Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні та на даний час є студенткою Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича. Рішенням Новоселицького райсуду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини до її повноліття. Однак, після повноліття дитина продовжила навчання у вищому навчальному закладі на платному навчанні та оплата за весь курс навчання становить 23600 гривень. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку із чим, після повноліття дитини нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, однак останній ухиляється від сплати аліментів. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання в розмірі 2500 гривень з часу досягнення дитиною повноліття [INFO] до закінчення навчання 01 вересня 2021 року. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд ухвалив про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки має на утриманні двох осіб похилого віку, а також сплачує аліменти на інших дітей, в той час коли повнолітня дитина [PERSON] навчається заочно та має можливість працювати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 листопада 2001 року. Рішенням Новоселицького районного суду від 11 листопада 2019 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, а [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця. [PERSON] є студенткою Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича заочної форми навчання за договором № 10207 укладеним між Чернівецьким національним університетом ім. Ю.Федьковича та позивачем. Вартість навчання за один рік становить 11800 гривень, що підтверджується вищевказаним договором на платне навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича. З наявної в матеріалах справи квитанції № 0.0.1444176013.1 від 21 серпня 2019 року вбачається, що на рахунок Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича було сплачено 5900 гривень у зв`язку із платою за навчання [PERSON] .. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, на користь яких він сплачує аліменти, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір`ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича. Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, суд виходить з того, що він сплачував їй аліменти до досягнення повноліття, сам він є працездатного віку та має задовільний стан здоров`я. Безпідставними також є заперечення відповідача про те, що дитина навчається на заочній формі навчання, оскільки такі аліменти призначаються незалежно від форми навчання, крім цього дитина потребує матеріальної допомоги батька, зважаючи на значні витрати, пов`язані із платним навчанням та харчуванням. Враховуючи наведене, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти, приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 191, 200 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача із вимогою для сплати грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Трирічний строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, являється присікальним (преклюзивним). Стягнення аліментів за межами цього строку незалежно від причин їх неотримання є неможливим. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 11 листопада 2019 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця до її повноліття, тобто до [INFO] . Разом з тим, позовна заява про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання надійшла до суду 16 грудня 2019 року, про що свідчить відповідна відмітка вхідної кореспонденції на поштовому листі. Враховуючи вищевказане та те, що інші докази про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом зазначеного періоду часу та ухилення відповідача від їх сплати, а також наявність перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, в матеріалах справи відсутні, а тому аліменти мають бути присуджені з часу пред`явлення позову, а саме з 16 грудня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial