Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧІВ Позивачі звернулись до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просили визначити, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить кожному по 1/5 ідеальної частки квартири [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧІВ Свої вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивували тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Вирішити питання про визначення розміру ідеальних часток в досудовому порядку не вдалось. Визначення ідеальних часток співвласників необхідно позивачам для розпорядження вищевказаним нерухомим майном. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідачі надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 22.02.1993 Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження №74/1 видано свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Вказана квартира зареєстрована за співвласниками на праві спільної сумісної власності. Рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 14.03.2019 по справі 524/10621/18 встановлено факт належності [PERSON] та [PERSON] , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №74/1 від 22.02.1993 на квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту ЖКГ Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.11.2018 №27-17-09/45 визначення розміру часток у спільній сумісній власності не належить до повноважень Департаменту ЖКГ Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Встановити факт технічної помилки не можливо, оскільки відсутні документи, які подав заявник на момент видачі свідоцтва про право власності на житло. 15 січня 2019 року позивачами складено заяву-пропозицію про укладення договору про поділ спільного сумісного майна. НОРМИ ПРАВА В частині другій статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст..16 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В ч.ч.1,2\~ст.368,\~ч.1,2\~ст.370\~ЦК України\~визначено,\~що спільна\~власність двох\~або більше\~осіб без\~визначення часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права)(ст.8 ЦК України) ОЦІНКА СУДУ Суд приймає до уваги те, що положення ЦК України не передбачають можливості визначення частки співвласників в праві спільної сумісної власності. Разом із тим, звертаючись до суду, позивачі мотивували позовні вимоги наявністю перешкод в розпорядженні майном, а також неможливістю позасудового вирішення спору. Приймаючи до уваги те, що позивачами доведено неможливість в інший спосіб захистити свої права та інтереси, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону. Так, в ч.2 ст.370 ЦК України яка регулює питання виділу частки в натурі, що на думку суду є подібними за змістом відносинами, встановлено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. З огляду на те, що сторони по справі набули право власності шляхом приватизації, і сторонами не заперечувалась рівність часток, суд дійшов висновку про те, що частка кожного з співвласників квартири в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/5 частину. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивачів.

Outcome: approved