Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

В вересні 2020 року позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 11.05.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з 2019 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а тому позивачка вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року у вказаній вище справі відкрито провадження та вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка 11.11.2020 на адресу Деснянського районного суду м. Києва подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача з постановленням по справі рішення суду. Одночасно просивши зняти з розгляду позовну вимогу, щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач про розгляд справи повідомлений судом належним чином, на адресу суду подав заяву, згідно якої позов визнав в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 11.05.2019 року було укладено шлюб, який зареєстрований Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а/з № 526), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження (а/з № 2993) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно пояснень викладених в позовній заяві, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені через відсутність взаємопорозуміння, позивач та відповідач з липня 2019 проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved