Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

В жовтні 2013 року в [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області ( далі УПтаСЗН) з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановами судів, які набрали законної сили, УПтаСЗН зобов'язано здійснити їй перерахування недоплаченої допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009-2011 роки. На виконання цих постанов видано виконавчі листи, проте відповідач їх не виконує. За таких обставин позивач просить стягнути з УПтаСЗН на свою користь 9630 гривень , в якості завданої шкоди на підставі ст.ст. 22, 1166, 1173 ЦК України. Надала суду письмову заяву де просить суд слухати справу за її відсутності. Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Судовим розглядом встановлено, що постановою Ізюмського міськрайонноо суду Харківської області від 11 лютого 2010 року позивачці було відмовлено в позові до УПтаСЗН про зобов'язання відповідача в перерахунку та виплаті належних соціальних виплат ( а.с.2). Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2010 року зобов'язано УПтаСЗН призначити та виплатити [PERSON] недоплачену допомогу на оздоровлення за 2009 рік у сумі 2510 гривень (а.с.3,4). Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2011 року задоволено адміністративний позов позивачки до УПтаСЗН. Визнано протиправними дії УПтаСЗН з виплати [PERSON] допомоги на оздоровлення за 2010 рік у меншому розмірі , ніж передбачено Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано УПтаСЗН здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік [PERSON] відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідні виплати, з урахуванням виплаченої суми допомоги на оздоровлення за 2010 рік ( а.с.4 оборот,5). На виконання цих постанов видано виконавчі листи ( а.с.7,8). В своїй заяві від 28.10.2013 року ( а.с.18) [PERSON] вказує про невиплачену допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 2510,00 гривень , за 2010 рік в сумі 3446,00 гривень, за 2011 рік в сумі 3674,00 гривень, а всього 9630,00 гривень. 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято закон № 3491 « Про внесення змін до Закону України « Про державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини 1 цього Закону « Прикінцеві положення Закону « Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 закону « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду на 2011 рік. З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розміру виплат указаної категорії громадян делеговано Кабінету Міністрів України. На виконання вимог Закону від 14 червня 2011 року № 3491- VI « Про внесення змін до Закону « Про Державний бюджет України на 2011 рік» 06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 « Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року. Конституційний суд України рішенням від 26 грудня 2011 року № 20- рп/2011 дійшов висновку, що пункт 4 розділу VIІ « Прикінцеві положення» закону встановлює механізм реалізації положень Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не суперечить статті 75, пункту 3 частини 1 статті 85, статті 95 Конституції України. Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику , в тому числі за рахунок коштів державного бюджету України. Відповідно до положень Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат, віднесено до відання Кабінету міністрів України. Відповідно до правової позиції Конституційного суду України викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 р, передбачені законами соціально -економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз національній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються зокрема принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно - правовими актами Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного Кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України, таку правову позицію надано рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року справа № 3-рп/2012 року. Оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України ( частина 2 статті 19), тому відсутні підстави для задоволення позову. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( частина 1 статті 1166 ЦК України). Частиною 1 статті 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При таких даних суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки зазначена сума є нічим іншим як заборгованістю по виплаті допомоги на оздоровлення [PERSON], розрахунок яких наведений в позовній заяві і не є матеріальною шкодою в розумінні статей 1167,1173 ЦК України.

Outcome: dismissed