Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В грудні 2016 року КП «Південно-Західні тепломережі» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого вказало, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, які надає позивач, разом з тим відповідачі не оплачують спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2014р. по 01.11.2016р. в сумі 12875,98грн., яка складається з 10955,56грн. боргу за послуги з теплопостачання, 1642,33грн. інфляційні нарахування, 278,09грн. 3% річних, які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст.530,625 ЦК України, постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення». Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час судового розгляду повідомлялись в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання та технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж в [ADDRESS]. Відповідно до договору № 4369 від 17.10.2008 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між ОП «Західна котельня» (правонаступником якої є КП «Південно-Західні тепломережі») та [PERSON], споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.01.2011р. № 83 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та підігріву води для населення та інших споживачів», з 01.02.2011р. встановлено тарифи на послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води, які надаються позивачем. Згідно п.п.5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875 договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Отже, відповідачі користуються послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води не проводять, внаслідок чого за період з 01.11.2014р. по 01.11.2016р. утворилась заборгованість в сумі 12875,98грн., яка підлягає стягненню у примусовому порядку. 01 листопада 2016р. ухвалою Хмельницького міськрайонного суду КП «Південно-Західні тепломережі» відмовлено у прийнятті заяви щодо стягнення заборгованості за послуги з тепловостачання з [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох зобов'язань: правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник має право вимагати виконання цього обов'язку, та правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до статей 524, 533-535, 625 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, й договір про надання послуг, в якому установлена ціна договору - абонентська плата. Ст. 625 розміщена в розд. І кн. 5 ЦК «Загальні положення про зобов'язання», у зв'язку з чим поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У зв'язку з цим на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). За період грудня 2014 року по листопад 2016 року позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 1642,33 та три відсотка річних в сумі 278,09грн. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 689,00грн. за видачу судового наказу, судовий збір позивачеві не повертався. Судові витрати по справі складаються з судового збору в сумі 1378грн., який підлягає до стягнення з відповідачів відповідно до ст. 88 ЦПК України по 689грн. з кожного.

Outcome: approved