Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь закладу чи особи куди її буде влаштовано. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], померла 15 червня 2016 року. Відповідач, окрім сина, має ще двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. До смерті матері, сімя мешкала в Амур-Нижньодніпровському районі за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе[ADDRESS]. У звязку з тим, що батьки ухилялися від виконання батьківських обовязків троє дітей перебували на обліку в управлінні-службі у справах дітей виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради. Умови проживання дітей були незадовільні, батьки не цікавилися навчанням дітей, не працювали, зловживали спиртними напоями. Окрім цього, з боку батька траплялося фізичне насилля відносно дружини та дітей. 12 вересня 2015 року [PERSON], в черговий раз, вчинив фізичне насилля відносно сина, побивши останнього деревяною палицею по тулубу, спині та кінцівках. Під час побиття від нанесених ударів палиця зламалася, після чого [PERSON], склавши дві половинки разом продовжував бити дитину, після того як палиця зламалася остаточно він продовжував наносити удари долонями рук. Причиною такої жорстокої поведінки стали погані оцінки за навчання дитини у школі, а також побачене зауваження від вчителя. На підставі вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Також, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Після смерті [PERSON], батько разом з дітьми, у липні 2016 року, переїхав жити до своєї матері [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зимова, буд. 14. На підставі наказу управління-служби у справах дітей виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 08.08.2016 № 45 «Про взяття на облік малолітнього [PERSON], [INFO], який є дитиною, що опинилася у складних життєвих обставинах», хлопця було взято на облік, у звязку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обовязків. Під час обстеження житлово-побутових умов дітей, [PERSON] звернувся до членів комісії з проханням забрати його із сім'ї та влаштувати до реабілітаційного центру, у звязку з тим, що він боїться фізичних погроз з боку батька. А також, у звязку з тим, що він вже мешкав у державному закладі і там йому було краще, ніж вдома з батьком. У свою чергу, бабуся дитини [PERSON] також звернулася до членів комісії з письмовою заявою щодо вилучення дитини із сім'ї, оскільки вона ненавидить онука і не бажає щоб він проживав із нею. Батько не заперечував проти того, щоб сина забрали до державного закладу. [PERSON] відмовилися їхати разом з братом до реабілітаційного центру, оскільки до неї погроз з боку батька не було. Також виявилося, що станом на 30.08.2016 року хлопець не зарахований до жодного навчального закладу. [PERSON] з 30.08.2016 року перебуває у комунальному закладі соціального захисту центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок». Батько жодного разу не відвідав дитину та не цікавився його долею. Адміністрація закладу повідомила управляння-службу у справах дітей, що дитина не має бажання повертатися до дому. Жорстоке поводження батька з сином та небажання з ним жити свідчить про те, що дитина йому не потрібна. [PERSON] створив такі умови сину, що дитині краще жити у державному закладі, ніж вдома з рідним батьком. В судове засіданні представник позивача [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі, раніше в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що визнає позовні вимоги позивача про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи, допитавши дитину, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 202606, виданим 25.03.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 194 від 25.03.2003 року (а.с.9). Мати дитини, [PERSON], померла 15 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 699181, виданим 21.06.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1084 від 21.06.2016 року (а.с.10). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляються від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, застосовує до дитини фізичне насилля, що негативно впливає на емоційний та фізичний стан дитини. У звязку з тим, що батько дитини свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками, наказом Управління-служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради від 08.08.2016 року № 45, малолітнього [PERSON], [INFO], який є дитиною, що опинилася у складних життєвих обставинах, було взято на облік, у звязку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обовязків (а.с.11). При цьому, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року по справі № 199/8082/15-К, який набрав законної сили 11 грудня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у відношенні свого сина [PERSON] та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин (а.с.20). Згідно вищевказаного вироку, [PERSON] 12.09.2015 року в черговий раз вчинив фізичне насилля відносно сина, побивши останнього деревяною палицею по тулубу, спині та кінцівках. Під час побиття, від нанесених ударів, палиця зламалася, після чого [PERSON], склавши дві половинки разом, продовжував бити дитину, після того як палиця зламалася остаточно, він продовжував наносити удари долонями рук. Причиною такої жорстокої поведінки стали погані оцінки за навчання дитини у школі, а також побачене зауваження від вчителя. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини жорстокого поводження відповідача у відношенні його сина [PERSON], не потребують доказування, оскільки вони встановлені вироком суду по вищевказаному кримінальному провадженню, який набрав законної сили. У звязку з таким ставленням відповідача до своїх батьківських обовязків, його дитина з 30.08.2016 року по теперішній час перебуває у Комунальному закладі соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», де батько його не відвідував, ніякої матеріальної допомоги дитині (сезонний одяг, канцелярське приладдя, продукти харчування) не надавав. Даніїл з батьком не спілкується по телефону взагалі. Дитина відкрито виражає негативну позицію стосовно батька: не бажає його бачити, спілкуватися та перебувати разом з ним. Крім того, в судовому засіданні був допитаний сам неповнолітній: [PERSON], [INFO], який вказав, що на теперішній час проживає у Центрі реабілітації дітей «Барвінок», де він бажає проживати й надалі, оскільки батько зловживає спиртними напоями та погрожує йому фізичною розправою. Вказав, що в «Барвінку» він вже втретє і йому там краще, ніж вдома з батьком. Крім того, вказав, що до нього погано відноситься бабуся, з якою живе батько та вся родина. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім'ї батько не створив дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби дівчини, не одноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорував ці попередження. Більше того, відповідач вороже ставиться до свого сина [PERSON], застосовує до нього фізичне насилля, у звязку з чим, навіть, був засуджений. Для набуття правового статусу дитини, позбавлених батьківського піклування й отримання, у звязку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах дитини, просив припинити особисті немайнові права та обовязки відповідача по відношенню до його дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка відповідача є винною, він злісно ухиляються від виховання дитини,

Outcome: approved