Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

В грудні 2016 року представник в інтересах ТОВ «ЛАВАНДА ПЛЮС» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСЕРВАТОРНА 4» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 4), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 5), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 6), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 7), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 8), відповідно до якого просив припинити (розірвати) правовідношення за Договором № 1 про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, що був укладений між позивачем та відповідачами; визнати розірваним (припиненим) Договір № 1 про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, що був укладений між позивачем та відповідачами. В подальшому згідно заяви від 06.02.2017 року вимоги за п.2 було уточнено в частині розірвати (припинити) Договір № 1 про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, що був укладений між позивачем та відповідачами. Протокольною ухвалою суду від 07.09.2017 року вказані вимоги за п.2 уточненої позовної заяви було залишено без розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 27 січня 2012 року укладено Договором №1 про спільну діяльність (просте товариство) (далі по тексту - Договір). У відповідності до його умов Позивач виконав свої зобов»язання в повному обсязі, а відповідачі систематично та не виконують п.7.1.4 Договору, а саме зобов»язання з фінансування будівництва вже понад 6 місяців. Відтак, позивач, вважаючи вказаний договір розірваним, надіслав останнім листи про попередження та його розірвання із копією для підписання додаткової угоди про його розірвання. Проте, відповідач 1 постійно ініціює судові спори, чим перешкоджає господарській діяльності позивача. Відтак, враховуючи вище викладене, а також ту обставину, що відповідачі не виконали прийняті на себе зобов'язання та безвідповідально ставились до виконання умов Договору, позивач просить припинити (розірвати) правовідношення за Договором у відповідності до його умов та вимог ст..ст.651,652, 1141 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Представник відповідача 1 в судове засідання не з»явився, але направив до суду письмові заперечення проти позову, де просив відмовити в його задоволенні, оскільки такі ж самі позовні вимоги вже були предметом судового розгляду по справі № 761/12668/14-ц за позовом ТОВ «ГРОСС» до відповідачів та позивача, в рамках розгляду якого позивач пред'явив зустрічний позов, відповідно до якого просив визнати Договір розірваним. Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 18.02.2015, позивачу було відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Більше того, іншим рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.09.2016 року позовні вимоги про припинення зобов»язань за договором було залишено без задоволення. Не зазначено у позові про припинення яких саме правовідносин за договором просить суд позивач. Зазначає про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх інтересів, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідачі 3,4,5,6,7 в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши заперечення представника відповідача 1 та матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, то 27 січня 2012 року між сторонами було укладено Договір № 1 про спільну діяльність (просте товариство), за яким сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що належить Сторонами на відповідних правових підставах спільно діяти в сфері капітального будівництва без створення юридичної особи для досягнення наступних господарських цілей: капітального будівництва житлового будинку за адресою: вулиця Обсерваторна, 4 у Шевченківському районі м. Києва (в подальшому - Об'єкт) для досягнення спільної господарської мети - розподілу збудованого та введення в експлуатацію Об'єкту ((п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору, з метою реалізації задач спільної діяльності сторони здійснюють вклади у вигляді грошових коштів та майнових прав. Даний Договір вважається укладеним із дня його підписання сторонами і діє до моменту досягнення сторонами спільної мети, визначеної в п. 1.4. Договору. Договір не є безстроковим, його укладено на визначений строк, до досягнення спільної мети (п. 14.5. Договору). Сторони зобов'язались добросовісно виконувати свої зобов'язання за Договором (п. 6.1. Договору). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договір є однією з підстав виникнення зобов'язання (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України,за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Згідно ч. 1 ст. 1132 ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. За умовами п.п.2.3-2.9 вказаного договору відповідачі зобов»язались сплати внески в Спільну інвеститиційну діяльність у вигляді вкладу у відповідних грошових сумах згідно графіку. Сторона 2 (відповідач 1) зобов'язався, зокрема, одержати всі необхідні вихідні дані про будівництво об'єкту, погоджені у відповідних міських службах, в разі необхідності інші документи,підготувати та погодити проектну документацію з будівництва Об'єкта згідно графіку проектування, подати її і затвердити в установленому порядку до 01.03.2012, забезпечити виконання в повному обсязі всіх робіт з проектування, будівництва об'єкту та ввести об'єкт в експлуатацію згідно з графіком, який є Додатком до Договору (п. 6.3. Договору). Згідно п. 6.4., відповідач 3, відповідач 4, відповідач 5, відповідач 6, відповідач 7, відповідач 8 як сторони Договору, зобов'язуються забезпечити фінансування об'єкту згідно Графіку, що є додатком до Договору. Керівництво спільною діяльністю за Договором і ведення бухгалтерського обліку доручається стороні 2 (відповідачу 1). Відповідач 1 на період дії цього Договору отримує право виконання функцій замовника будівництва об'єкта (п. 4.3., 4.4. Договору). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, відповідач 1 - ТОВ «Обсерваторна 4» порушило свої зобов'язання за Договором на виконання проектної документації та не здійснило відповідної оплати вказаного договору. Оскільки вказаний договір, неналежне виконання якого встановлене рішенням суду від 18 грудня 2014 року, був укладений з метою досягнення мети, визначеної іншим договором, а саме Договором №1 про спільну діяльність (просте товариство), а також беручи до уваги, що Договір не був виконаний належним чином, суд приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про недобросовісне та неналежне виконання відповідачем 1 і Договору № 1, укладеного між сторонами. У відповідності до вимог ч.3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Більше того, обставини невиконання договору з боку відповідача 1 не спростовуються останнім і у поданих ними на даний час письмових запереченнях проти позову. Позивач з огляду на неналежне виконання умов Договору іншими його учасниками, скористався правом, передбаченим пп. 7.1.4. Договору щодо припинення дії Договору в односторонньому порядку та звернувся до відповідачів з листами про припинення дії Договору у зв'язку з невиконанням умов Договору на підставі пп. 7.1.4. Договору (лист від 17.10.2013 вих. № 9, лист від 17.10.2013 вих. № 10, лист від 17.10.2013 вих. № 11, лист від 17.10.2013 вих. № 12, лист від 17.10.2013 вих. № 13, лист від 17.10.2013 вих. № 14, лист від 17.10.2013 вих. № 15, лист від 17.10.2013 вих. № 10) (а.с. 68-76). Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, було відмовлено в задоленні позову про припинення зобов»язань за договором про спільну діяльність у зв»язку з не наданням позивачем суду додаткової угоди про припинення чи розірвання вказаного договору. Так, за умовами п.7.1.4, п.10.1, 10.2 Договору від 27.01.2012 року визначено додаткову умову для припинення договору як те, що в односторонньому порядку відповідачі (сторони Договору) без поважних причин припинять повне або часткове фінансування будівництва більш ніж на шість місяців, то позивач (сторона 1) може припинити дію цього договору в односторонньому порядку або подовжити додатковою угодою чи він вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами додаткової угоди до цього Договору. Звертаючись вкотре до суду, позивач, змінивши предмет позовних вимог, просить суд припинити (розірвати) правовідношення за Договором № 1 про спільну діяльність (просте товариство) від 27 січня 2012 року, укладеного між позивачем та відповідачами, а саме як наголосив його представник в суді припинити усі правовідношення за договором в цілому шляхом його розірвання у зв»язку не виконання з 2014 року відповідачами своїх зобов»язань за вказаним договором та відмовою у підписанні додаткової угоди до нього про його припинення (розірвання). При цьому, в якості доказу на виконання вимог п.п.7.1.4, 101, 10.2 вказаного Договору сторона позивача надала суду направлені 09.11.2016 року на адресу відповідачів відповідні додаткові угоди про розірвання (припинення дії) Договору №1 від 27.01.2012 року (а.с.22-39). Між тим, отримавши вказані додаткові угоди, сторони відповідачів їх не підписали та у належним чином оформленому вигляді позивачу не надіслали. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання за договором припиняється, зокрема у разі його розірвання (ч. 2 ст. 653 ЦК України). Також, у відповідності до вимог ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Дія Договору може бути припинена у випадках, визначених ст. 1141 ЦК України. Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у договорі або у самій додатковій угоді, згідно чинного законодавства України (п. 10 Договору). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України, підставою припинення договору простого товариства, зокрема, є: - відмова учасника від подальшої участі у договорі простого товариства; - розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 1142 ЦК України, учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальна умова, має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору. Аналізаючи вимоги ст..ст.598, 651,653 ЦК України у взаємозв»язку із ст..ст.1141, 1142 ЦК України та обставинами вказаної справи та зважаючи на умови п.7.1.4 Договору та вчинення усіх передбачених ним дій позивачем на його виконання і припинення, не виконання відповідачами своїх зобов»язань за ним вже протягом тривалого часу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності до змінених в усному порядку в судовому засіданні представником позивача вимог, а саме припинити шляхом розірвання договір №1 від 27 січня 2012 року про спільну діяльність (просте товариство), що був укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАВАНДА ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБСЕРВАТОРНА 4», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладено та

Outcome: approved