Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В жовтні 2014р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просила суд: стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №?[NUMBER] від 31 березня 2014р. у розмірі 16103,89 дол. США. та понесені нею збитки у розмірі 2825,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 31 березня 2014р. між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB!. «Щомісячний» №767317/2014 ( в долах США) (далі по тексту - договір 1) та договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» №?[NUMBER] (в доларах США) (далі по тексту - договір 2). Відповідно до умов договору 1 відповідач прийняв від позивачки грошові кошти у сумі 15877,0 дол. США на депозитний рахунок, відкритий строком на 13 місяців з щомісячною виплатою процентів, стандартна ставка за вкладом становить 10 % річних та діє перший місяць дії вкладу, з другого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 2% річних. Позивачка скористалась своїм правом на дострокове закриття вкладу за договором 1 та по завершенні першого місяця дії вкладу звернулась з відповідною заявою. Згідно з Випискою по особовим рахункам з 29 квітня 2014р. по 30 квітня 2014р. загальна сума вкладу - 15877,0 дол. США та сума нарахованих процентів - 126,15 дол. США, що загалом складає 16003,15 дол. США, були перераховані відповідачем на відкритий за договором 2 вкладний рахунок на вимогу №?[NUMBER]. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення всіх належних їй коштів, однак відповідачем дана вимога виконана не була, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права. При цьому, у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання позивачка також просила стягнути суму процентів за період з 30 квітня 2014р. по 07 жовтня 2014р. відповідно до умов договору 2 та 3% річних. Крім того, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивачка зазнала матеріальних збитків у розмірі 2825,0 грн., що полягали у неможливості виконання позивачкою своїх зобов'язань за договором про надання послуг №21251013 для бронювання освітнього курсу за кордоном від 24 жовтня 2013р., а тому просила суд стягнути з відповідача також зазначену суму збитків. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги представник підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у відсутність свого представника. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 31 березня 2014р. між сторонами було укладено договір 1, предметом якого, відповідно до п. 1.1. є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VAB!.» в доларах США на строк 13 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу відповідач відкрив на ім'я позивачки вкладний рахунок [NUMBER]. Крім того, відповідач відкрив на ім'я позивачки вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії (п.1.2 договору 1). Сума початкового вкладу - 15877,0 дол. США (п. 1.3 договору 1). Сторони погодили у п. 1.5 договору 1, що стандартна ставка за вкладом становить 10% річних та діє перший місяць дії вкладу; з другого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 2% річних. При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно договору за кожен повний один місяць дії вкладу, за кожний неповний одномісячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті банку - www.vab.ua. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в Правилах, окрім випадків звернення клієнта до банку в усній формі в перший день після закінчення кожного одно місячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного одно місячного періоду дії вкладу (п. 1.6 договору 1). Водночас, 31 березня 2014р. між сторонами було укладено договір 2, предметом якого відповідно до п. 1.1 є відкриття на ім'я позивачки іменного вкладного рахунку на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США [NUMBER]. Грошові кошти, що обліковуються на даному рахунку є вкладом на вимогу «Для виплат» (п.1.2 договору 2); виплата процентів, нарахованих на вклад на вимогу за ставкою 0,1 % річних (п. 1.4 договору 2); дата вимоги вкладником (позивачкою) вкладу на вимогу - на першу вимогу вкладника (позивачки) з урахуванням умов правил (п. 1.5 договору 2). Судом встановлено, що позивачем було виконано умови договору 1 та внесено 31 березня 2014р. суму вкладу у розмірі 15877,0 дол. США на вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією №1633444 (а.с. 6). У зв'язку із зверненням позивачки про дострокове повернення вкладу за договором 1 після першого місяця дії вкладу, відповідачем було перераховано суму вкладу у розмірі 15877,0 дол. США та суму нарахованих процентів у розмірі 126,15 дол. США на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», що підтверджується випискою по особовим рахункам з 29 квітня 2014р. по 30 квітня 2014р. ( а.с. 8). Відповідно до п.4.3.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», розміщених у відкритому доступі на офіційному сайті відповідача, повернення грошових коштів, внесених на Вклад на вимогу відбуваються на першу вимогу Вкладника. Враховуючи вищевикладене, а також факт перечислення на даний рахунок суми вкладу, суд приходить до висновку про те, що договір було закрито до закінчення строку передбаченого у п. 1.1 договору 1. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що на час розгляду справи, видача грошових коштів з рахунку вкладу на вимогу «Для виплат» позивачці не здійснювалась. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Водночас, на час розгляду справи сума вкладу та процентів по договору 1, які були перечислені на вкладний рахунок на вимогу «Для виплат» відповідно до п. 1.2 договору 1 та умов договору 2, позивачці не виплачена, доказів, які б свідчили про належне виконання банком взятих на себе зобов'язань за договором отримано не було. Згідно ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми вкладу та нарахованих за перший місяць його дії процентів у розмірі 16003,15 дол. США, а також процентів нарахованих за період розміщення даної суми на рахунку вкладу на вимогу «Для виплат», а саме з 30 квітня 2014р. по 07 жовтня 2014р., розрахованих відповідно до умов п.1.4 договору 2, у розмірі 7,02 дол. США, підлягають задоволенню. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 93,72 дол. США, суд не знаходить правових підстав для задоволення даної вимоги, оскільки розрахунок проведений з порушенням правил визначення суми заборгованості необхідної до сплати та кількості днів прострочення виплати такої суми. Крім того, вимоги позивачки про відшкодування понесеного нею збитку у розмірі 2825,0 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, при цьому, під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт понесення даних збитків позивачкою саме у зв'язку із простроченням виконання відповідачем зобов'язання щодо видачі суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором 2 у розмірі 16010,17 дол. США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2411,13 грн.

Outcome: partial