Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач [PERSON] підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа звернулося до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 4081,58 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача суду вказав, що [PERSON] підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа виконуючи свої обовязки постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідач у порушення ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги в повному обсязі оплату за отримані послуги не робив, внаслідок чого його заборгованість за період з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року склала 4081,58 гривень. Тому представник позивача просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що відповідач послуги з опалення та гарячого водопостачання не отримував, оскільки його квартира до мереж теплопостачання не під'єднана, опалення в квартирі відповідача здійснюється за рахунок встановленої стаціонарної електричної системи опалення та просив застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], які надавались КПТМ «Криворіжтепломережа». Відповідачу виставлялись рахунки відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання, які установлені з 01.01.2011 року затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року, тариф на теплову енергію для населення 224,58 гривень 1 Гкал. [PERSON] підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» проводила нарахування вартості своїх послуг за особовим рахунком №2004063012, який відкрито на квартиру [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню та підігріву гарячої води, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховуються щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 ( із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Відповідач, в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робив, внаслідок чого заборгованість по оплаті за опалення у відповідача перед КПТМ «Криворіжтепормережа» за період з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року складає 4081,58 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Вимоги, щодо застосування строку позовної давності, задоволенню не підлягають. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). КПТМ «Криворіжтепломережа» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] у сумі 4081,59 грн., але за заявою боржника судовий наказ від 21 листопада 2013 року було скасовано 03 березня 2014 року. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»- наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Відповідно до вищезазначеної Постанови, строк позовної давності необхідно застосовувати з урахуванням звернення КПТМ «Криворіжтепломережа» з заявою про видачу судового наказу. З такою заявою КПТМ звернулися до суду у листопаді 2013 року, але так як заборгованість утворилась з лютого 2011 року, то і строки позовної давності не порушено. Частино 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що право позивача, щодо своєчасного та повного отримання оплати послуг порушено відповідачем, та підлягають відновленню. В той же час представником відповідача жодного аргументованого заперечення, та жодного доказу на обґрунтування своїх заперечень суду не надано. Таким чином, перевіривши наведені розрахунки, суд погоджується з ними, вважає, що підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості за період з 01 лютого 2011 року по 01 листопада 2013 року в сумі 4081,58 гривень. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved