Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В грудні 2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму індексації аліментів у розмірі 10531 гривень; зобов'язати [PERSON] брати участь у додаткових витратах на дитину [PERSON], в частині навчання, шляхом сплати ним щорічно 50% вартості освітньої послуги, у відповідності до договору №15.090 «Про надання освітніх послуг»; врахувати витрати позивача [PERSON], які пов'язані з оплатою судового збору, при розподілі судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі, що складає 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2011 року. Станом на сьогоднішній день позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (до трьох років), не працює, з 01 вересня 2012 року є студентом заочної форми навчання у ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди», на утриманні має непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON] Єдиним джерелом доходів на існування, проживання родини є лише заробітна плата чоловіка [PERSON], який крім родини утримує своїх непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON] та сина від першого шлюбу [PERSON] Донька [PERSON] з 01 вересня 2015 року є студенткою денної форми навчання Київського кооперативного інституту бізнесу і права, де загальна вартість навчання становить 20400 гривень. Крім того, кожного дня донька потребує грошові кошти на проїзд на навчання, харчування, культурно-масові, оздоровчо-профілактичні та інші заходи. Тому, суми аліментів, яку сплачує відповідач у розмірі 1000 гривень на утримання доньки не вистачає. Відповідач є власником суб'єкта малого підприємництва та має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі та брати участь у додаткових витратах на утримання доньки [PERSON]. У зв'язку з цим, позивач звернулась до із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав суду письмові заперечення та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.20-22). 05 вересня 2011 року постановою державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції Новіцьким І.Л. відкрито виконавче провадження №28475281 з виконання виконавчого листа №2-1878 від 15 серпня 2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно (а.с.24). Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що 25 серпня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.15). 18 січня 2013 року у позивача [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14). З договору про надання освітніх послуг ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди» від 15 серпня 2012 року вбачається, що [PERSON] є студенткою заочної форми навчання з терміном навчання до 30 червня 2016 року (а.с.25-26). Судом також встановлено, що донька позивача та відповідача [PERSON] з 01 вересня 2015 року є студенткою денної форми навчання Київського кооперативного інституту бізнесу і права з терміном навчання до 30 червня 2018 року, що підтверджується договором про надання освітніх послуг №15.090 від 27 серпня 2015 року (а.с.27). За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Підставою для збільшення розміру аліментів позивач зазначає незадовільний матеріальний стан, відсутність у неї коштів для всебічного утримання доньки, ріст цін на продукти харчування, ліки, одяг та витрати на проїзд до навчального закладу доньки. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що вона не працює, оскільки знаходиться в відпустці по догляду за дитиною (до трьох років), у неї на утриманні також перебувають непрацездатні батьки, а також те, що з 01 вересня 2012 року вона є студентом заочної форми навчання у ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди». При розгляді даної справи по суті позивачем не доведено обставин зміни матеріального становища, як у неї, так і у платника аліментів - відповідача у справі, наявності у останнього можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень. Збільшення цін на продукти харчування, ліки та одяг також не є підставою для збільшення розміру аліментів, так як згідно із ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації. Безпідставними є також посилання позивача як на підставу збільшення розміру аліментів значне підвищення цін на продукти харчування, одяг, взуття, комунальні послуги та інші побутові товари та послуги, що викликано різкою девальвацією національної валюти, високою інфляцією. З наданих відповідачем письмових заперечень та доданих до них доказів вбачається, що [PERSON] має іншу сім'ю, [INFO] у нього народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.89). Дружина відповідача - [PERSON] не працює, знаходиться на його утримані, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.88). Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що крім щомісячної сплати аліментів у розмірі 1000 гривень, він купує доньці одяг, взуття та інші речі, що підтверджується наданими чеками (94-97). З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутность підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання дочки - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину і не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо позовних вимог про проведення індексації аліментів, то суд вважає дану вимогу такою, що не підлягає задоволенню. Так, згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Однак, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» аліменти серед об'єктів, які підлягають індексації - відсутні. Крім того, позивач вказує, що виплачені аліменти мають бути проіндексовані за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» і в той же час, не вказує на наявність перешкод поставити питання про зміну розміру аліментів, чи питання приведення розміру аліментів у відповідність до ч.2 ст.182 СК України. Крім того, надані позивачем розрахунки суми індексації стосуються заробітної плати, а не аліментів, тому вони не беруться судом до уваги. Згідно ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 14 грудня 2015 року було сплачено за навчання [PERSON] кошти в розмірі 3250 гривень, що підтверджується чеком та рахунком на оплату №588 від 18 листопада 2015 року (а.с.93). Крім того, [PERSON] оплачував за навчально-репетиторські послуги [PERSON], що також підтверджується квитанціями ( а.с.91-92). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на дитину є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала докази на підтвердження понесених витрат на оплату за навчання дитини, та ухилення відповідача від сплати додаткових витрат. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, присуджуються йому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №128982231 від 04 лютого 2016 року (а.с.67) вбачається, що при пред'явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок. Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, а тому суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed