Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В вересні 2015 року ПАТ «СК «Країна» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 листопада 2013 року о 12 годині 15 хвилин в м. Києві по вул. Межигірська Оболонська, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ЗАЗ 110557», номерний знак [NUMBER], що належить ВАТ «Ковельмолоко», під керуванням [PERSON], та транспортного засобу марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу марки «Кіа», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] під її керуванням. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER], в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті вулиць Оболонської та Межигірської, не надала дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Кіа», номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПАТ «СК «Країна» згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №ТЗ0008483 від 10 червня 2013 року транспортний засіб марки «КІА», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику [PERSON], розмір якого був визначений на підставі звіту №1936, ремонтної калькуляції, рахунку №СА-000155145 від 12 грудня 2013 року, в сумі 63216 гривень 51 копійок. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу №АС/5311758, а також, що різниця між розміром завданої [PERSON] шкодою і розміром страхового відшкодування, виплаченого ПАТ УСК «Гарант Авто» становить 13216 гривень 51 копійок (63216 гривень 51 копійок (розмір завданої шкоди) - 49490 гривень (страховий платіж, який оплачується ПАТ УСК «[PERSON]) + 510 гривень (франшиза, передбачена полісом №АС/5311758)). Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Країна» матеріальну шкоду у розмірі 13726 гривень 51 копійок та суму понесених витрат на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв чи клопотань до суду не направила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2013 року між позивачем ПАТ «СК «Країна» (Страховик) та громадянином [PERSON] (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №ТЗ0008483, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «КІА СЕЕD», номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору страхування з 12 червня 2013 року по 11 червня 2014 року включно за умови сплати страхових платежів в сумі 1604 гривень 50 копійок до 12 червня 2013 року та 1604 гривень 50 копійок до 10 грудня 2013 року (а.с.4-10). 30 листопада 2013 року о 12 годині 15 хвилин в м. Києві на перехресті вулиць Оболонської та Межигірської водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, не надала дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «КІА», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується відомостями про дорожньо-транспортну пригоду №9310425 від 04 грудня 2013 року (а.с.17) та постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року (а.с.16). В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача був пошкоджений автомобіль марки «КІА», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок чого власнику автомобіля [PERSON] завдана матеріальна шкода. Відповідно до звіту №1936 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 23 січня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 78243 гривень 98 копійок (а.с.25-27). Фактично вартість ремонту вказаного застрахованого транспортного засобу в ТОВ «СВІТ-АВТО» склала 63991 гривень 51 копійок, що підтверджується актом виконаних робіт №СА-000042262 від 31 січня 2014 року та рахунком №СА-000155145 від 12 грудня 2013 року (а.с.21-24). 02 грудня 2013 року потерпіла [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Країна» із повідомленням про настання страхового випадку (а.с.19), а 16 грудня 2013 року із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.13). Відповідно до страхового акту №49/30909/2.1.5.1 від 18 грудня 2013 року (а.с.20) та копій платіжних доручень №2867 від 18 грудня 2016 року та №50 від 23 січня 2014 року (а.с.36,37) ПАТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 63216 гривень 51 копійок на користь [PERSON] Судом також встановлено, що [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» відповідно до умов Полісу №АС/5311758 від 20 серпня 2013 року (а.с.12) та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №16-07/00003622/1.3.1.01 від 20.08.2013 року (а.с.55-60), застрахованим транспортним засобом за якими є належний відповідачу автомобіль марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER]. Строк дії обох договорів з 21.08.2013 року по 20 серпня 2014 року включно, розмір ліміту відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду третім особам за кожним з укладених відповідачем договорів становить 50000 гривень. 13 березня 2014 року ПАТ «СК «Країна» направила на адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто» претензію, в якій позивач просив ПАТ «УСК «Гарант-Авто» компенсувати в порядку регресу виплачену ПАТ «СК «Країна» суму страхового відшкодування у розмірі 63216 гривень 51 копійка (а.с.14). 28 травня 2015 року ПАТ «СК «Країна» на адресу відповідача [PERSON] направило вимогу про сплату боргу, відповідно до якої позивач просив відшкодувати різницю між розміром завданої [PERSON] шкодою і розміром страхового відшкодування, виплаченого ПАТ УСК «Гарант Авто» у розмірі 13216 гривень 51 копійок (63216 гривень 51 копійок (розмір завданої шкоди) - 49490 гривень (страховий платіж який оплачується ПАТ УСК «[PERSON]) + 510 гривень (франшиза, передбачена полісом №АС/5311758). Згідно з ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] відшкодувала ПАТ «СК «Країна» різницю між розміром завданої [PERSON] шкодою і розміром страхового відшкодування. Тому у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування. До зазначеного висновку суд також приходить враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладеної у постанові у справі №6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Країна» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 13726 гривень 51 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення №1259 від 25 серпня 2015 року (а.с.1) при предявленні позову ПАТ «СК «Країна» сплатило судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Позов задоволений повністю. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved