Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В вересні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на автомобіль «DAEWOO NEXIA», д.н.з. [NUMBER] , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] . В судовому засідання позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, пояснивши, що вона проживала разом із [PERSON] з 2011 року, 27.04.2018 року вони уклали шлюб. Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2018 року було затверджено мирову угоду, за умовами якої право власності на автомобіль «DAEWOO NEXIA», д.н.з. [NUMBER] , було визнано за [PERSON] та стягнуто з нього на користь [PERSON] вартість 1/2 частини вказаного автомобілю у розмірі 20 000 грн. протягом чотирьох місяців. Вказану суму [PERSON] повністю сплатив, однак оформити право власності належним чином на вказаний автомобіль не встиг, оскільки [INFO] помер. Спадкоємцями за законом після його смерті є позивач та мати померлого - [PERSON] . Оскільки вказаний автомобіль фактично знаходиться у позивача, він є неподільною річчю, тому [PERSON] просить визнати право власності автомобіль саме за нею, при цьому стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 15 000 грн. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались, відзиву не надали. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності та стягнення грошової компенсації, затверджено мирову угоду за умовами якої: [PERSON] погоджується виділити [PERSON] в натурі та визнати за ним право власності на легковий автомобіль седан марки DAEWOO NEXIA, реєстраційний № [NUMBER] , 1997 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; [PERSON] погоджується отримати в натурі та визнати за ним право власності на легковий автомобіль седан марки DAEWOO NEXIA, реєстраційний № [NUMBER] , 1997 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; [PERSON] погоджується отримати від [PERSON] грошову компенсацію за вказаний автомобіль у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. протягом чотирьох місяців рівними платежами, після набрання законної сили цієї мирової угоди, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок; [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] грошову компенсацію за вказаний автомобіль у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. протягом чотирьох місяців рівними платежами, після набрання законної сили цієї мирової угоди, шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Моментом набуття права власності за договором, відповідно ст. 334 ЦК України, вважається наступне: право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Таким чином автомобіль DAEWOO NEXIA, реєстраційний № [NUMBER] , 1997 року випуску підлягає обов`язковій державній реєстрації і з моменту такої реєстрації виникає право власності у нового набувача. Як вбачається з копій квитанцій, наданих позивачем, [PERSON] умови мирової угоди виконав, сплативши [PERSON] грошову компенсацію за вказаний автомобіль у розмірі 20 000. Однак, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником DAEWOO NEXIA, реєстраційний № [NUMBER] , 1997 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , значиться [PERSON] , тобто [PERSON] не зареєстрував право власності на вказаний автомобіль за собою. 27.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було складено відповідний актовий запис №262, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.06.2019 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років. Як стверджувала позивач у судовому засіданні, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є вона та мати померлого - [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України. Стаття 1267 ЦК України передбачає, що частки вказаних спадкоємців є рівними. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки 20 000 грн. були виплачені [PERSON] за рахунок сумісних коштів подружжя позивача та [PERSON] , тому позивач має право на 1/ 4 частку спірного автомобіля, оскільки при розгляді справи в Дарницькому районному суді у м. Києва вартість автомобіля за експертним дослідженням склала 40 000 грн. Таким чином, спадкові частки на автомобіль становлять : 3/8 - відповідачу [PERSON] , та позивачу 5/8 ( Розрахунок 10 000 грн. = 1/4 частка ; 4/4 - 1/4 = 3/4; 3/4 : 2 = 3/8 ) Вартість 3/8 складає 15 000 грн. ( Розрахунок 40 000 : 8 х 3 = 15 000 грн.). Таким чином, оскільки спірний автомобіль є неподільною річчю, знаходиться у фактичному володінні позивача, відповідачі не надали суду доказів на спростування позиції позивача, не було добуто судом таких доказів і в період розгляду справи, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль DAEWOO NEXIA, д.н.з. [NUMBER] , 1997 року випуску, та стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 15 000 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера №20 від 05.06.2020 року, про сплату 2 000 грн. [PERSON] на користь адвоката Чмель О.Л. на підставі наданої консультації, складання позову, попереднього розрахунку, копіювання документів, а тому, оскільки позов задоволено, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 2 000 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved