Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду звернулась [PERSON] з зазначеним вище позовом. В своїй позовній заяві стверджувала, що з 17.08.2007 року по 02.08.12 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - 2008 року народження яка після розірвання шлюбу за судовим рішенням мешкає разом з позивачкою. Під час шлюбу сторони придбали автомобіль ВОЛЬВО д/н [NUMBER] вартість якого на теперішній час складає 50000 грн.; газову плиту АРДО вартість якої складає 3500 грн.; пральну машину ИНДЕЗИТ вартість якої складає 1800 грн.; двоспальне ліжко вартість якого складає 3500 грн.; багатофункціональний пристрій НР вартість якого складає 1900 грн. , а усього спільно було придбано майна вартість якого складає 60700 грн. Прохає розподілити зазначене майно між сторонами залишивши його в натурі відповідачу стягнувши на її користь ? його вартості. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала прохаючи в порядку розподілу спільного майна визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВОЛЬВО д/н [NUMBER], виділити відповідачу газову плиту, пральну машину, двоспальне ліжко та багатофункціональний пристрій забов*язавши сплатити їй грошову компенсацію в розмірі 30350 грн. Відповідач до судового засідання з'явився, позов не визнав зазначивши що все перелічене позивачкою майно спільно під час шлюбу сторонам не придбалось. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2007 року по 02.08.12 рік ( с.с. 5, 4). Матеріалами справи встановлено що 29.10.2009 року, під час перебування в шлюбі, [PERSON] придбав автомобіль ВОЛЬВО, 1993 року випуску ( с.с.42). Згідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними згідно до ст. 71 СК України. 29.05.12 року, під час перебування сторін в шлюбі, автомобіль ВОЛЬВО д/н [NUMBER] було продано [PERSON] (с.с. 43-44). Позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль задоволенню не підлягають оскільки власником автомобілю на теперішній час є інша людина, а позов не містить вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобілю від 29.05.12 року, що з огляду на правила диспозитивності судового розгляду перешкоджають суду визнавати зазначений автомобіль предметом розподілу спільного майна подружжя. На підтвердження придбання під час шлюбу сторонами переліченого в позові майна, позивачка посилається на пояснення свідків та фотоматеріали з зображеннями на них спільно придбаних речей. Зазначені докази суд сприймає критично з огляду на те що зазначені свідки є або батьками позивачки або особами що безпосередньо не були присутні при придбанні спірних речей і не обізнані про вартість спірного майна та про походження коштів на його придбання. Згідно до роз'яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 19.09.91 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд погоджується з запереченнями відповідача стосовно недоведеності належними доказами [PERSON] як дійсної вартості спірного майна так беззаперечного факту його придбання сторонами під час шлюбу що з огляду на вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України є обов'язком позивача. На підставі викладеного позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed