Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.08.2012 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено депозитний договір № 9019/370-12 Пенсійний на 370 днів в іноземній валюті, відповідно якого, він передав банку 2000 доларів США. Строк дії договору визначено до 26.08.2014 року. Відповідно додаткового договору від 27.08.2014 року, він продовжив строк дії угоди до 31.08.2015 року. На депозитному рахунку знаходяться його грошові кошти в сумі 2420 доларів США. 31.08.2015 року у звязку із закінченням дії договору він звернувся до відповідача із заявою про повернення йому суми вкладу та відсотків. Банк відмовився повертати йому банківський вклад, після чого він звернувся із позовом до суду. Просить стягнути на його користь суму депозитного вкладу у розмірі 5312,52 грн., суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк«Фінанси та кредит» було укладено договір №9019/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) в іноземній валюті. Відповідно договору [PERSON] вніс на рахунок банку грошові кошти в сумі 2000 доларів США до 26.08.2013 року. 22.08.2013 року шляхом підписання додаткової угоди, [PERSON] поповнив вклад на 205 доларів США. 27.08.2014 року [PERSON] поповнив свій депозитний рахунок ще на 215 доларів США, після чого загальна сума вкладу становить 2420 доларів США. Строк дії договору закінчився 31.08.2015 року відповідно до пункту 4.1 Договору депозиту. 07.09.2015 року позивач звернувся до начальника філії Запорізького РУ ПАТ Банк Фінанси та кредит із заявою про розірвання договору та повернення йому суми вкладу на нарахованих відсотків. Проте, незважаючи на умови договору, вклад позивачу повернутий не був. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Пунктом 2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Згідно з ч.2 ст.1060 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав у повному обсязі та вніс на рахунок, зазначений у договорі, грошові кошти в сумі 2420 доларів США. На даний час відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків не виконані, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу та нарахованих відсотків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги\~\~розумності і справедливості. Своїми діями банк самовільно та протизаконно позбавив позивача права вільно користуватися та розпоряджатися його власністю - грошовими коштами, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Судовий збір, сплачений [PERSON]А.в розмірі 531,25 грн., на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 84 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу. [PERSON] було перераховано ФОП [PERSON] 600 грн. за складання позовної заяви, що підтверджується договором про надання юридичних послуг, актом передачі, розрахунком. На підставі викладеного та

Outcome: approved