Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

В жовтні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 32-36) до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - змінити розмір аліментів, визначений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/19032/15-ц від 08 червня 2016р., які підлягають сплаті відповідачем на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15361,14 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016р. по цивільний справі № 752/19032/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1640,0 грн. щомісяця, починаючи з 23 грудня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. ухвалено нове рішення по цивільній справі № 752/19032/15-ц, рішення суду першої інстанції - скасовано, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. 05 січня 2017р. Голосіївським районним судом м. Києва на виконання рішення суду по цивільний справі № 752/19032/15-ц, було видано виконавчий лист. 13 січня 2017р. Шевченківським ВДВС м. Києва було відкрито виконавче провадження № 53231588 за виконавчим листом виданим Голосіївським районним судом м. Києва 05 січня 2017р. на виконання рішення суду по цивільний справі № 752/19032/15-ц. Внаслідок того, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, на вимоги державного виконавця не реагує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Згідно довідки-розрахунку № 53231588/20 від 06 жовтня 2017р. Шевченківського РВДВС м. Києва, заборгованість відповідача по аліментам за період з 23 грудня 2015р. по 01 жовтня 2017р. складає 50462,42 грн. На думку позивачки, загальна сума неустойки (пені), що підлягає сплаті згідно проведеного розрахунку становить 15361,14 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивачка вимушена була звернутись до суд з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду від 02 січня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суд заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених в позові. Відповідач та його представник проти позову заперечили, зазначаючи, що поданий позов не відповідає вимогам процесуального закону, і повинен був залишений без розгляду. В подальшому відповідач залишив зал судового засідання, з міркувань упередженого до нього ставлення суду. Суд, заслухавши пояснення сторони відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. по цивільній справі № 752/19032/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016р. та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що мінімальний розмір аліментів, присуджених їй на утримання спільної дитини сторін щомісячно, є меншим ніж визначене законом - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дитина зростає, потребує більше коштів на утримання. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014р., з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з часу набрання рішенням суду законної сили розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016р. по цивільній справі № 752/19032/15-ц, до розміру ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини - [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15361,14 грн., при цьому обґрунтовувала свої вимоги, з посиланням на довідку - розрахунок заборгованості по аліментам за період з 23 грудня 2105р. - 01 жовтня 2017р (а.с. 16). Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості зі сплати відповідачем аліментів утворилася саме з його вини. Крім того, враховуючи положення ст. 95 ЦПК України, правові позиції Верховного Суду висловлені, в постановах по справам № 820/1186/17, № 904/8549/17, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення на її користь не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial