Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що стане підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та внесення змін в особовий рахунок на квартиру. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1986 року до 17 липня 2012 року, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], який проживає та зареєстрований разом із нею в квартирі по [ADDRESS], яка не є приватизованою і особовий рахунок на яку відкритий на її ім'я. Крім неї та сина, в квартирі також значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який добровільно залишив квартиру у квітні 1993 року, забрав всі свої особисті речі та документи, і з того часу у спірному житловому приміщенні не проживає, інтересу до квартири не проявляє, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, не цікавиться житловим станом квартири. Ні вона, ні син не перешкоджали відповідачу проживати в спірній квартирі, і він у свою чергу із заявами про перешкоди в проживанні нікуди не звертався. В зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі, на неї покладаються обов'язки по сплаті додаткових комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Факт непроживання відповідача в квартирі по [ADDRESS] підтверджується актом ТОВ «Крона». Вважає, що [PERSON]. втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі внаслідок відсутності його в квартирі без поважних причин понад шість місяців. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити, і у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Представники третіх осіб - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська ГУ ДВС України Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представників, заперечень проти позову не мають. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб, відповідно до вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України судовими повістками, які направлялися відповідачу поштовими відправленнями за його зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту позивача [PERSON] (а.с. 6-7), якою підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 8), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між сторонами у справі 05 липня 1986 року; - заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 липня 2012 року (а.с. 9), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем за відсутності [PERSON] та факт припинення шлюбних відносин між подружжям у 1997 році; - копія особового рахунку на квартиру (а.с. 10), довідка про склад сім'ї ( а.с. 11), якими підтверджується факт реєстрації позивача [PERSON], її сина [PERSON], [INFO], та відповідача [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську та факт відкриття особового рахунку на квартиру на ім'я [PERSON]; - повідомлення ТОВ «Абонент ХХІ» від 21 лютого 2014 року ( а.с. 12), яким підтверджується, що відповідач до зазначеної установи із заявами про перешкоди в проживанні в [ADDRESS] не звертався; - акт про непроживання відповідача, складений ТОВ «Крона» 21 лютого 2014 року ( а.с. 13), якими підтверджується факт непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 1993 року по день складення акту. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], її син [PERSON] та відповідач [PERSON], відповідальним наймачем квартири є позивач, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру та довідкою про склад сім'ї ( а.с. 10, 11). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 1986 року до 17 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 липня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі ( а.с. 8, 9). І цим же рішенням вставлений факт припинення шлюбних відносин між подружжям [PERSON] у 1997 році. Як встановлено судом, на підставі акту про непроживання відповідача, який складений ТОВ «Крона» 21 лютого 2014 року ( а.с. 13), відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 1993 року, і з будь-якими заявами про перешкоди в проживанні в зазначеній квартирі відповідач до ТОВ «Абонент ХХІ» не звертався, що підтверджується повідомленнями ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.12).. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON]. дійсно відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Ці обставини не спростовані у судовому засіданні і підтверджені наданими суду позивачем і дослідженими судом доказами. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що немає підстав не довіряти наданим доказам, суд вважає, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved