Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Зазначив, що 18 серпня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. В листопаді 2013 року [PERSON] склала заповіт де все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що я вона за законом матиме право заповіла [PERSON] ( позивачу по справі). Ізюмська державна нотаріальна контора видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області не має можливості, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, належну померлій. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON]. Відповідачка, [PERSON], повторно в судове засідання не зявилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову суду не надсилала. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що 18 серпня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.7). Померлій, [PERSON], на підставі державного акту про право власності на землю серії ХР № 116579 виданого на підставі розпорядження голови Ізюмської райдержадміністрації від 09 січня 2004 року № 1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6.5917 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована н території Олександрівської сільської ради, КСП «40 річчя Жовтня», землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25 ( а.с.8). Із ксерокопії спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с.30-31). 01 березня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 6.5917 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, згідно державного акту серії ХР № 116579, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25 заповіла [PERSON] ( а.с.41) . 08 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт де все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що я вона за законом матиме право заповіла [PERSON] ( позивачу по справі). Видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області , Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, належну померлій. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). При таких даних позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved