Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду звернулось ПАТ «Український страховий дім» з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просило стягнути з останніх в солідарному порядку на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 843,49 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 1 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Держаний ощадний банк» укладено договір №1609 про відкриття особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування. Також 12 липня 2011 року між ним та ВАТ «Держаний ощадний банк» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 №0001, предметом якого є майнові інтереси банку. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе договірних зобов'язань, а саме внаслідок його смерті, банк звернувся до страховика з настанням страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено банку виплату страхового відшкодування в розмірі 8 843,49 грн. Позивач посилаючись на те, що оскільки ним було проведено страхове відшкодування банку за порушення [PERSON] договірних зобов'язань, а останній помер, і спадкоємцями після його смерті є відповідачі, які відповідно до ст. 1282 ЦК України зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, просить суд позов задовольнити. В судове засідання представник позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі та їх представник позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Встановлено, що 1 вересня 2008 року між ВАТ «Ощадний банк» та [PERSON] було укладено договір №1609 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною системою з лімітом кредиту у сумі 17 000 грн /а.с.13-19/. Також встановлено, що 12 липня 2011 року між позивачем та АТ «Ощадний банк» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 №0001 предметом якого є майнові інтереси банку пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань за кредитними угодами, що укладені між банком та позичальниками /а.с.6-11/. [INFO] позичальник [PERSON] помер /а.с.23/. Спадкоємцями померлого є його дружина та син, відповідачі по справі. На момент смерті позичальника сума боргу по кредитним зобов'язанням перед банком склала 8 843,49 грн, яку позивач 7 травня 2012 року перерахував банку на відшкодування страхового відшкодування /а.с.12, 25/. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд, приходить до висновку, що ПАТ «Український страховий дім» набуло право вимоги до позичальника [PERSON] щодо стягнення з останнього компенсації завданих збитків в розмірі страхового відшкодування в сумі 8 843,49 грн. Як вже вище зазначалося, [PERSON] помер, а спадкоємцями після смерті є його дружина та син, відповідачі по справі. За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналіз цієї норм свідчить про те, що у спадкоємців виникає обов'язок по задоволенню вимог кредитора лише у випадку успадкування ними будь якого майна. Як вбачається з рішення Реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 3 грудня 2012 року №8598979 та відповіді ЦБДРтаАС від 30 грудня 2012 року за спадкодавцем [PERSON] право власності на нерухоме та рухоме майно не зареєстровано. Отже, враховуючи те, що оскільки відповідачі після смерті [PERSON] не одержали у спадщину будь якого майна, яке б належало йому на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про відсутність у них обов'язку щодо задоволення вимог позивача (кредитора), у зв'язку з чим позов задоволений бути не може.

Outcome: dismissed