Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року по 02 грудня 2015 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з метою відпочинку, який піде на користь фізичному здоров'ю та моральному самопочуттю дітей, а також їх духовному розвитку, вона з дітьми бажає поїхати за кордон, а саме до Єгипту, курортне місто Шарм-ель-Шейх. Позивач вказала, що туристична подорож планується тривалістю 7-10 днів, яка надасть дітям можливість оздоровлення в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою та бажаною для дітей. Разом з тим [PERSON] зазначила, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей на відпочинок на канікули до Єгипту, але відповідач заперечує проти цього. Позивач вказала, що відповідач своїми діями перешкоджає забезпеченню реалізації законом прав та інтересів дитини, коли при цьому права та інтереси [PERSON] ніяким чином не порушуються. Відмова відповідача від видачі дозволу на відпочинок за кордон суперечить інтересам дитини, адже він, як батько, зобов»язаний виховувати дітей, піклуватися їх здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. [PERSON] зазначила, що діти хворіють на простудні захворювання та потребують оздоровлення в більш сприятливій кліматичні зоні, та що в неї є матеріальна можливість оздоровити дітей. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року по 02 грудня 2015 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] має намір поїхати з дітьми за кордон, а саме до Єгипту, курортного міста Шарм-ель-Шейх., з метою забезпечення повноцінного відпочинку дітям, який піде на користь їх фізичному здоров'ю та моральному самопочуттю, а також їх духовному розвитку. Встановлено, що туристична подорож планується тривалістю 7-10 днів, яка надасть дітям можливість оздоровлення в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою та бажаною для дітей. Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, однак [PERSON] був проти цього. Ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фактично, для безперешкодного виїзду [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до Єгипту та з метою безперешкодного проїзду в Україну необхідний відповідний дозвіл батька. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; - коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків -батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дитини, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн На підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та

Outcome: approved