Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, про що надали відповідні заяви, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивачка [PERSON], та представник неповнолітньої [PERSON], [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія розпорядження РРДА № 161/А 2010 від 06.05.2010 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 22.12.2009 р.; копія договору дарування від 16.10.2003 р.; копія свідоцтва № 202 про право власності на квартиру від 02.07.1999 р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2003 р.; копія технічного паспорту на квартиру № 42 в житловому буд. № 22 по вул. А. Карташова в м. Рені Одеської області; копія домової книги (розділ 3 прописка) на вищевказану квартиру; копії квитанцій оплати послуг ЖКГ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2015р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі: [PERSON], неповнолітня [PERSON] є племінницями нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належала ? частина квартири № 42 у житловому будинку № 22 по вул. А. Карташова в м. Рені Одеської області. Факт належності ? частини вищевказаної нерухомості [PERSON] підтверджується копією свідоцтва № 202 про право на квартиру № 42 у житловому буд. 22 по вул. А. Карташова в м. Рені; копією технічного паспорту на вищевказану квартиру. Ще ? частина квартири належить на праві власності позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 16.10.2003 р., реєстр № 2276. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 22.12.2009р. - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину вищезазначеного майна. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], його племінниця [PERSON], позивач у справі, (як спадкоємець четвертої черги за законом), звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивачки нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру) на вищевказану нерухомість, про що 25.02.2015р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на ? частину квартири як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] позивачі [PERSON], неповнолітня [PERSON] мешкали разом із ним в м. Рені за адресою розташування квартири, після його смерті вони залишилися проживати у спадковій квартирі. Після смерті дядька, [PERSON] залишилась проживати у спадковій квартирі, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, користується нею, сплачує належні комунальні платежі, зробила поточний ремонт. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є рідними донькою та дружиною померлого та спадкоємцями першої черги за законом, на момент смерті [PERSON] не проживали разом із ним, на спадщину після його смерті не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивачі оформили на себе право власності на ? частину спадкової квартири після смерті [PERSON] Таким чином, позивачі в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли, на неї не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивачі оформили право власності на спадкове нерухоме майно на своє імя. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленя заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачі у справі є спадкоємцями четвертої черги за законом, які постійно проживали разом із [PERSON], після його смерті прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідачі на спадщину не претендують та не заперечують щоб позивачі оформили на себе право власності на спадкове майно. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачі не мають можливості у звязку із відмовою нотаріуса (відсутність правовстановлюючих документів на квартиру). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на ? частину квартири з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від них причин вони не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на нерухомість, у звязку із чим були вимушені звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved