Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 вартири, в обґрунтування якого вказала, що під час шлюбу з [PERSON] сторонами придбано нерухоме майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме квартира [ADDRESS] загальною площею 65,6 кв.м. Відповідач відмовляється поділити належну сторонам на праві спільної сумісної власності квартиру, в добровільному порядку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 грудня 1977р. по 10 вересня 2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу. 15.12.2005р. між [PERSON] та ТзОВ «Будкласт» укладено договір №81 на будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 65,6 кв.м. Після сплати пайових внесків за квартиру [ADDRESS], з 30.09.2011р. право власності на неї було зареєстроване на ім»я [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №69201996 від 28.09.2016р. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності цих осіб. Отже в розумінні вказаної норми закону володіння квартирою, придбаною подружжям за час шлюбу на праві спільної сумісної власності презюмується. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Оскільки, спірна квартира набута сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, у зв'язку з чим є спільним сумісним майном подружжя і при поділі належить обом сторонам в рівних частинах, а тому позивач має право на 1/2 її частину відповідно до ст. 70 СК України, згідно вимог якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду є безпідставними, оскільки про порушення законного права позивачу стало відомо лише восени 2016 року, коли відповідач відмовився оформити квартиру на їхню доньку. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 100грн., а на користь держави в сумі 1238грн. (оскільки ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судових витрат до ухвалення рішення суду).

Outcome: approved