Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що перебував із відповідачем у трудових відносинах, проте, 10 листопада 2020 року був звільнений з посади слюсаря ремонтника. В день звільнення з роботи відповідач не провів виплату усіх належних йому сум по заробітній платі, а тому заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2021 року із відповідача на його користь було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 14 538, 64 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21 599, 52 грн. за період з 11 листопада 2020 року по 17 лютого 2021 року, тобто по день ухвалення рішення. Позивач вказав, що фактично розрахунок із ним було проведено 11 травня 2021 року в ході примусового виконання вказаного судового рішення. На думку позивача, відповідач, за таких обставин, на підставі ст. 117 КЗпП України повинен виплатити йому середній заробіток по день фактичного розрахунку, тобто за період з 18 лютого 2021 року по 10 травня 2021 року у розмірі 17 152,56 грн., виходячи із встановленої вищевказаним судовим рішенням середньоденної заробітної плати - 317,64 грн. та 54 робочих днів за весь період затримки розрахунку при звільненні. Тож, пред`явивши це позов, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18 лютого 2021 року по 10 травня 2021 року у розмірі 17 152,56 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно, причин свого неприбуття не вказував, однак, надав письмову заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, паралельно висловивши власну позицію щодо висунутих ним є вимог, які просив задовольнити повністю, а так само вказавши, що проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток на зазначену у позовній заяві адресу та публікації оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляв, будь - яких заяв чи то клопотань не направляв. При цьому, відповідач причин неявки свого представника до суду не вказував, будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно двічі, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач в силу ч. 11 ст. 182 ЦПК України, з урахуванням норми ч.9 ст. 10 того ж Кодексу, двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направив, причин його неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази та застосовані норми права Тож, суд, вирішуючи справу на підставі наявних у ній доказів, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - із точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи,

Outcome: approved