Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі за текстом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію, зазначивши, що на підприємство покладені завдання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату її використання. Боржниця зобов'язана здійснювати плату за спожиту електричну енергію, а ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» безперебійно її відпускати. Відповідачка [PERSON] є споживачем електроенергії (особовий рахунок [NUMBER]). Боржницею неодноразово проводились перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію згідно особового рахунку, таким чином між Енергопостачальником та споживачкою виникли зобов'язання. Згідно рішення судової палати з цивільних справ Верховного суду України від 04.06.2008 року підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року №1357. Відповідно до п. 42 ч. ч. 5,6 Правил користування електричною енергією для населення споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. На теперішній час відповідачка у зв'язку з несплатою має заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1688,97 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 1688,97 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Кабанова Л.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності з положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 (далі - Методика). За положеннями ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи розрахунок заборгованості [PERSON] за спожиту електричну енергію ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» проводиться з останніх контрольних замірів показань, а саме: 16.10.2014 року, 17.04.2014 року та 15.05.2014 року (а.с.7). Відповідно до довідки Іллічівського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМСУ в Донецькій області від 24.12.2014 року [PERSON], [INFO], з 01.10.1964 року по 27.06.2013 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час знята з обліку до м. Корюковка (а.с.11). Згідно довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 17.02.2015 року відомості на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], відсутні (а.с.22). Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку про те,що позивачем не доведено, що відповідачка [PERSON] була користувачем електричної енергії за адресою в [ADDRESS] в період утворення заборгованості з 16.01.2014 року по 15.05.2014 року, або має нести відповідальність за позовом. Інших доказів позивачем не наведено та немає, згідно заяви представника позивача( а.с.24). Таким чином, суд вважає,що позивачем позов не доведено, в зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки судом прийнято рішення щодо відмови у позові, немає підстав для стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed