Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ В грудні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали конфлікти.\~ Крім того, протягом тривалого часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви позивачки, крім того, вбачається, що позов вона підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки тривалий час з чоловіком спільно не проживає. За час наданого терміну на примирення з відповідачем не примирилися. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Волоськівською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області серії І-БВ №090554 від 15.05.2011 року, в якому народилася неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 03.02.2017 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю шість місяців, проте, як вбачається із письмової заяви позивача та неявки відповідача, примирення вони не дійшли. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін та відсутність ведення спільного господарства, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved