Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В грудні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: [PERSON] та Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визначення частки у праві власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку та частини земельної ділянки розміром 0,2500 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території Сувидської сільської ради, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а інша 1/2 частина оспорюваного майна належить [PERSON] - третій особі по справі. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є вона, так як згідно заповіту, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 18.01.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-77, померла тітка [PERSON] заповіла їй. Інших спадкоємців за законом немає, так як чоловік [PERSON] давно помер, а дітей у них не було. Спадкове майно після смерті [PERSON] вона прийняла у встановлений законом строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Садихової Л.С. В ході підготовки документів з'ясувалось, що в нотаріальному порядку можливо оформити право власності тільки на часину спадкового майна - на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. 09.11.2017 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки після смерті [PERSON] їй було відмовлено, оскільки вказана земельна ділянка належить померлій [PERSON] та [PERSON], розмір часток у праві спільної власності на вказану земельну ділянку не визначено. За відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріусом рекомендовано позивачу звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі вищезазначеного, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом та просить визначити частку у праві власності на спадкове майно, що лишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO], визнавши за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: : [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 12.11.2011 року Сувидською сільською радою Вишгородського району Київської області. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Треті особи [PERSON] та Головне управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], зареєстрованого Виконавчим комітетом Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 7 (а.с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку та частини земельної ділянки розміром 0,2500 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані на території Сувидської сільської ради, та знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/2 частина оспорюваного майна належить [PERSON] - третій особі по справі. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] - позивач по справі, так як згідно заповіту, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою 18.01.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-77, померла [PERSON] заповіла їй все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті й на що вона матиме право за законом (а.с. 39). Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. Спадкове майно після смерті [PERSON] позивач прийняла у встановлений законом строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Садихової Л.С. 09 листопада 2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме на ? частки житлового будинку [ADDRESS], яке зареєстроване в реєстрі за № 746 (а.с. 106). Постановою від 09.11.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки після смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки вказана земельна ділянка належить померлій [PERSON] та [PERSON], розмір часток у праві спільної власності на вказану земельну ділянку не визначено. За відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріусом рекомендовано позивачу звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 8-10). Факт того, що вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] підтверджується наступними доказами. Згідно Державного акту та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 3209192902017, виданого 14.06.2017 року Відділом у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області вказана земельна ділянка належить на праві власності померлій [PERSON] та [PERSON]. Однак, в зазначених документах не зазначено на праві якої власності - сумісної або часткової, вказана земельна ділянка належить цим особам, розмір часток у праві спільної власності на вказану земельну ділянку не визначено. Як вбачається з постанови від 09.11.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Садихової Людмили Сергіївни про відмову у вчиненні нотаріальної дії - для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та Державної реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідно визначити розмір частки спадкодавця [PERSON] у праві спільної власності щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках користувались, володіли спільним майном, іншим чином визначити частки сторін у спільному майні неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved