Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до з позовом до [PERSON] , в якому ставить питання про стягнення з відповідачки грошової компенсації в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу за виплачене страхове відшкодування в сумі 17298 грн. 34 коп. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9165с від 26.02.2013, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 13500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,8% річних строком на 24 місяця, з кінцевим строком повернення до 26.02.2015 включно. Додатковою угодою від 18.09.2013 відповідачці додатково було надано кредит у сумі 4200 грн. строком на 24 місяця в період часу з 18.09.2013 до 18.09.2015 включно. Загальна сума зобов`язання складає 17700 грн. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. Відповідачка [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 17298 грн. 34коп. Оскільки майнові інтереси Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі укладених між ними договорів добровільного страхування кредитів № 4 від 01.03.2013 та № 20 від 01.10.2013. В свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» провело страхову виплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 9165с від 26.02.2013 та додатковою угодою до нього від 18.09.2013, яка виникла у [PERSON] перед кредитною спілкою. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. \~ \~ \~ \~Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у порядку, визначеному ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання рекомендованих листів з повідомленням про виклик. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 9165с, укладеного між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] від 26.02.2013, остання отримала кредит у сумі 13500 грн. строком на 24 місяця, із зобов`язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 28,8% річних, з кінцевим строком повернення до 26.02.2015 включно (а.с.9-10). Додатковою угодою від 18.09.2013, укладеною до кредитного договору № 9165с від 26.02.2013 (а.с. 11) відповідачу додатково надано кредит у сумі 4200 грн. строком на 24 місяця, з кінцевим строком повернення до 18.09.2015. Загальна сума зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою до нього складає 17700 грн. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом у сумі 17298 грн. 34 коп. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1\~ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно договорів добровільного страхування кредитів № 4 від 01.03.2013 та № 20 від 01.10.2013 (а.с. 20-22; 23-25 вбачається, що Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» застрахувала у ПрАТ «Українська страхова компанія» свої майнові інтереси, що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами. На підставі страхового акту №262кр від 18.07.2019 (а.с. 44) ПрАТ «Українська страхова компанія» було прийнято рішення про відшкодування страховою компанією збитків Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» у розмірі 17298 грн. 34 коп., завданих невиконанням відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 9165с від 26.02.2013, додатковою угодою до нього від 18.09.2013. Платіжним дорученням № 654 від 18.07.2019 (а.с. 37) ПрАТ «Українська страхова компанія» на користь Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» перераховано страхове відшкодування в сумі 17298 грн. 34 коп. Відтак, сума, яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] в порядку регресу становить 17298 грн. 34 коп. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.\~1\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,\~ в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу за виплачене страхове відшкодування відповідачка [PERSON] повинна сплатити на користь позивача в сумі 17298 грн. 34 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved