Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі, визнання на неї права власності, припинення права спільної часткової власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторонни являються співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] . Їй належить 45/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та вся земельна ділянка, на якій розташований вище вказаний житловий будинок. Відповідач являється власником іншої частини (55/100 частки) домоволодіння. Частки домоволодіння є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, мають самостійні входи та комунікації. Тому як співвласник просить виділити їй в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим визнанням права власності та припиненням права спільної часткової власності на належну частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що складається з приміщень житлового будинку, що становлять 35,4 кв. м. загальної площі та 25,4 кв. м. житлової площі, що складається з приміщень житлового будинку позначеного в плані «А-1», прибудова «а1», а саме: коридор (1-3) загальною площею 4,6 кв. м., кухня з паливною (1-4) загальною площею 5,4 кв. м., житлова кімната (1-5) загальною площею 12,2 кв. м., житлова кімната (1-6) загальною площею 13,2 кв. м., та господарські будівлі та споруди: погріб «а2» та 1/2 частина хліва «Б-І». Згідно висновку щодо технічної можливості поділу нерухомого майна за технічними показниками домоволодіння може бути поділено на самостійні об`єкти нерухомого майна. Відповідач вже виділив в судовому порядку свою частку домоволодіння і присвоїв їй окрему адресу. Причиною звернення з даним позовом до суду зазначає перешкоди у вільному володінні та користуванні належною їй часткою нерухомості, зокрема, через вищевказану невідповідність часток власності в домоволодінні та в земельній ділянці не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці. Представник позивача подав до суду заяву, якою підтримав позов за обставин на його обґрунтування, просив справу розглянути без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Відповідач подав до суду заяву, якою визнав позов та просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Позовпідлягаєзадоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого 30 листопада 2000 року за р. № 1609 Лавутою Т.О. , приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області позивачці [PERSON] належить 45/100 частки житлового будинку з надвірним спорудами по [ADDRESS] . Право власності зареєстровано Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації Хмельницької області 11 грудня 2000 року в реєстрову книгу № 1313. У відповідності Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ № 016674, виданого Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області 30 жовтня 2001 року, позивачці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0402 га в межах згідно з планом по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 161. Як вбачається зі змісту висновку щодо технічної можливості виділу заявленого об`єкта нерухомого майна, виготовленого ПП «Проєкт БТІ» 06 жовтня 2020 року за № 135 при вивченні поверхового плану житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за наслідками візуального огляду встановлено, що за технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремі входи, комунікації та може бути виділений в натурі в будинок блокованого типу з господарськими будівлями та спорудами. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються: матеріалами інвентарної справи, технічного паспорту. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст.364 ЦК України ). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved