Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. В обґрунтування позову позивач вказав, що 17.12.2014 року померла його мати [PERSON], якій на момент смерті належало 49/200 двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті матері у вказаній квартирі проживали: він - [PERSON], його дружина - [PERSON], та їх син - [PERSON]. Його брат [PERSON] постійно з 1999р. по 2016р. проживав за кордоном і в спірній квартирі не проживав, хоча в порядку приватизації володіє 49/200 частками в ній. Він вважає, що він та його брат є спадкоємцями матері, оскільки він фактично вступив у права на спадщину. З червня 2013 року він зі своєю сім'єю переїхав жити до матері у спірну квартиру, оскільки мати захворіла і потребувала постійного догляду. Вони здійснювали догляд за матір'ю до самої її смерті в грудні 2014 року, та з тих пір продовжують проживати у спірній квартирі. Відповідач не доглядав матір та не приїхав на її поховання. Однак, весною 2018 року йому стало відомо про те, що його рідний брат вже став єдиним спадкоємцем всієї половини спірної квартири і позбавив його долі у спадщині. Дане свідоцтво про право на спадщину було видано в першій Хмельницькій державній нотаріальній конторі на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2015р. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 17.07.2018 року його апеляційна скарга була задоволена, а вказане рішення скасоване. Відповідач перешкоджає використовувати дану квартиру, співвласником якої він фактично являється та погрожує виселенням. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, та йому як спадкоємцю першої черги повинна належати на праві власності у порядку спадкування 49/200 частин квартири. Відповідач пропустив строк прийняття спадщини і не має рішення про його продовження, тому на разі він являється єдиним спадкоємцем на майно їх матері, та вважає, що його право на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Його брат не мав права отримувати свідоцтво на все спадкове майно, що належало померлій матері, тому позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за померлою [PERSON], видане в 2015 році Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою щодо успадкування 49/200 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки права позивача нічим не порушені, оскільки вони пропустили строк прийняття спадщини. Позивач зареєстрований за іншою адресою, та не ставив питання про продовження строку прийняття спадщини. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився подали листа про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2014 року померла [PERSON], якій на праві приватної власності належало 49/200 частин квартири [ADDRESS]. Після її смерті її син - [PERSON] 28.09.2015 року звернувся в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що спадщину він прийняв на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2015 року (справа №686/16007/15-ц) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 02.11.2015 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю майна [PERSON], яка померла 17.12.2014р. (зареєстроване в реєстрі за № 1-1530), спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 49/200 частин квартири [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: матеріалами спадкової справи №576-2015 заведеної до майна померлої 17.12.2014 року [PERSON]. Згідно договору - замовлення № 90238 та свідоцтва про поховання від 17.12.2014р., поховання [PERSON] здійснював [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2013-2014р.р. [PERSON] перестала виходити з дому і догляд за нею здійснювали [PERSON] та його дружина. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2018 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2015 року та ухвалено нове рішення. В позові [PERSON] до Хмельницької міської ради про визначення додатково строку для прийняття спадщини відмовлено. Згідно вказаної постанови, апеляційним судом було встановлено, що апелянт ([PERSON]В.) є сином спадкодавиці [PERSON] та рідним братом позивача ([PERSON]В.), а отже є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, як і позивач у справі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України, \~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, \~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.ч.1,2\~ст.1269\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З наведеного вище вбачається, що [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 17.12.2014р., у встановлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини він не подавав, та нотаріусом йому не було відмовлено в оформленні спадкових прав. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене, те що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом було видано [PERSON] на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2015 року (справа №686/16007/15-ц) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яке було скасовано постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2018 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 02.11.2015 року [PERSON] державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON], 14.05.1965р.н., як спадкоємцю майна [PERSON], яка померла 17.12.2014 року, на спадщину, яка складається з 49/200 частин квартири [ADDRESS], зареєстрованого в реєстрі за № 1-1530. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 704,80грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved