Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

В вересні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь викупну суму у розмірі 13375,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 січня 2010р. між ЗАТ «СК «Оранта-Життя», правонаступником якого є відповідач, та позивачем було укладено Поліс страхування життя №1044630, який засвідчував факт укладання договору страхування згідно з Правилами добровільного страхування життя (універсальних), затверджених рішенням Правління ЗАТ «СК «Оранта-Життя» за № 58/1 від 06 серпня 2008р. Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 1027274 від 29 січня 2010р. На підставі укладеного договору, позивач здійснював своєчасну та повну сплату страхових платежів, у розмірі 18542,18 грн. з 29 січня 2010р. по 31 грудня 2014р. 24 грудня 2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, та сплату викупної суми. 26 грудня 2014р. відповідач погодився на розірвання договору та визначив розмір викупної суми - 13375,0 грн., однак по теперішній час зазначена сума коштів відповідачем не була виплачена позивачу. а тому останній вимушений був звертатись до суду за захистом своїх прав та просив суд стягнути з відповідача зазначену викупну суму. До судового засідання позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи у свою відсутність заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, заперечення проти позову не подавалися. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 29 січня 2010р. між ЗАТ «СК «Оранта-Життя» та [PERSON] було укладено договір страхування життя, який складається з Правил добровільного страхування життя та Полісу страхування життя №1044630 (далі по тексту - поліс). Поліс укладено на підставі заяви на страхування життя № 1027274 від 29 січня 2010р. (далі по тексту - заява). Згідно полісу, застрахованою особою та вигодонабувачем є позивач та члени його сім'ї: [PERSON], [PERSON]; строк дії договору та період сплати страхових платежів - 10 років; страхова сума - 31636,32 грн.; страховий платіж - 919,01 грн. щоквартально. Судом встановлено, що відповідно до копій квитанцій наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивач здійснював сплату страхових платежів в розмірі 18542,18 грн., що підтверджується копіями квитанцій. 24 грудня 2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, та сплату викупної суми. 26 грудня 2014р. відповідач погодився на розірвання договору та визначив розмір викупної суми - 13375,0 грн. 23 вересня 2015р. листом № 1.1.3-4/3355 від 23 вересня 2015р. відповідач підтвердив факт дострокового розірвання договору страхування та зобов'язання по сплаті позивачу зазначеної вище викупної суми, однак, враховуючи складну економічну ситуацію фінансової системи України, частиною якої є СК «Оранта-Життя» виплатити дану суму невідкладно немає можливості. Відповідно до правил, вбачається, що викупна сума - грошова сума, яка виплачується страхувальнику у разі дострокового припинення дії договору страхування. Відповідно до ст. 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача викупної суми в розмірі 13375,0 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved