Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Динамо», з\~участю Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, про розірвання трудового договору та зобов'язання до вчинення дій. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 01.08.2003 року його призначено на посаду директора ТОВ «Динамо» та внесено відомості про нього як директора (керівника) та підписанта цього товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Єдиним учасником ТОВ «Динамо» є фізична особа [PERSON], який проживає в м. Донецьк. Однак останній фактично не займається своїм підприємством, підприємство не виконує поставлені економічні завдання, працівників на ньому немає, у звязку з чим позивач втратив економічну чи будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора товариства та виявив бажання припинити трудові відносини із ним. З цією метою 30.06.2017 року позивач направив до [PERSON] письмову заяву, в якій просив, у відповідності до ч.3 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», зібрати протягом 30 днів позачергові збори учасників товариства та розглянути питання про звільнення його з посади директора ТОВ «Динамо» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Однак [PERSON] заяву позивача не розглянув та будь-яких дій щодо заявлених позивачем у ній вимог не вчинив. Враховуючи наведене, позивач просив задовольнити його позов, розірвавши з 28.12.2017 року трудовий договір, укладений між ним та ТОВ «Динамо», у звязку з його звільненням за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, а також зобовязавши Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про нього як директора (керівника) та підписанта ТОВ «Динамо». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позові, та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача на повторні виклики в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду, розміщеними в газетах «Час Київщини» № 47 від 01.12.2017 року та «Урядовий курєр» № 228 від 02.12.2017 року. Причини неявки до суду він не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом із трудової книжки позивача [PERSON], 01.08.2003 року його було призначено на посаду виконавчого директора товариства з обмеженою відповідальністю «Динамо». 14.11.2005 року [PERSON] було переведено на посаду директора вказаного товариства. При цьому, як зясовано судом, між сторонами особлива форма трудового договору - контракт щодо виконання обов'язків директора ТОВ «Динамо» не укладався. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виданого державним реєстратором Деражнянської райдержадміністрації 02.10.12017 року,підтверджується, що товариство з обмеженою відповідальністю «Динамо» (ТОВ «Динамо») є юридичною особою, код ЄДРПОУ 31974985, із місцезнаходженням: 01024, України, м. Київ, вул. Богомольця Академіка, буд. 7/14, нежиле приміщення 206А. Засновником юридичної особи є [PERSON], індекс 83012, [ADDRESS], розмір внеску до статутного фонду 5\~059\~000, 00 грн. Керівником та підписантом ТОВ «Динамо» є [PERSON] Підприємство перебуває на обліку в Головному управлінні регіональної статистики, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві. Із цього ж Витягу вбачається, що відомості про перебування ТОВ «Динамо» як юридичної особи у процесі припинення у реєстрі відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.\~ Отже, лише на підставі письмової заяви та за умови попередження власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний трудовий договір за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України питання про створення та відкликання виконавчого органу товариства належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Згідно із Статутом ТОВ «Динамо», затвердженого протоколом зборів учасників товариства від 22.12.2009 року № 24, єдиним учасником товариства є [PERSON]. Пунктами 6.1, 6.4, 6.8-6.11 Статуту передбачено, що вищим органом товариства є збори учасників або їх представників. До виключної компетенції зборів учасників належить, зокрема, обрання і відкликання директора. Управління проточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом директором, який призначається і звільняється з посади зборами учасників . Апарат товариства формується директором. Директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, які відносяться виключно до компетенції зборів учасників. Директор підзвітний зборам учасників, організовує виконання їх рішень, несе перед ними відповідальність за виконання їх рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЦК України та ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників, до виключної компетенції якого належить, зокрема створення та відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України). Враховуючи положення ст. 145 ЦК України та ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» лише загальні збори товариств можуть вирішувати питання про створення та відкликання виконавчого органу товариства, у тому числі директора. Згідно з ч. 3, 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників товариства повинні скликатися на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Пунктом 6.6. Статуту ТОВ «Динамо» передбачено, що позачергові збори учасників скликаються головою у випадках, коли цього вимагають інтереси товариства в цілому. Збори учасників повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу або ревізійної комісії. Порядок денний розсилається не менше, ніж за 30 днів до початку зборів. Як вбачається із наявних у справі документів, на виконання зазначеного, 30.06.2017 року [PERSON] направив на адресу ТОВ «Динамо», на імя засновника товариства [PERSON] лист із проханням зібрати, у відповідності до ч.3 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», позачергові збори учасників товариства та розглянути питання про звільнення його з посади директора ТОВ «Динамо» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. 02.08.2017 року [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено відповідну заяву про звільнення його із займаної посади з 15.08.2017 року. Однак, як встановлено судом, після отримання такої заяви [PERSON] будь-яких дій щодо заявлених позивачем у ній вимог не вчинив та рішення про звільнення позивача прийнято не було. Отже, позивачем виконано всі вимоги законодавства та внутрішніх документів ТОВ «Динамо» щодо процедури звільнення за власним бажанням: ним було надіслано письмову вимогу про проведення позачергових зборів засновників (учасників) та подано 02.08.2017 року заяву про звільнення за власним бажанням з 15.08.2017 року. Натомість, уповноважений орган (учасник) ТОВ «Динамо» проігнорував такі законні вимоги позивача. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. 58, 60-62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від\~\~07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у\~\~трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Таким чином, відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання трудового договору є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення його з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Разом із цим, суд вважає вірним розірвати трудовий договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «Динамо» з дня ухвалення судового рішення, тобто з 28.12.2017 року. Крім того, є обґрунтованою позовна вимога про зобовязання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) як директора (керівника) та підписанта товариства з обмеженою відповідальністю «Динамо», код ЄДРПОУ 31974985, оскільки наявними у справі документами підтверджується, що реєстраційна справа ТОВ «Динамо» знаходиться у вказаному органі виконавчої влади. На підставі викладеного,

Outcome: partial