Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає, що 17.03.2012 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького управління юстиції, актовий запис № 95. Шлюб було зареєстровано вдруге. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалося,відносини та спільне господарство між сторонами припинені в березні 2015 році. Посилаючись на те,що через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння,він не має бажання поновлювати шлюбні відносини з відповідачкою, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з*явилася з невідомих причин,викликалась шляхом направлення СМС- повістки та направленням судової повістки через установу пошти. На підставі ст.224,225 ЦПК України суд розглянув справу без участі позивача та відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 17.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького управління юстиції, актовий запис № 95, після одруження прізвища чоловіка та дружини Мустафаєв та [PERSON], про що надана копія свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу взаємини подружжя не підтримують,спільного господарства не ведуть,взаємних прав та обов*язків не виконують. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними за такий тривалий час не відбулося. В позовній заяві позивач вказав про відсутність намірів поновлювати спільне проживання з відповідачкою та не бажає зберігати сім*ю,разом з тим,відповідка заяв про надання сторонам строку на примирення не вчиняла. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,що шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї неможливе,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та відповідача,порушує особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України,ст.3,10,11,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved