Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Відповідно до позовної заяви в зміненій редакції на 04.05.2016 року, поданою поштою 10.05.2016 року, від [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, між позивачкою та відповідачами, подружжям [PERSON], фактично, відбулися договори позики грошових сум, на підставі ст. 1046 Цивільного Кодексу України. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що відповідач-1, [PERSON], [INFO], взяв у борг грошову суму, яка становить 4\~900,00 (чотири тисячі дев'ятсот) грн 00 коп. на одинадцять місяців, під зайом (позику) 20% на місяць. За умовами розписки, за кожен прострочений день стягується процент з повної суми. Гроші [PERSON] зобовязався повернути в 100, 200, 500 купюрах гривнях України, в сумі 15\~520,00 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот двадцять) грн .00 коп., у строк 28.02.2015 року. Датою написання розписки є 14.03.2013 року. Також, відповідач-2, [PERSON], [INFO], 15.08.2014 року зобов'язалася повернути борг, в сумі однієї тисячі гривень, під 20% на місяць. Зобов'язалася повернути суму позики з процентами 15.10.2014 року. Позивач зауважує, що цивільно-правові відносини, між нею та подружжям [PERSON] укладені з додержанням письмової форми. [PERSON] пояснила, що відповідач-1, [PERSON], зобов'язався повернути борг, в сумі 15\~520,00 грн., 28.02.2015 року, а за період з 01.03.2015 по 22.02.2016 сплинуло майже 12 календарних місяці. Отже, позикодавець зробила розрахунки договірних процентів, згідно його розписки та надала їх до суду. Так, спираючись на ст. 1048 ЦК України, за кожен прострочений день повернення боргу, за договором позики, стягується процент з повної суми заборгованості за позикою. З 01 березня 2015 року по 22 лютого 2016 року минуло майже 12 місяців, що дорівнює, майже, 365 днів, що, відповідно, дорівнює 365 відсоткам річних. Отже 15\~520,00 грн. основна сума позики X (множиться) на 365% = 56\~648,00 (п'ятдесят шість тисяч шістсот сорок вісім) грн 00 коп. Але позивач добровільно зменшила суму договірних процентів та просить суд стягнути суму, яка дорівнює 30 952,40 (тридцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн 40 коп. [PERSON], застосовуючи норми ст. 625 ЦК України, де встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання - три проценти річних, порахувала їх кількість за період з 01.03.2015 по 22.02.2016 року, розрахунок є таким: 15\~520,00 грн. (основна сума заборгованої позики) X (множиться) на 3 % річних = 465,60 грн. Також, позивач наводить суми боргу грошової позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, згідно ст. 625 ЦК України, та даних індексу інфляції гривні України (індексу споживчих цін) Мінфіну та Мінстату України. Отож: квітень 2015 року 114%; X травень 2015 року 102%; X червень 2015 року 100,4%; Х липень 2015 року 99%; X серпень 2015 року 99,2%; X вересень 2015 року 102,3%; X жовтень 2015 року 98,7%; X листопад 2015 року 102%; X грудень 2015 року 100,7%. = 118,90712 % (1,1890712) X 15 520 грн. - (15520 грн.) = 2 934,38 (дві тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн 38 коп. За січень 2016 року 100,9%. 15520 грн. X 100,9% -15520 грн. = 139,68 грн. Всього сума компенсації, по індексу інфляції гривні в Україні, склала (2 934,38 грн. + 139,68 грн.) = 3 074,06 грн. Але позивач заявила суму 3\~074,00 грн. Також, позикодавцем наведено суму упущеної вигоди, тобто неодержаних доходів, котрі вона могла одержати, за звичайних обставин, якби її право не будо порушено. [PERSON] наполягає на тому, що могла б покласти грошову суму 15\~520,00 грн. до ПАТ «Ощадбанку» України під 25% річних, за що могла одержати вигоду у сумі 3\~880,00 грн. Розрахунок: 15\~520,00 грн. X 25% річних = 3\~880,00 грн. за рік. Отже, [PERSON] вважає, що їй завдано реальних збитків, (основна сума заборгованості за договором позики), упущену вигоду, договірні проценти, згідно розписки та згідно ст. 1048 ЦК, та 3% річних згідно ст. 1050, та ст. ст. 22, 623, 625 ЦК України. Загальний розрахунок,по розписці [PERSON], від 14.03.2013 року, є таким: 15\~520,00 грн. + 30952,40 грн. + 3\~074,00 грн. + 3\~880,00 грн. + 465,60 грн. = 53 892 грн. 00 коп. (п'ятдесят три тисячі вісімсот дев'яносто дві гривен 00 копійок). Разом з тим, боржник [PERSON], згідно розписки, від 15.08.2014 року, зобов'язалася повернути борг (грошову суму) в гривнях України у сумі однієї тисячі гривень, під 20% в місяць, у строк 15.10.2014 року. За час, що сплинув, тобто 16 місяців (15.10.2014 року по 14.02.2016 року), заборгованість, за договором позики, не повернута і складає, за розрахунками позикодавця, 320,00 %. Розрахунок є таким: одна тисяча гривень основного боргу X 320% = 3\~200,00 грн., але позикодавець, у своєму позові, не заявила вимог щодо стягнення цієї суми з боржника. Позивачем пораховано компенсацію за індексом інфляції гривні в Україні: загальна сума 198,07 грн. А саме: 1\~000,00 грн. X 1,1890712 - (1 000,00 грн.) = 189,07 грн. - це є за період з квітня по грудень 2015 року.1\~000,00 грн. X 100,9% - (1\~000,00 грн.) = 09,00 грн. - це є за період за січень 2016 року. Отже, розрахунок, за індексом інфляції гривні, за весь період, разом 189,07 грн. + 09 грн. = 198,07 грн., але [PERSON] заявлено до стягнення суму 198,00 грн. Три проценти річних, згідно ст. 625 ЦК України, складають суму 30,00 грн., отже: 1\~000,00 грн. X 3% річних = 30,00 грн. (тридцять гривен 00 коп.). [PERSON], також, зауважила, що, за звичайних обставин, вона могла покласти свої гроші на депозитний вклад до комерційного банку або до ПАТ «Ощадбанк» України під 25% процентів річних, отже вона порахувала й суму упущеної вигоди, за період з 16.10.2014 по 15.10.2015 року: одна тисяча гривен X на 25% річних = 250,00 грн. (двісті п'ятдесят гривен 00 коп.), але вимог, щодо стягнення вказаної суми із [PERSON], не заявляла. Отож, розрахунок завданих збитків, за розпискою [PERSON], від 15.08.2014 року, на 1\~000,00 грн.: (основна сума боргу, за договором позики 1 000,00 грн.) + 198,00 грн. індексація інфляції гривні + 30 грн. (три проценти річних) = 1\~228,00 грн. Загальною ж сумою збитку, яку завдали подружжя [PERSON] позикодавцеві [PERSON] складає - 55\~120,00 (пятдесят пять тисяч сто двадцять) грн. Тобто й ціна позову уточнена і становить 55 120,000 грн. При цьому позивач пояснила, що 22 лютого 2016, вона звернулася до Заводського райсуду м. Дніпродзержинська з позовом про стягнення коштів, але, ухвалу, від 16.03.2016 року, отримала лише 04.04.2016 року в Заводському районному суді, разом із роз'ясненнями про територіальну підсудність і про те, до якого суду слід подавати вказаний позов. Отже, з огляду на викладене, [PERSON] просить суд врахувати вказані обставини, при вирішенні питання позовної давності. На основі викладеного [PERSON] просить суд поновити строк позовної давності, як пропущений з поважних причин, по розпискам [PERSON] та [PERSON] Стягнути з відповідача [PERSON], як з винної сторони, на користь [PERSON], заборгованість, за договором позики, у загальній сумі 53\~892,00 (п'ятдесят три тисячі вісімсот дев'яносто дві) грн.. 00 коп. Стягнути з відповідача [PERSON], як з винної сторони, на користь [PERSON], понесенні витрати на ксерокопіювання документів, позову, додатків до позову, на дату винесення судового рішення згідно з квитанціями. Стягнути з відповідача [PERSON], як з винної сторони, на користь [PERSON], заборгованість за договором позики у загальній сумі 1\~228,00 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн 00 коп. Стягнути з відповідача [PERSON], як з винної сторони, на користь [PERSON], суму судового збору, у розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі до суду, повторно, не з'явились. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 та ч. 9 ст. 76 ЦПК України, про що свідчать повідомлення про особисте отримання судової повістки (а.с.38,44,48), та розписка від [PERSON] про явку в судове засідання (а.с.42). Причини неявки суду не відомо. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд на підставі ст. 224 ЦПК України заочно розглядає справу без участі відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та, відповідні їм, правовідносини. Згідно оглянутих в судовому засіданні оригіналів розписки: [PERSON] взяв в борг гроші, 14.03.2013 р., в сумі 4\~900 (чотири тисячі девятсот) грн.. на 11 місяців під заєм 20%. За кожен прострочений день нараховується відсоток від повної суми. Гроші зобовязався повернути в 100, 200, 500 купюрах, у сумі 15\~520 (пятнадцять тисяч пятсот двадцять) грн. (а.с.50). Також, у справі, наявний оригінал розписки [PERSON], згідно якої вона зобовязується віддати борг у сумі тисячі гривень під 20% на місяць, 15 жовтня 2014 року (а.с.49).\~ [PERSON] надала суду два товарні чеки на суму 24,00 грн та на суму 21,00 грн, за послуги ксерокопіювання, а, також, чек на суму 10,40 грн., за відправлення рекомендованого листа з повідомленням до Петриківського районного суду. Позивачем долучено довіреність зареєстровану у реєстрі за № 791, згідно якої [PERSON] уповноважує вести усі її справи, в усіх судових закладах [PERSON]. Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 31327166, від 24.05.2016, підтверджено вищевикладене. У справі наявний супровідний лист від Заводського районного суду м.Дніпродзержинська, згідно якого адресант повернув позивачеві, [PERSON], позовну заяву, разом з додатками, відповідно до ухвали суду від 16.03.2016 року. Відповідно до статей 1046 та 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Обов'язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором передбачений ст. 1049 ЦК України. Стаття 1050 ЦК України, визначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи, в сукупності надані позивачем докази, суд вважає встановленим існування між сторонами договірних правовідносин з приводу передання однією стороною (позикодавцем) іншій стороні (позичальникові) [PERSON], грошових коштів на загальну суму 4\~900,00 грн. на умовах платної (в розмірі 20 % щомісячно) і строкової (на 11 місяців), позики. Також, є встановленим існування між сторонами договірних правовідносин з приводу передання позивачем (позикодавцем) відповідачеві (позичальникові), [PERSON], грошових коштів на загальну суму 1\~000,00 грн. на умовах платної (в розмірі 20 % щомісячно) і строкової (на 2 місяці), позики. Оскільки, подружжя [PERSON], в судове засідання, не зявилися та не надали суду підтвердження повернення ними взятих в борг грошових коштів, договори позики не оскаржили та надані позивачами розписки, про передачу їм грошових коштів, перебувають у позивача і не містять жодних відміток про повернення грошей [PERSON], суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] порушили умови договору позики, щодо обовязку повернення ними суми позики. При вирахуванні суми, що підлягає стягненню з подружжя [PERSON], в рахунок повернення позики, відсотків та застосування наслідків порушення грошового зобовязання, суд враховує наданий позивачем розрахунок та керується правилами диспозитивності визначаючи розмір заборгованості не виходячи за межі позовних вимог. Отже за договором позики від 28.02.2015 року з відповідача [PERSON], на користь позивача, слід стягнути заборгованість в розмірі 49\~546,40 грн. (15\~520,00 + 30\~952,40 + 3\~074,00), що складається з: 15\~520,00 грн. суми основного боргу; 30\~952,40 грн. відсотки за порушення грошового зобовязання, що пораховано наступним чином: 15\~520,00 х 365% = 56\~648,00 грн. При цьому використані такі значення:\~ 15\~520,00 грн. основна сума позики; 365 % процентів річних. Але, позивач зменшила суму заборгованості з 56\~648,00 грн до 30\~952,40 грн. 3\~074,00 грн. сума компенсації по індексу інфляції гривні в Україні, що розраховано таким чином: квітень 2015 року 114%; X травень 2015 року 102%; X червень 2015 року 100,4%; Х липень 2015 року 99%; X серпень 2015 року 99,2%; X вересень 2015 року 102,3%; X жовтень 2015 року 98,7%; X листопад 2015 року 102%; X грудень 2015 року 100,7%. = 118,90712 % (1,1890712) X 15\~520,00 грн. - (15\~520,00 грн.) = 2 934,38 (дві тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн 38 коп. За січень 2016 року 100,9%. 15520 грн. X 100,9% -15520 грн. = 139,68 грн. Загальна сума компенсації, по індексу інфляції гривні в Україні, склала (2 934,38 грн. + 139,68 грн.) = 3 074,06 грн. але за бажанням позивача її зменшено до 3\~074,00 грн. За договором позики від 15.08.2014 року з відповідача [PERSON], на користь позивача, слід стягнути заборгованість в розмірі 1\~228,00 грн. (1\~000,00 + 30,00 + 198,00), що складається з: 1\~000,00 грн. суми основного боргу; 30,00 грн. в рахунок повернення відсотків за користування позикою, що обраховано наступним чином: 1\~000,00 х 3% річних = 30,00 грн. При цьому використані такі значення:\~ 1\~000,00 розмір заборгованості; 3% кількість відсотків за рік. 198,00 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що обраховано наступним чином: 1\~000,00 грн. X 1,1890712 - (1 000,00 грн.) = 189,07 грн. - це є за період з квітня по грудень 2015 року. 1\~000,00 грн. X 100,9% - (1\~000,00 грн.) = 09,00 грн. - це є за період за січень 2016 року., де 1000,00 грн. основна сума боргу; 1,1890712 та 100,9 індекс інфляції гривні. Отже, розрахунок, за індексом інфляції гривні, за весь період, разом 189,07 грн. + 09 грн. = 198,07 грн. Позивачем зменшено суму до 198,00 грн. Визначаючи розмір індексу інфляції, суд бере до уваги рекомендації його обрахунку, наведені в листі Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97 щодо рекомендації відносно\~ порядку\~ застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Однак, суд зауважує, що ч. 2 ст. 625 ЦК України наголошує на тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розписки [PERSON] вбачається, що сторонами було встановлено інший розмір процентів, а ніж ті три річних від простроченої суми, які передбачає Цивільний кодекс України. Тобто вимога позивача про стягнення з боржника [PERSON] трьох процентів річних від основної суми заборгованості є безпідставною, отже задоволенню не підлягає. Також, необґрунтованою є вимога [PERSON] про стягнення зі [PERSON] упущеної вигоди, адже позикодавець встановила річний відсоток, за користування її коштами такий, який значно перевищує 25% банківський. Отже, суд не вбачає будь-якої упущеної вигоди для позикодавця, тому ця вимога позивача не підлягає задоволенню. Стаття 79 ЦПК України встановлює види судових витрат, у які не входять послуги ксерокопіювання. Отже й вимога [PERSON], про стягнення з відповідача [PERSON], як з винної сторони, понесених нею витрати на ксерокопіювання документів, позову, додатків до позову, на дату винесення судового рішення згідно з квитанціями не підлягає задоволенню. Позивачем долучено документ про оплату судового збору, у розмірі 551,20 грн. У ст. 88 ЦПК України, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача [PERSON], на користь [PERSON], слід стягнути суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial