Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

В грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, що не заявляють особистих вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що 22.11.2019 року позивач дізнався про те, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60598355 від 14.11.2019 року з примусового виконання виконавчого напису № 2139, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною 31.08.2019 року щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16216,89 грн. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис № 2139 було здійснено з порушенням чинного законодавства України та судової практики, що існує на момент виникнення спірних правовідносин, а саме з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», з порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначив, що позивача не було повідомлено з боку відповідача про наявність заборгованості в розмірі 16216,89 грн. та на підставі якого договору вона виникла, і з чого саме складається така сума заборгованості перед відповідачем. Окрім того позивач вказав, що кредитний ліміт повідомляється під час активації картки, тому наразі невідомо який саме ліміт було встановлено за Договором про картку № 95313329 від 14.02.2012 року, а йому, як позивачу, також невідомо який саме розмір заборгованості існував під час вчинення виконавчого напису № 2139. У зв`язку з чим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2139, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною 31.08.2019 року № 2139 щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16216,89 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року надала належним чином завірену копію документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 2139 від 31.08.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 31.08.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 2139, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість по кредитному договору № 90409275 від 07.07.2011 року за період з 16 березня 2018 року по 14 червня 2018 року у розмірі 15366,89 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 14616,89 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами становить 0,00 грн., плата за пропуск мінімальних платежів становить 750,00 грн. Зазначений виконавчий напис здійснено на підставі заяви відповідача АТ «Банк Форвард» про вчинення виконавчого напису від 29.08.2019 року, де зазначено, що заборгованість утворилась починаючи з 16.03.2018 року. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням основного принципу нотаріальних дій - безспірності та за відсутності документів, визначених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна надала на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року, належним чином завірену копію документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 2139 від 13.08.2019 р., а саме надана копія заяви про вчинення виконавчого напису від 29.08.2019 року, в якій зазначено, що відповідно до умов кредитного договору № 90409275 від 07.07.2011 року, який було укладено між АТ «Банк Форвард», та клієнтом, яким є позивач [PERSON] стягнення заборгованості проводиться за період з 06.03.2018 року по 14.06.2018 року. Відповідач Акціонерне товариство «Банк Форвард», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Тетяна Леонідівна не скористалися процесуальним правом подачі відзиву, письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною першою статті 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Разом з тим, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», містить імперативну норму про те, що виконавчий напис нотаріуса видається лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах під юридичними особами - не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги. Для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу надано такий пакет документів: копію заяви про вчинення виконавчого напису від 29.08.2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 16 березня 2018 року по 14 червня 2018 року у розмірі 15366,89 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 14616,89 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 0,00 грн., та плата за пропуск мінімальних платежів - 750,00 грн.; копію заяви/анкети позичальника за кредитним договором № 90409275 від 06.07.2011 року; копію анкети до заяви від 06.07.2011 року; копію Договору страхування від нещасних випадків № 90409275 від 06.07.2011 року; копію графіку платежів; копію виписок по особовому рахунку позивача; копію заяви позивача від 04.05.2012 року на отримання довідки про повне погашення кредиту по договору № 90409275. Згідно ст. 30 ЦПК України (2004 р.), ст. 48 ЦПК України (2017 р.), сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Положеннями частин першої та другої статті 1 Закону України «Про нотаріат», визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Виходячи із аналізу вказаних норм судом касаційної інстанції зроблено висновок про те, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей, що містяться у самому оскаржуваному виконавчому написі, стягнення коштів відбувається на користь юридичної особи АТ «Банк Форвард», проте відповідно до даних, які містяться у договорі, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, кредитором є ПАТ «Банк Русский Стандарт», проте документи щодо правонаступництва в матеріалах виконавчого провадження та в матеріалах справи відсутні. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 цієї статті передбачає, що Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, в матеріалах справи відсутні банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості, а саме за березень, травень 2018 року, копія виписки з ЄДОЮО, копія довіреності на представництво інтересів заявника, довідка про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусу. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, не встановив у якому розмірі виникла заборгованість, як по тілу кредиту так і по відсоткам, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Однак, в матеріалах справи та в належним чином завірених матеріалах вчинення виконавчого напису № 2139 від 13 серпня 2019 року відсутні банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а саме за березень, травень 2018 року. Так як надані банківські виписки не розшифровані за кожний місяць зазначеного періоду заборгованості, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з яких можливо встановити розмір заборгованості за кредитним договором. Окрім того в належним чином завірених матеріалах вчинення виконавчого напису № 2139 від 13 серпня 2019 року, присутній кредитний договір № 90409271 від 06.07.2011 року, проте у виконавчому написі зазначений кредитний договір № 90409271 від 07.07.2011 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, що не заявляють особистих вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений 13 серпня 2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2139. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача - Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 768 грн. 80 коп.

Outcome: approved