overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. Позивач подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2019 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім`ї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні позивач заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

В грудні 2019 року позивачі Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, військова частина [NUMBER] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Службова квартира була надана [PERSON] у зв`язку з проходженням військової служби у військові частині [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ). Згідно із витягом з протоколу № 6 засідання житлової комісії військової частини пп [NUMBER] від 06.05.2015 року, постановили зарахувати сім`ю (дружина - [PERSON] , син - [PERSON] ) капітана [PERSON] з 06.05.2015 року в пільгову чергу для першочергового отримання житлового приміщення, як учасника бойових дій на квартирному обліку перебуває складом сім`ї три особи з 30.08.2005 року в загальній черзі. Згідно із п. 11 протоколу № 16 засідання житлової комісії військової частини пп [NUMBER] від 26.10.2015 року, постановлено зарахувати сім`ю капітана [PERSON] в чергу на отримання службового житла складом 3 (три) особи (дружина- [PERSON] , син - [PERSON] ) з 26.10.2015 року. Згідно із витягом з протоколу № 4 засідання житлової комісії військової частини пп [NUMBER] від 25.02.2016 року постановлено

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. З грудня 2018 року разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2007 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, що становить 384,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2000 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та постійні конфлікти, які виникали між ним на цьому ґрунті. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. На примирення не згодна. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 03 жовтня 2000 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач проти позову не заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею квартири [ADDRESS] Дану квартиру вона 01 серпня 2018 року придбала у відповідачів за договором купівлі-продажу від 01 серпня 2018 року. Після укладення договору купівлі-продажу квартири та реєстрації права власності попередні власники квартири не знялися з реєстраційного обліку, хоча в квартирі не проживають з часу коли вона туди вселилася. Місцезнаходження відповідачів їй невідоме. Оскільки відповідачі за місцем реєстрації не проживають просила визнати їх такими, які втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка являється власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями: договору купівлі-продажу квартири від 01 серпня 2018 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8, 9). З акту депутата Бородянської селищної ради від 14 жовтня 2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , але за місцем реєстрації не проживають, проживають за межами України (а.с.10) Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідачі відсутні, не користуються і не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне визнати їх такими, які втратили право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

В грудні 2019 року позивач Моторно ( транспортне ) страхове бюро України\~ звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, посилаючись на наступні обставини. 01 жовтня 2017 року на автодорозі «Київ-Одеса», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen С4», державний номерний знак [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] \~ та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місті пригоді. 05 червня 2018 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у настанні ДТП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода,\~ завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка\~ її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Підставою для позову стала регламентна виплата МТСБУ за відшкодування витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та шкоду, заподіяну внаслідок смерті годувальника, для неповнолітньої на момент ДТП [PERSON] [INFO] , батьком якої є померлий [PERSON] . Згідно інформації, що є в розпорядженні МТСБУ, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована на дату ДТП.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

В грудні 2019 року позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на наступні обставини. 01 жовтня 2017 року о 21 годині 00 хвилин на 53 км а/д «Київ-Одеса», на території Васильківського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen С4», державний номерний знак [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] ( далі - Відповідач ) та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] та пасажир [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померли, а інший пасажир цього автомобіля [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. 05 червня 2018 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до документально підтверджених витрат, понесених на лікування, розмір шкоди завданий [PERSON] внаслідок ДТП складає 24 264,59 гривень. 01 серпня 2018 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

В грудні 2019 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах останнього до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що позивач з відповідачкою перебувають у шлюбі з 09.01.1993 року. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Шлюбні стосунки між подружжям припинились. Останні вісім років вони разом не проживають та у кожного фактично створені сімейні відносини з іншими людьми. Фактично сім`я припинила своє існування, подальше спільне майбутнє позивач вважає неможливим. Тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, зазначивши, що примирення неможливе, щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов визнає, примирення не можливе, щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.01.1993 року Хмельницьким Будинком урочистих подій, актовий запис №8. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] . Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають. Ухвалою суду від 24.04.2020 року сторонам надавався строк на примирення, яке не відбулось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечила проти розірвання шлюбу, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

В грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ«УСК») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між КС «Українська кредитна спілка» в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №7014 від 20.03.2014р., згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 8\~000,00 грн строком на 24 місяців з 01.08.2013 року по 01.08.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Між ПрАТ«УСК» та КС «Українська\~кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25.03.2014 року кредитний договір № 7014 від 20.03.2014 року укладений між КС «Українська\~кредитна спілка» та Вілядою [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 30 982,50 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 7014 від 20.03.2014р. належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. КС «Українська\~кредитна спілка» неодноразово повідомляла [PERSON] про заборгованість по кредитному договору № 7014 від 20.03.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

В грудні 2019 рокуПриватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі ПрАТ «УСК»)звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між КС «Українська кредитна спілка» в особі голови правління Євтушенко [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №6877к від 07.02.2014р., згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 8\~000,00 грн строком на 24 місяців з 07.02.2014 року по 07.02.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ«УСК» та КС «Українська\~кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року кредитний договір № 6877к від 07.02.2014 року укладений між КС «Українська\~кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 16\~460,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6877к від 07.02.2014р. належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. КС «Українська\~кредитна спілка» неодноразово повідомляла [PERSON] про заборгованість по кредитному договору № 6877к від 07.02.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

В грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ«УСК») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між КС «Українська кредитна спілка» в особі голови правління Євтушенко [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №7032к від 24.03.2014р., згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 8\~000,00 грн строком на 24 місяців з 24.03.2013 року по 24.03.2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Між ПрАТ «УСК» та КС «Українська\~кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25.03.2014р. У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25.03.2014 року кредитний договір № 7032к від 24.03.2014 року укладений між КС «Українська\~кредитна спілка» та Алтухово [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 14\~580,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 7032к від 24.03.2014р. належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. КС «Українська\~кредитна спілка» \~неодноразово повідомляла\~ [PERSON] про заборгованість по кредитному договору № 7032к від 24.03.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

В грудні 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за заявою - договором № 2018/І_С/052-000758 від 10.05.2018 року у розмірі 27 716, 36 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2018 між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Договір №2018/1_С/052-000758 про приєднання до Правил.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В грудні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.1985 сторони зареєстрували шлюб. Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 02.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Вказала, що спір про поділ майна між сторонами відсутній, прізвище змінювати не бажала. Відповідач в судовому засіданні визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Зазначив, що спір про поділ майна між сторонами відсутній. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.1985 (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved