Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вказаним позовом, у якому просив суд визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Лівобережний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області внести зміни до актового запису серії [NUMBER] від 07 червня 2017 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , де у відомості про батьківство вказати батьком дитини йог (позивача) - [PERSON] , [INFO] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Починаючи з 2015 року позивач та відповідач фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. [INFO] у них народилася спільна дитина - [PERSON] . У зв`язку із тим, що сторони не реєстрували шлюб, відповідач самостійно записала батьком дитину на своє ім`я в чоловічому відмінку (по заяві, складеної з її слів). Про цей факт відповідач навмисно не повідомила позивача. Про те, що позивач не записаний батьком своєї дитини від дізнався лише у червні 2020 року, після того, як намагався отримати копію свідоцтва про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В дійсності батьком дитини [PERSON] є позивач, проте відповідач відмовляється подати в органи державної реєстрацій актів цивільного стану відповідну заяву про реєстрацію його (позивача) батьком дитини. З квітня 2019 року сторони не проживають разом, не ведуть спільний побут. Починаючи з червня 2020 року відповідач не дає позивачеві змоги бачитися зі своєю дитиною, брати участь у її вихованні, що спричиняє позивачеві великий душевний біль. Так як права позивача на батьківство порушені, він звернувся до суду із зазначеним позовом, та просить його задовольнити. Позивач чи його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, на позовних вимогах наполягають, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач належно повідомлялася про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.12.2020 року клопотання представника позивача про пришвидшення розгляду справи залишено без задоволення. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 25.02.2021 року Олександрійським міськрайонним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [INFO] у м. Маріуполь Донецької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] , Громадянин України» та « [PERSON] , Громадянка України », про що складено актовий запис № 398. Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 07.06.2017 року Лівобережним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області. Відповідно до звіту тесту ДНК на батьківство від 10.08.2020 року, що проведений ТОВ «Медікал Геномікс Україна 2000» на замовлення [PERSON] , та складено на російській мові, вбачається, що ймовірність батьківства « [PERSON] » відносно дитини « [PERSON] » складає 99,99999996 %. На а.с. 8-10, 19 - фотознімки позивача з відповідачем та дитиною. З копії протоколу прийняття усної заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію, вбачається, що інспектор-черговий Солом`янського УП Малиновський В.М. 11.11.2020 року прийняв усну заяву від [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] . Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що [PERSON] заявила, що на початку травня 2020 року завезла свою дочку [PERSON] до батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за усною домовленістю дитина буде проживати з батьком. Наразі батько перешкоджає бачитися з дитиною. ОЦІНКА СУДУ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] надав належні та допустимі докази, які із достовірністю підтверджують, що він та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] . Так, відповідно до звіту тесту ДНК на батьківство від 10.08.2020 року, що проведений ТОВ «Медікал Геномікс Україна 2000», біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] доведена. Доказів зворотнього стороною відповідача суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження. НОРМИ ПРАВА Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ст. 81 ЦПК України вбачається, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 135 ч.1 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З ч. 1 ст 126 СК вбачається, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.4 ст. 128 СК України). Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18). Крім цього, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved