Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

В жовтні 2017 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON], який розірвано 20.03.2013 року у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Їхня донька з дня їхнього з відповідачем розлучення і по сьогоднішній день мешкає з нею за адресою: вул. 28 Березня, 39, с. Новоселиця, Кельменецького району Чернівецької області. Зазначила, що з 01.09.2017 року [PERSON] навчається у Чернівецькому національному університеті імені [PERSON]. З 2013 року вона виховує дитину одна. На її усну пропозицію щодо добровільної сплати за навчання дитини в ЧНУ ім.. [PERSON] відповідач відмовився, мотивуючи це тим, що він і так сплачує аліменти. Вказала, що 09 листопада 2017 року [PERSON] досягає повноліття. Однак, як вбачається із квитанції, вона сплатила за навчання в ЧНУ ім.. [PERSON] доньки [PERSON] 02.08.2017 року 9200 грн., 06.09.2017 року 9200 грн., що в сукупності становить 18400 грн., тобто на момент внесення коштів донька [PERSON] є неповнолітньою, та сплатила 29.08.2017 року за проживання доньки [PERSON] в гуртожитку №2 кошти в сумі 1800 грн. Просить стягнути [PERSON] на її користь 1/2 частину витрат на навчання [PERSON] яка навчається в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича, що становить 9200 грн., та витрати за проживання в гуртожитку № 2, що становить 900 грн. 15.01.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому він просить суд прийняти рішення, яким вимоги [PERSON] про стягнення [PERSON] додаткових витрат на дитину задовольнити частково. Посилається на те, що у відповідача є постійне місце роботи, це Чернівецька митниця ДФС. Доходи які він отримує як заробітну плату він змушений розподіляти на обидві сімї, колишню і теперішню де є малолітня дитина, а дружина тимчасово не працює, так як доглядає дитину. Дохід від здійснення підприємницької діяльності у [PERSON] відсутній, інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника він не має. Крім цього з доходів які отримує відповідач оплачує комунальні послуги в тому числі з утримання будинку та прибудинкових територій. Вказує, що матеріальне становище позивача, як одержувача аліментів, з яким проживає донька [PERSON] є значно кращим, порівняно з матеріальним станом відповідача. 22.01.2018 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло заперечення на відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину. Посилається на те, що донька [PERSON] на час навчання в Новоселицькому НВК завжди їхала на районні та обласні олімпіади та отримувала призові місця, грамоти. Після розлучення вони з донькою почали проживати біля її батьків. Вона працює одна, заробітна плата яку вона отримує, йде на оплату комунальних платежів, на утримання доньки, а це сумки з продуктами харчування та одежею, оскільки [PERSON] проживає в гуртожитку № 2 у м. Чернівці. Також вона матеріально допомагає своїм двом батькам пенсіонерам, на придбання їжі, одягу, продуктів харчування, ліків тощо. Батьки є людьми похилого віку, часто хворіють, а тому потребують фінансової допомоги. До відповідача про поділ рухомого і нерухомого майна з позовом вона не зверталася, а тому вважає, що позивач в змозі сплатити додаткові витрати на дитину. Враховуючи вищенаведене просить позовну заяву до [PERSON] про стягнення витрат на навчання задовольнити в повному обсязі із стягненням з відповідача судового збору, відзив відповідача не брати до уваги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, але від його представника [PERSON] до суду надійшло клопотання в якому він просить відкласти розгляд справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ № 075540 від 08.12.1999 року. Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2013 року у справі №717/645/13 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Як встановлено судом, [PERSON] є студентом Чернівецького національного університету імені [PERSON] денної форми навчання за спеціальністю право, що підтверджується договором №09-048 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 11.08.2017 року. Також судом встановлено, що [PERSON] проживає в гуртожитку №2 Чернівецького національного університету імені [PERSON], про що свідчить договір № 155 від 31.08.2017 року на тимчасове проживання у гуртожитку № 2 студмістечка Чернівецького національного університету імені [PERSON]. З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивач витратила на оплату за навчання та проживання доньки в гуртожитку 20200,00 грн., а саме здійснено оплату вартості навчання за 2017-2018 навчальний рік в сумі 18400 грн. та за проживання в гуртожитку за цей період в сумі 1800,00 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на навчання та проживання в гуртожитку їхньої на той час неповнолітньої доньки (за період 2017-2018 роки), тобто додаткові витрати, повязані з навчанням дитини з метою отримання в майбутньому професії. Однак, судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на додаткові витрати на навчання. Як вбачається з квитанцій ПАТ «ПриватБанк» позивачем понесено додаткові витрати на навчання та проживання в гуртожитку їхньої на той час неповнолітньої доньки в сумі 20200,00 грн., половина з яких згідно рівного обов'язку батьків щодо утримання дитини, підлягає стягненню з відповідача. Згідно довідки № 9875/24-70-05-16/01 від 22.12.2017 року вбачається що [PERSON] працює в Чернівецькій митниці ДФС на посаді Головного державного інспектора та його заробіток з червня 2017 року по листопад 2017 року складає: всього по нарахованій заробітній платі 88435,51 грн.; середній заробіток по нарахованій заробітній платі 14739,25 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-МИ № 215089 від 02.01.2015 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено, що додаткові витрати на дитину, які є предметом даного позову, були понесені позивачем до досягнення донькою повноліття, що позбавляє можливості позивача скористатись правом, передбаченим главою 16 Сімейного Кодексу України, оскільки обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів передбачених у ст. 182 Сімейного кодексу України. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved