитина потребує особливої уваги і догляду. У зв'язку з усім вищезазначеним, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька, а твердження представника відповідача суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки враховуючи ступінь перенесених позивачем душевних хвилювань і страждань внаслідок втрати трьох близьких осіб, з яких двоє - це батьки, і одна - ненароджена дитина, вона об'єктивно не могла вирішувати питання щодо прийняття спадщини. Тим більше, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, що закріплено й в основному Законі України - Конституції, зокрема в статті 8. Положеннями зазначеної статті також встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Тому, з урахуванням принципу верховенства права, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, які знайшли повне своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], терміном на два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved