Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Центра надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Олена Анатоліївна про визнання недійсною довіреності , визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, зобов`язання скасувати державну реєстрацію, визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, який в жовтні 2020 року уточнила та просила суд винести рішення, яким визнати недійсною довіреність, видану 27 січня 2016 року [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі Довіреності від 24 квітня 2015 року, [PERSON] про передоручення повноважень бути представником [PERSON] , посвідчену 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстровану в реєстрі за № 98; визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1405 га, що розташована: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, укладений 09 березня 2016 року між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 27 січня 2016 року від імені [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстрований в реєстрі за № 345; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміні-страції Дніпропетровської області скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про: - право власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 875644112214) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1405 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, виданого 09 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., та на підставі розірвання 07 лютого 2019 року договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А 05 лютого 2019 року за реєстровим № 123 (номер запису про право власності 30195533); право власності на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1508018612214) з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061180510424 від 20 лютого 2018 р., та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 141180710030 від 12 березня 2018 року, виданих Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради, та на підставі розірвання 07 лютого 2019 року договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А 05 лютого 2019 року за реєстровим № 122 (номер запису про право власності 30195271); визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.) 290,2, житлова площа (кв.м.) 70,3. Опис: житловий будинок літ.А-1, надбудова літ.а-1, надбудова літ. а(1)-1, лазня літ.Б., погріб літ.В, вхід в погріб літ.в, гараж літ.Г, споруди № 1-4, за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, реєстраційний номер 875644112214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,1405 га; витребувати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, площею 0,1405 га. розташовані за адресою: [ADDRESS] , з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01 липня 2011 року вона була власником земельної ділянки [ADDRESS] , на якій вона в період з 2011 по 2014 роки побудувала домоволодіння 100% готовності. В зв`язку з початком в 2014 році захвату території України та існування загрози захвати території Дніпропетровської області вона прийняла рішення продати належне їй нерухоме майно та переїхати мешкати в Грузію, для чого 24 квітня 2015 року видала довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважувала ввести в експлуатацію та зареєструвати на її ім`я збудоване домоволодіння, отримати правовстановлюючі документи та продати належну їй нерухомість. Протягом 2016-2019 років [PERSON] повідомляв їй, що майно не продається, ціни на нерухомість знижуються. З метою отримати об`єктивну інформацію щодо свого майна, влітку 2019 року звернулась в Україні до адвоката і 01 серпня 2019 року отримала Інформацію з Державного земельного кадастру та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких їй стало відомо, що земельна ділянка 09 березня 2016 року продана [PERSON] , який 12 березня 2018 року ввів збудований нею житловий будинок в експлуатацію та зареєстрував право власності на своє ім`я. Також їй стало відомо, що договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений між [PERSON] та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 27 січня 2016 року про передовіру наданих нею [PERSON] повноважень по довіреності від 24 квітня 2015 року, в той час, коли довіреність від 24 квітня 2015 року вже втратила силу з моменту видачі [PERSON] приватним нотаріусом 03 листопада 2015 року дублікату наданої нею довіреності, що мав силу оригіналу. Позивач зазначає, що грошових коштів за реалізовану відповідачами земельну ділянку та домоволодіння вона не отримувала, про факт продажу земельної ділянки та реєстрацію права власності на житловий будинок на ім`я іншої особи не повідомлялась, в договорі купівлі-продажу ціна земельної ділянки була відповідачами значно занижена та приховано факт розташування на ній новоствореного нерухомого майна 100% -ї готовності для введення в експлуатацію. Позивач зазначає, що довіреність від 27 січня 2016 року про передовіру [PERSON] частини наданих позивачем повноважень на користь [PERSON] підлягає визнанню недійсною як така, що видана з порушенням вимог діючого законодавства, а також підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2016 року, оскільки [PERSON] , який діяв від імені продавця [PERSON] не мав на це належних повноважень. Оскільки відповідач [PERSON] є братом дружини [PERSON] , який при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки грошей не платив, знав про наявність розташованого на ній домоволодіння, яке не будував, не купував, надав для введення житлового будинку в експлуатацію завідомо неправдиві документи про будівництво ним цієї нерухомості в період з 20 лютого по 12 березня 2018 року, то він є недобросовісним набувачем, який заволодів майном позивача незаконно. Оскільки новостворений позивачем житловий будинок вже введено в експлуатацію та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий об`єкт нерухомого майна, просить суд визнати за [PERSON] право власності на нього та витребувати житловий будинок та земельну ділянку з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову, накладено заборону на відчуження нерухомого майна, заборонено здійснювати будь-які дії щодо відчуження та реєстрації земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS] , які зареєстровані на праві власності за [PERSON] . Ухвалою суду від 02 грудня 2019 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] про витребування доказів, витребувано у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стадник І.Л. завірені належним чином документи, що стосуються нотаріальної дії по видачі довіреності від 24 квітня 2015 року та дубліката довіреності від 03 листопада 2015 року, у Приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. завірені належним чином документи, що стосуються нотаріальної дії по видачі довіреності по передовіру від 27 січня 2016 року, посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2016 року, у Приватного нотаріуса ДМНО Небосенко О.А. завірені належним чином документи, що стосуються нотаріальної дії по посвідченню договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05 лютого 2019 року, договорів про розірвання договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 07 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року було задоволено заяву головуючого судді Новік Л.М. про самовідвід. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2020 року, головуючим суддею обрано суддю Бойка О.М., який 09 липня 2020 року прийняв справу до свого провадження. Ухвалою суду від 13 січня 2021 року в задоволенні заяви представника Відповідача [PERSON] адвоката Шевкової К.І. про відвід судді Бойко О.М. було відмовлено, задоволено самовідвід головуючого судді Бойко О.М. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2021 року, головуючим суддею обрано суддю Васюченко О.Г., який 18 січня 2021 року прийняв справу до свого провадження. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року головуючим суддею Васюченко О.Г. було задоволено заяву про самовідвід, оскільки він приймав участь як слідчий суддя в рамках кримінального провадження №12019040000000973 від 27.11.2019 року, підозрюваним по якому є [PERSON] (відповідач по даній справі). Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2021 року, головуючим суддею обрано суддю Озерянську Ж.М., яка ухвалою від 09 березня 2021 року прийняла справу до свого провадження. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року за заявою представника позивача [PERSON] адвоката Іванової О.М. було здійснено процесуальну заміну первісного відповідача Центру надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області у цивільній справі №175/3509/10 на належного відповідача Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області. 10 серпня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про відвід головуючому судді Озерянській Ж.М. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Озерянської Ж.М. передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати заяву про відвід. Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року у складі головуючого судді Васюченко О.Г.у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни по данній цивільній справі відмовлено. 01 жовтня 2020 року до суду була подана уточнена позовна заява, в якій без зміни підстав та предмету позову, були уточнені номери записів про право власності [PERSON] на земельну ділянку та житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які було внесено 07.02.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Небосенко О.А. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Адвокати позивача за ордерами про надання правової допомоги [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, вважає свої дії по укладенню договору купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] законними, зазначив про пропуск [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду. В судовому засіданні пояснив, що уклав з [PERSON] усну угоду про обмін земельної ділянки та домоволодіння на інше майно, яке передав [PERSON] . Вважає, що повністю розрахувався з [PERSON] за спірне нерухоме майно. Адвокат відповідача [PERSON] за ордером про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду усні пояснення про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки та будівельних матеріалів, які на ній знаходились, розрахувався з [PERSON] за придбане по договору купівлі-продажу майно, мав законне право на введення домоволодіння в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього на своє ім`я. Відповідач [PERSON] у\~судовому засіданні\~ позовні\~вимоги визнав\~в повному\~обсязі,\~просив їх\~задовольнити,\~надав суду\~відзив на\~позов,\~в якому зазначив, що позивач [PERSON] є матір`ю його дружини. В зв`язку з переїздом мешкати в Грузію [PERSON] видала йому 24 квітня 2015 року довіреність на вчинення від її імені всіх дій, необхідних для введення в експлуатацію та реєстрації за нею права власності на збудоване домоволодіння, отримання правовстановлюючих документів та відчуження належного їй рухомого та нерухомого майна. [PERSON] знайти покупців самостійно не міг, оскільки попит на купівлю нерухомості в 2014-2016 роках значно знизився, через переїзд в Грузію прийняв пропозицію [PERSON] , з яким був давно знайомий та мав довірчі стосунки, про допомогу в пошуку покупців на спірне нерухоме майно, для чого виникла необхідність у видачі довіреності про передовіру повноважень, наданих йому [PERSON] . Оскільки не міг знайти оригінал довіреності від 24.04.2015 року, виданої [PERSON] , 03 листопада 2015 року звернувся до Приватного нотаріуса ДМНО Стадник І.Л. та отримав Дублікат цієї довіреності замість втраченого оригіналу. Пізніше знайшов оригінал довіреності від 24.04.2015 року, тому отриманий дублікат ніде не використовував. 27.01.2016 року видав [PERSON] у Приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко С.О. довіреність про передоручення повноважень на підставі оригіналу довіреності [PERSON] від 24.04.2015 року. Приватний нотаріус Вакуленко С.О. надати їй дублікат довіреності від 03.11.2015 року не вимагала. Свідомо видав [PERSON] довіреність про передоручення повноважень лише в частині розпорядження земельною ділянкою, оскільки був впевнений, що [PERSON] не зможе продати земельну ділянку окремо від розташованого на ній домоволодіння. Домовленість з [PERSON] полягала в тому, що [PERSON] на підставі цієї довіреності буде шукати покупців земельної ділянки та домоволодіння, а коли з`явиться реальний покупець, то [PERSON] приїде в Україну для отримання завдатку, оформлення права власності на ім`я [PERSON] на житловий будинок та укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку. Про укладення 09.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки без врахування розташованого на ній домоволодіння [PERSON] його не повідомив, запевняв, що майно не продається. Дізнався про переоформлення земельної ділянки та житлового будинку в 2019 році, після чого почав уникати спілкування з позивачем, одночасно вимагав від [PERSON] розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки та повернути майно у власність [PERSON] . Адвокат Берези І.В. за ордером про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог про зобов`язання скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про право власності [PERSON] на земельну ділянку та житловий будинок з огляду на те, що відповідач права позивача не порушував і така позовна вимога суперечить діючому законодавству. Інші позовні вимоги [PERSON] просив розглянути згідно діючого законодавства. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.А. надала суду заяву про розгляд справи в її відсутность(Т.3 а.с.94). Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. надала суду заяву про розгляд справі в її відсутності(Т.3 а.с.11). Вислухавши пояснення допитаних в якості свідка позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , пояснення відповідача [PERSON] , адвокатів та представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відзивами на позов та письмовими поясненнями, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1405 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0646 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстрованого в реєстрі за №1215, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ №027093 від 11 серпня 2011 року, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд(Т.1 а.с.23-25,27-28). З матеріалів справи вбачається, що в період з 2011 року по 2014 рік [PERSON] на належній їй земельній ділянці було побудовано житловий будинок, готовий для введення в експлуатацію, а саме : - будівельним паспортом на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] , виданим Відділом регіонального розвитку, містобудування, архітертури та ЖКГ Дніпропетровської райдержадміністрації 16.07.2012 року, забудовник [PERSON] (Т.1 а.с.50-55); - договором № КПА 10-11/011 від 01.10.2011 року на придбання целюлозного утеплювача [PERSON] та специфікаціями до нього на суму більше 200 000 грн., пункт призначення вантажу ділянка [ADDRESS] (Т.1 а.с.56-58); - договором Підряду № 090612 від 09.06.2012 року між Замовником [PERSON] з підрядником ФОП [PERSON] , на виконання робіт та поставку матеріалів по будівництву фундаменту для житлового будинку, проведення комунікацій, будівництво кам`яного та бетонного забора, виготовлення фундаментів під гараж та баню, монтаж міжповерхового покриття, будинку та інше за адресою об`єкта: пос.Кіровський, [ADDRESS] . з Актами виконаних робіт за період з липня 2012 року по травень 2013 року, з графічними додатками розташування об`єктів(Т.1 а.с.59-77); - договором № БУ000000185 від 11.06.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , Специфікацією на замовлення, доставку та монтаж воріт(Т.1 а.с.78-79); - накладною на придбання [PERSON] 21.07.2013 року в СИЗАМ захисних ролетів та супутного обладнання для встановлення по [ADDRESS] (Т.1 а.с.80); - товарним чеком № 85 від 02.03.2014 року на придбання [PERSON] на адресу [ADDRESS] , сантехніки(а.с.81); - договором підряду № 10052014 від 10.05.2014 року між замовником [PERSON] та підрядникома ФОП [PERSON] на проведення робіт з інсталяції систем опалення, водопостачання, вентиляції та кондиціювання на об`єкті заміський котедж за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с.82-89); - договором № ID4 від липня 2014 року між абонентом [PERSON] та компьютерною мережей D-Ian на надання послуг доступу до мережі Интернет(Т.1 а.с.90); - технічним паспортом від 10 червня 2014 року на закінчений будівництвом об`єкт за адресою: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з: літ.А-3 житловий будинок, літ.Б-гараж, літ.В-лазня(Т.1 а.с.100-109); - договором про надання послуг охорони № 02.04.2015 від 02.04.2015 року з Інструкцією по постановці під сигналізацію об`єкта [ADDRESS] з додатками(Т.1 а.с.112-121); - квитанціями про оплату [PERSON] електроєнергії за адресою [ADDRESS] , з січня 2015 року(Т.1 а.с.132-142); - висновком про експертну грошову оцінку домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок та надвірні споруди за адресою: [ADDRESS] , зробленим за замовлення [PERSON] суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «АЖІО», згідно якого станом на 31 липня 2015 року ринкова вартість домоволодіння була 13 411 300,00 грн.(Т.1 а.с.126-131); 09 березня 2015 року [PERSON] уклала з Агенством нерухомості «Нове місто» Договір про ексклюзивний продаж нерухомості на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с.122-125). 24 квітня 2015 року [PERSON] видала довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] , з правом передовіри, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Стадник І.Л., за реєстром № 635, якою уповноважила вчиняти від її імені всі необхідні дії, спрямовані на введення в експлуатацію та реєстрацію за нею права власності на збудоване домоволодіння, в тому числі отримати свідоцтво про право власності чи інший рівнозначний йому документ, що підтверджує її право власності на відомий представникові об`єкт нерухомості; відчуження належного їй на праві власності рухомого та нерухомого майна(т.1 а.с.29-30). Відповідач [PERSON] є зятем позивача [PERSON] (чоловік доньки), що не заперечувалось сторонами в судових засіданнях. 03 листопада 2015 року відповідач [PERSON] подав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Стадник І.Л. заяву про видачу дублікату довіреності від 24 квітня 2015 року в зв`язку з втратою оригіналу (т.2 а.с.33), та отримав 03 листопада 2015 року Дублікат довіреності від 24 квітня 2015 року з відміткою «Дублікат, що має силу оригіналу»(т.1 а.с.31-32). Згідно Витягу від 03.11.2015 року № 29963090 Дублікат довіреності був зареєстрований приватним нотаріусом ДМНО Стаднік І.Л. в Єдиному реєстрі довіреностей 03.11.2015 року за реєстраційним номером 43090612(т.1 а.с.33). 27 січня 2016 року [PERSON] на підставі Довіреності від 24 квітня 2015 року видав [PERSON] довіреність, якою передовірив частину наданих йому довірителем [PERSON] повноважень, а саме - бути представником [PERSON] з питань продажу земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, та інших питань, пов`язаних з відчуженням земельної ділянки(т.1 а.с.34). Користуючись вказаною\~довіреністю від\~27\~січня 2016\~року [PERSON] \~від імені\~ [PERSON] ,\~як продавця,\~уклав з\~ [PERSON] ,\~як покупцем,\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~що розташована:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~ 1221455400:01:012:0646(т.1\~а.с.35-36). Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений 09 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., за реєстром №345. Право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.03.2016 року за номером 13702296. Набувач майна [PERSON] є рідним братом дружини [PERSON] , що підтверджено [PERSON] в судових засіданнях. Зареєструвавши за собою право власності на земельну ділянку, [PERSON] 20 лютого 2018 року подав до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за будівельною адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається (т.1 а.с.37-39), що за замовленням [PERSON] . Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Дніпровської районної державної адміністрації було виготовлено новий будівельний паспорт на житловий будинок № 19-01/18-1 від 19 лютого 2018 року . 12 березня 2018 року подав до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської селищної ради Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта (т.1 а.с.40-45), на підставі якої 13 березня 2018 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1508018612214, номер запису про право власності 25270362) ( т.1 а.с.46-48). Згідно ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно статті 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України,зміст\~правочину не\~може суперечити\~цьому Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 03 листопада 2015 року [PERSON] отримав у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стадник І.Л. дублікат виданої [PERSON] довіреності від 24 квітня 2015 року, замість втраченого оригіналу, реєстровий № 2036. Дублікат довіреності був зареєстрований 03 листопада 2015 року в Єдиному реєстрі довіреностей (реєстраційний номер 43090612). Як вбачається\~з матеріалів\~справи, 27 січня 2016 року [PERSON] видав [PERSON] довіреність про передоручення частини наданих йому довірителем [PERSON] повноважень, користуючись оригіналом довіреності від 24 квітня 2015 року, яка втратила чинність. Вказана довіреність від 27 січня 2016 року була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., зареєстрована в реєстрі за № 98. [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що приватний нотаріус ДМНО Вакуленко С.М. дублікат довіреності, виданий 03 листопад 2015 року у нього не вимагала, про те, що наданий ним оригінал довіреністі [PERSON] від 24 квітня 2015 року втратив чинність не повідомляла. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частин 1,2 статті 245 ЦК України форма довіреності довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті. Згідно п.п.1,5,6 Глави 22. «Видача дублікату документа» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595: 1.1. У разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. 5.2. Дублікати втрачених довіреностей підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей відповідно до Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252 (із змінами). 6.1. Дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність. 6.2. На дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчувальний напис. Таким чином, оригінал виданої Прокуровою Т.М. довіреності від 24 квітня 2015 року втратив свою чинність з 03 листопада 2015 року з моменту реєстрації її дублікату в Єдиному реєстрі довіреностей і видача наступної довіреності про передовіру повноважень на підставі оригіналу довіреності від 24 квітня 2015 року є таким, що суперечить вимогам діючого законодавства. З огляду на викладене, позовна вимога про визнання довіреності від 27 січня 2016 року , виданої [PERSON] про прередоручення [PERSON] частини наданих йому довірителем [PERSON] повноважень на підставі довіреності від 24 квітня 2015 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., за реєстровим № 98, підлягає задоволенню. Згідно статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з цого недійсністю. Відповідач [PERSON] при укладенні з [PERSON] 09 березня 2016 року Договору купівлі-продажу земельної ділянки, не мав належних повноважень на вчинення вказаного правочину від імені власника [PERSON] , оскільки діяв на підставі довіреності від 27 січня 2016 року виданої з порушенням вимог діючого законодавства. Згідно пункту 4 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 року перевірка повноважень представників осіб за довіреністю або за законом здійснюється за довіреністю або документом, що підтверджує повноваження законного представника. Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону, а також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень. Дійсність нотаріально посвідченої довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей». З наявного в матеріалах справи Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 27 січня 2016 року приватним нотаріусом ДМНО Вакуленко С.О. Тобто, при посвідченні 09 березня 2016 року договору купівлі-продажу земельної ділянки приватним нотаріусом ДМНО Вакуленко С.О. в порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також не було перевірено в Єдиному реєстрі довіреностей дійсність основної довіреності, виданої власником майна [PERSON] від 24 квітня 2015 року, та довіреності про передоручення від 27 січня 2016 року виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] . Відповідно листа начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) І.Легостаєва № 17380/061-64/2413 від 01 версня 2020 року «Про розгляд запиту» щодо надання інформації про проведення перевірки діяльності приватного нотаріуса ДМНО Вакуленко Світлани Олександрівни стосовно посвідчення договору купівлі-продажу від 09 березня 2016 року за реєстровим №345 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ,кадастровий номер 1221566400:01:012:0646 на підставі довіреності від 27 січня 2016 року: «В ході проведення зазначеної перевірки було встановлено порушення з боку приватного нотаріуса Вакуленко С.О. пункту 9 глави 7 роздлілу I, підпункту 3.2. пункту 3 глави 4, підпунктів 5,6, 5.7. пункту 5 глави 4 розділу II, пункту 6.1. глави 22 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» який затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.» (т.2 а.с. 181) Згідно наявного в матеріалах справи Висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 01 серпня 2015 року, зробленого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , (ліцензія державного комітету України з земельних ресурсів АГ № 583058 від 17.02.2011 року) станом на 31.07.2015 року ринкова вартість земельної ділянки складала 313 700,00 грн. (триста тринадцять тисяч сімсот гривень)(т.1 а.с.129-131). Вказана в\~Договорі купівлі-продажу\~від 09.03.2016\~року ціна\~земельної ділянки\~була визначена\~ відповідачами\~ в\~сумі 149\~547,00\~грн. Як вбачається в вищевикладеного, ринкова вартість земельної ділянки [ADDRESS] на момент укладення спірного Договору купівлі-продажу є значно заниженою, що сторонами в процесі розгляду справи не спростовано. При підписанні Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2016 року [PERSON] , який діяв від імені продавця, та [PERSON] , як покупець, вказали, що відчужувана земельна ділянка не забудована (пункт 10 Договору). Суд вважає встановленим той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачам [PERSON] та [PERSON] був достеменно відомий той факт, що на відчужуваній земельній ділянці розташований житловий будинок, повністю готовий для введення в експлуатацію. В судовому засіданні відповідач [PERSON] надав пояснення, що він неодноразово з 2012 року був в житловому будинку [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Колошин В.П. повідомив суду про те, що [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки було відомо про наявність на ній житлового будинку, який до введення в експлуатацію є «набором будівельних матеріалів.» Набувачем права власності на земельну ділянку [PERSON] договор купівлі-продажу не введеного в експлуатацію житлового будинку або використаних для його будівництва будівельних матеріалів з власником [PERSON] або її представником [PERSON] не укладався, грошові кошти за це майно не сплачувались. Згідно Висновку про вартість домоволодіння від 03.08.2015 року, вчиненого Приватним підприємством «АЖІО»(Свідоцтво суб`єкта оціночної діяльності №15158/13 від 09.09.2013р., видане Фондом державного майна України) ринкова вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , станом на 31 липня 2015 року складала 13 411 200,00 грн. (тринадцять мільйонів чотириста одинадцять тисяч двісті гривень) ( т.1 а.с.127-128). З вишевикладеного суд приходить до висновку, що дії [PERSON] та [PERSON] при підписанні Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2016 року були спрямовані на переоформлення права власності [PERSON] на іншу особу з метою подальшого безкоштовного отримання у власність розташованого за цій земельній ділянці домоволодіння, тобто ці дії є незаконними та недобросовісними. Згідно ч.ч.1-3 статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житловий будинок, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Таким чином, позивач [PERSON] набула право власності на новостворене нею майно житловий будинок, зведений на належній їй на праві власності земельній ділянці, відведеній для цієї мети, відповідно будівельних норм і правил. Позивач [PERSON] мала право та можливість оформлення правовстановлюючих документів на новостворене нею нерухоме майно у встановленому законом порядку. Той факт, що позивачем дане право реалізоване не було не свідчить про втрату нею права власності на майно з огляду на відсутність у законодавстві часових обмежень з цих питань. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частини 1, 2 ст.\~16\~цього Кодексу передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способом визнання права. Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесеннні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Відповідповідний правовий висновок викледений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справа № 183/1617/16. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17). Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Оскільки новостворений [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами вже прийнятий в експлуатацію, на нього відкритий розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1508018612214), суд вважає ефективним захистом прав позивача визнання за нею права власності на цей житловий будинок. Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень суд зазначає наступне. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 761/17142/15-ц. Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі\~такого рішення\~суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач заявила вимоги про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки та житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Дніпровської районної державної адміністрації про зобов`язання скасувати в державних реєстрах право власності [PERSON] на об`єкти нерухомого майна такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутня необхідність відновлення порушеного права шляхом скасування всіх записів про проведену державну реєстрацію права права власності на це майно за незаконним володільцем. Представником відповідача\~адвокатом Колошиним\~В.П. в судовому\~засіданні заявлено про застосування до позовних вимог [PERSON] строку позовної давності . Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Звертаючись до суду з позовною заявою [PERSON] вказувала, що вона фактично мешкає в Грузії з 2015 року, про переоформлення права власності на належне їй нерухоме майно на іншу особу [PERSON] , вона дізналася в серпні 2019 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2019 року № 176012868, отриманого її адвокатом Єрмоловим Є.М. (т.1\~а.с.46-48), про факт отримання [PERSON] дублікату довіреності та видачу довіреності про передовіру повноважень [PERSON] дізналась в також серпні 2019 року при подальшому з`ясуванні обставин реалізації її майна. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Колошина В.П. про пропуск позивачем строку позовної давності спростовуються поясненнями самого [PERSON] в судовому засіданні, який пояснив суду, що він ніяким способом не повідомляв [PERSON] про факт укладення ним з [PERSON] договору купівлі-продажу належної їй земельної ділянки, вперше побачив [PERSON] в 2020 році під час слідчих дій в рамках порушеного проти нього кримінального провадження щодо незаконного задоволодіння нерухомим майном. До наданих суду пояснень [PERSON] про обізнаність [PERSON] щодо переоформлення ним в березні 2016 року права власності на земельну ділянку на свого родича [PERSON] та усну домовленість [PERSON] з [PERSON] про обмін нерухомого майна [PERSON] на інші предмети коштовного майна, суд ставиться критично, оскільки ці пояснення фактично не мають будь-яких документальних підтверджень та носять суб`єктивний характер. Інших належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджували чи спростовували доводи [PERSON] до суду не надано. Крім того, реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] відбулась в березні 2018 року. Таким чином, судом встановлено, що строк позовної давності позивачем не пропущено и порушене право підлягає зазисту. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. При вирішенні питання розподілу судових витрат відповідно до ст.\~141\~ЦК України суд вважає, що з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача повинно бути стягнено сплачений позивачкою судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог розмірі 13\~447,00\~грн.,\~тобто по\~4482\~грн.\~34\~коп.\~з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial