Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В вересні 2017 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 23497 від 08.09.2009 р.,виданого Шевченківською райадміністрації Запорізької міської ради,позивач [PERSON],її син [PERSON],[INFO],мати [PERSON]М.є співвласниками квартири [ADDRESS] . За її згодою в якості члена сім*ї у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON],з яким вона на той час перебувала у шлюбі,шлюб між ними розірвано 08.11.2013 р. Посилаючись на те,що відповідач лише формально зареєстрований належній їй на праві власності квартирі,фактично з 2011 р.у ній не проживає, на теперішній час він не є членом сім*ї позивачки,виїхав до [PERSON] Федерації на постійне проживання,проте добровільно відмовився припинити реєстрацію проживання,просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON]втратившим право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON]подала письмову заяву про розгляд справи без її участі та заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток та через оголошення у друкованому засобі «Запорізька правда» № 45 від 09.11.2017 р. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON]М.в судове засідання подала письмову заяву про розгляд справи без її участі та заявлені [PERSON]вимоги підтримала в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов є законним та обґрунтованим,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що 30.10.2004 р.був зареєстрований шлюбі між [PERSON]В.і [PERSON]та змінено прізвище позивача «Войстрік» на «Швайковська». На підставі свідоцтва про право власності на житло № 23497 від 08.09.2009 р.,виданого Шевченківською райадміністрації Запорізької міської ради,[PERSON], [PERSON],[INFO],[PERSON]М.є співвласниками квартири [ADDRESS],право власності зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.10.2009 р. Відповідно до довідки адресного бюро Запорізької області,відповідач [PERSON] з 2007 р. зареєстрований у вказаному житловому приміщенні як член сім*ї власника. 08.09.2013 р.рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі № 336/8814/13-ц провадження 2/336/3560/2013 шлюб між [PERSON]та [PERSON]був розірваний. При розгляді цієї справи суд встановив,що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2011 р.,з цього часу відповідач мешкає окремо від сім*ї. В силу ст.61 ч.3 ЦПК України вказані обставини є преюдиційними для даної справи та повторно не доказуються. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки,навіть після припинення шлюбних відносин з [PERSON],зберігалося право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В судовому суд встановив,що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований у спірній квартирі в м.Запоріжжі,проте своє право на користування цим житлом з 2011 р.не реалізовував,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання позивач йому не створювала. Відповідач добровільно залишив спірну квартиру з усіма речами після припинення шлюбних відносин з позивачкою,фактично відмовившись від права на користування цим житлом. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Outcome: approved