Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

В грудні 2015 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що з 13.12.1995 р.перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,який був розірваний 27.07.2010 р. Сторони мають двох дітей: [PERSON],29.01.1997 р.,який 29.01.2015 р.досяг повноліття,[PERSON],[INFO] 06.09.2012 р.[PERSON]вироком Швченківського районного суду м.Запоріжжя був засуджений за ч.1 ст.121 КК України. З позивача [PERSON]як законного представника неповнолітнього на той час [PERSON]та цивільного відповідача вироком суду було стягнуто на користь [PERSON] відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 12355 гр.19коп.та відшкодування моральної шкоди 50000 гр. Крім того,рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.04.2013 р.з [PERSON]на користь держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» стягнуто витрати на стаціонарне лікування потерпілої від протиправних дій неповнолітнього [PERSON]особи в сумі 4279 гр.85 коп. Сума відшкодування витрат лікарняного закладу була повністю сплачена позивачем з урахуванням виконавчого збору в загальному розмірі 4857 гр.83 коп.,за послуги банку сплачено 1% від суми 48 гр.58 коп. Станом на 29.01.2015 р. на користь [PERSON] позивачем відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в сумі 13\~355 гр.19 коп.,додатково оплачені послуги пошти за грошові перекази на суму 289 гр.26 коп. Загальна сума ,відшкодована позивачем ,становить 18\~550 гр.86 коп. Відповідач [PERSON]Ф.є батьком неповнолітнього на час вчинення злочину [PERSON],тому має рівний з позивачем обов*язок відшкодувати шкоду відповідно до ч.3 ст.1179 ЦК України,проте позивач одноособово виконувала обов*язок по відшкодуванню шкоди до повноліття [PERSON],відповідач в цьому участі не брав,що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених витрат в сумі в порядку регресу. Посилаючись на ці обставини,позивач просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 9\~275 гр.43 коп.та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON]позов підтримала та пояснила,що сторони по справі є батьками [PERSON],котрий 06.09.2012 р. вироком Швченківського районного суду м.Запоріжжя був засуджений за ч.1 ст.121 КК України.Як законний представник неповнолітнього на той час [PERSON]та цивільний відповідач у кримінальній справі була залучена [PERSON],оскільки відповідач [PERSON]мав статус свідка обвинувачення,тому вироком суду шкода,завдана злочином,була стягнута з позивача.Після набрання вироком чинності відповідач відмовився брати участь у відшкодуванні шкоди,тому цей обов*язок виконувала позивач за рахунок власних коштів.Сума фактично відшкодування підтверджена квитанціями,відповідачем не спростована.Просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON]Ф.в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на те,що в процесі розгляду кримінальної справи відносно його сина [PERSON]він брав участь у всіх витратах та передавав позивачці половину від витрачених нею коштів, тому що вважає,що на теперішній час його обов*язок по відшкодуванню шкоди виконаний . Просив у позові відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов до висновку,що позов ґрунтується на законі,підлягає задоволенню на підставі фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 26.01.2012 р.неповнолітній [PERSON] умисно заподіяв неповнолітньому [PERSON]тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2012 р.,який набрав чинності 26.11.2012 р.,було встановлено протиправність дій неповнолітнього [PERSON]відносно неповнолітнього [PERSON]та причинний зв*язок із настанням наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень. З позивача [PERSON]як законного представника неповнолітнього [PERSON]цим вироком стягнуто на користь [PERSON]відшкодування матеріальної шкоди 12\~355 гр.19 коп.та 50000 гр.відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України вказані обставини,встановлені вироком суду,що набрав законної сили,не підлягають доказуванню. Рішенням Шевченківського районного суду м.Зпоріжжя від Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.04.2013 р.з [PERSON]на користь держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» стягнуто витрати на стаціонарне лікування потерпілої від протиправних дій неповнолітнього [PERSON]особи в сумі 4279 гр.85 коп. Сума відшкодування витрат лікарняного закладу була сплачена позивачем з урахуванням виконавчого збору в загальному розмірі 4857 гр.83 коп.,за послуги банку сплачено 1% від суми 48 гр.58 коп.,про що надані квитанції. Станом на 29.01.2015 р. на користь [PERSON] позивачем відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в сумі 13\~355 гр.19 коп.,додатково оплачені послуги пошти за грошові перекази на суму 289 гр.26 коп. Загальна сума ,відшкодована позивачем ,становить 18\~550 гр.86 коп. Цивільним кодексом України у ст. 1179 передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обовязок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. З цих підстав відповідач [PERSON]як батько неповнолітнього на час заподіяння шкоди [PERSON]має рівний з позивачем [PERSON]обов*язок відшкодувати завдану ним шкоду. На час розгляду справи відповідач жодними доказами не підтвердив виконання цього обов*язку ним особисто або фінансову участь у виконанні цього обов*язку позивачем. Як передбачено ст.15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1191 ЦК України,позивач не має права зворотної вимоги до [PERSON],водночас,виходячи з рівності прав та обов*язків батьків щодо їх неповнолітніх дітей,відшкодування нею одноособово шкоди,завданої неповнолітньою дитиною,логічно породжує право регресної вимоги до відповідача як батька [PERSON] Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є адекватним та відповідає приписам ст.16 ЦК України,позов доведений доказами,тому заявлені позивачем вимоги суд задовольняє у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України,суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 487 гр.20 коп.,що підтверджено квитанцією. На підставі ст.1179,1191 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,61,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved