Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспортів сторін; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 10.12.2007р. складеного на ім`я позивача; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.07.2021р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.07.2021р.; копія витягу КП «РБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2009р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] ; копія рішення Орлівської сільської ради народних депутатів Ренійського району № 78 від 02.03.1994р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копія державного акту на право на земельну ділянку серії ЯЕ № 669522; копії витягів про нормативно грошову оцінку земельних ділянок; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,518 га . від 10.12.2015р.; копії витягів з ДЗК; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2015р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,5181 га . від 09.12.2014р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2014р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 2,3433 га . від 09.12.2014р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 1,6444 від 10.12.2015р.; копія довідки Виконавчого комітету Орлівської сільської ради Ренійського району від 15.10.2020р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2020р.; копія спадкової справи відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. За життя їй належало: житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25.11.2008р.; земельна ділянка загальною площею 2,16 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 669522; земельна ділянка площею 0,518 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2015р.; земельна ділянка площею 0,5181 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2014р.; земельна ділянка загальною площею 2,3433 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2014р.; земельна ділянка загальною площею 1,6444 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2014р. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 10.12.2007р. залишила заповіт на ім`я позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Так, відповідач [PERSON] по справі є донькою спадкодавця, яка на спадщину не претендує, у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 20.11.2020р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Вона подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Відповідач по справі є дружиною спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, на спадщину не претендує, у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 20.11.2020 р., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від нього причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved