Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В грудні 2015 року, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Вказавши у своєму позові, що 12 березня 2013 року вона позичила відповідачу [PERSON] 11 000 грн. строком на 2 місяці під 10 % щомісячно, що підтверджується відповідною борговою розпискою. 22 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] знову звернулася з проханням позичити їй грошові кошти та запевнила, що буде сплачувати відсотки за користування коштами, а попередній борг віддасть трохи пізніше. Вона погодилася та позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 2000 грн. строком на 2,5 місяці під 10% щомісячно, про що [PERSON] власноручно написала відповідну боргову розписку. Після спливу 2,5 місяців вона зателефонувала до [PERSON] та попросила її повернути позичені 12 березня та 22 жовтня 2013 року кошти в повному обсязі. [PERSON] запевнила, що поверне зазначені кошти разом із відсотками протягом шести місяців. Проте через шість місяців кошти [PERSON] так і не повернула і знову пообіцяла повернути їх протягом наступних шести місяців. Коли пройшло ще 6 місяців, вона знову зателефонувала, але коштів їй так і не повернули, а лише повторили обіцянку. На момент звернення до суду позичені кошти їй так і не повернули. Просить стягнути з відповідача кошти у сумі 13 000 гривень та 1000 доларів США, що згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» еквівалентно 23 000 гривень, на загальну суму 36 000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Однак не бажає стягувати з [PERSON] проценти за користування її грошима. Відповідач [PERSON] до суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність. У наданому до суду запереченні проти позову, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, оскільки кошти вона повернула. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки боргову розписку на 1000 доларів США та 2000 гривень фактично складено 22 жовтня 2012 року, а позивач сама виправила дату розписки, чим сфальсифікувала документ та вводить суд в оману. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти 12 березня 2013 року в сумі 11000 гривень строком на 2 місяці зі сплатою 10 % щомісячно та 22 жовтня 2013 року в сумі 1000 доларів США та 2000 гривень строком на 2,5 місяці зі сплатою 10% щомісячно, що підтверджується відповідними письмовими розписками відповідача. На даний момент сума боргу не повернута. Правовідносини між сторонами регулюються: - ст.1046 ЦК України, згідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; - ч.2 ст.1047 ЦК України, яка зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; - ч.1 ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Твердження відповідача стосовно погашення боргу за розписками, не знайшло свого відображення в матеріалах справи, оскільки позивачем надано до суду розписки без відмітки про повернення суми боргу, а відповідачем не надано жодних підтверджуючих його твердження доказів. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦПК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документу у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Твердження відповідача стосовно фальсифікації боргової розписки судом не може бути взято до уваги через відсутність відповідних доказів, клопотання щодо проведення експертизи відповідач не заявляла. Дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені суду документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved