Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В грудні 2017року позивачка [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат - [PERSON] позов підтримали, в обґрунтування заявлених вимог суду пояснили наступне. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005року по 17 листопада 2007року. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2007року шлюб було розірвано, але шлюбні відносини були припинені набагато раніше - до рішення суду. Від шлюбу з [PERSON] позивачка має неповнолітню дитину - доньку Пауліну [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини [NUMBER]. На даний час позивачка має намір позбавити батьківських прав відповідача, так як вважає, що він недбало відноситься до своїх батьківських обов'язків . Позивачка стверджує, що відповідач , ще до розірвання шлюбу перестав жити в сім'ї , не займається вихованням дитини , її розвитком , не турбується про дитину, не спілкується, відповідач лише сплачує аліменти, які були стягнуті з нього на підставі рішення суду , дитина не знає відповідача як батька , не знала про його існування поки позов не було спрямовано до суду. Лише 30 січня 2018року відповідач вирішив відвідати дитину у школі для того щоб поспілкуватись . Для дитини це було великим стресом оскільки вона не знала про існування батька. На початку сімейного життя [PERSON] намагався запропонувати жити разом, але відносини не склались. Позивачка та її представник вважають,що існують всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, в обґрунтування своїх заперечень суду пояснив наступне. Відповідач підтвердив, що дійсно [PERSON] [PERSON] [INFO] є його дитиною від шлюбу з [PERSON], який було розірвано 17листопада 2007року. Сімейні відносини не склались за два місяці до народження дитини, припинилось сумісне проживання - він проживав у своїх батьків, [PERSON] у своїх батьків. Про народження дитини дізнався з смс- повідомлення від [PERSON], він намагався подзвонити, але вона на відповідала на дзвінки. В березні 2006року прийшов до батьків [PERSON], де вона проживала разом з дитиною, намагався привітати зі святом та налагодити стосунки. Після вказаної зустрічі стосунки налагодились, але він вимушений був поїхати у відрядження у інше місто, зв'язок перервався. З його батьками [PERSON] перестала спілкуватись у зв'язку з тим, що його батько відмовився реєструвати онуку в квартирі. У зв'язку з тривалим відрядженням , тривалим знаходженням у іншому місті (2 роки), перервою зв'язку та відносин - він та [PERSON] перестали спілкуватись. Потім було розірвання шлюбу, через деякий час він знов одружився у нього народилась донька. Він не знав номера телефону [PERSON], не знав про її сімейний стан, з батьками колишньої дружини відносини не склались . В 2013році [PERSON] знайшла його для того, щоб він як батько надав згоду проведення угоди пов'язаної з житлом, сподівався побачити дитину, але це не відбулось. Не знав як поступити у взаємовідносинах з дитиною, оскільки з [PERSON] стосунки не склались, вона з ним не спілкувалась, самостійно розірвала все спілкування та відносини, він чекав часу коли вона дозволить йому спілкуватись з дитиною, від обов'язків батька не відмовляється , аліменти сплачує. Після судових засідань неодноразово просив позивачку влаштувати зустріч з дитиною, а оскільки колишня дружина не підтримала його в цьому - він самостійно пішов до школи, попередньо поспілкувався з класним керівником, яка його і представила дитині. Донька не була налякана його появою - вона розгубилась. В нього є наміри налагодити відносини, бажає щоб його доньки спілкувались між собою, від дитини він не відмовлявся - тривали час не спілкувався із-за складних відносин з матір'ю дитини, весь час сплачував аліменти. Після того, як позивачка звернулась до суду із позовом - він пішов до служби з прав дитини і намагався встановити час спілкування з дитиною. Просив відмовити у задоволенні позову. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є батьком позивачки, суду повідомив наступне. Донька самостійно виховує онуку, сімейне життя з [PERSON] не склалось. Зі слів доньки знає, що [PERSON] лише сплачує аліменти, але дитиною не цікавиться. Не заперечує проти того, що дійсно в 2006році [PERSON] приходив до них додому, спілкувався з [PERSON]. Потім тривалий час [PERSON] не бачив у себе вдома. Батьки [PERSON] постійно цікавились онукою. Вважає, що спілкування [PERSON] з онукою нашкодить останній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що є подругою позивачки на протязі 10 років. Позивачку характеризує позитивно. [PERSON] ніколи не бачила у позивачки, [PERSON] ніколи не говорила про батька. Поява [PERSON] в школі для дитини була стресом .31 січня у дитини був день народження, святкували у кафе - [PERSON] намагався привітати дитину, віддати подарунок, але позивачка його не пустила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради - Солоха І.Г., яка діє на підставі довіреності, позов в інтересах дитини не підтримала, заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] [INFO] , також у судовому засіданні представник пояснила, що недоцільність обґрунтовується тим, що батько позитивно характеризується , комісія не знайшла підстав для позбавлення батьківських прав останнього. Просила відмовити у задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи згідно свідоцтва про народження [NUMBER] 28 лютого 2006року - [PERSON] народилась [INFO], батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27 травня 2008року, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області - шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис №255 від 17листопада 2007року в Книзі реєстрації розірвання шлюбів (а.с.13) Згідно довідки з ЦНАП Маріупольської міської ради - за адресою : [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Позивачкою було надано відомості , які вказують на те, що з відповідача на її користь , на утримання дитини стягнуті аліменти (а.с.9-11,15) Згідно характеристик на дитину з навчальних закладів - [PERSON] [PERSON] гарно характеризується за місцями навчання, вихованням дитини займається мати, батько ніколи не бачили в навчальних закладах (а.с.14,46) Згідно довідки з лікувального закладу -ЦПМСД №4 м. Маріуполя,питаннями виховання , лікування, оздоровлення дитини [PERSON] займається мати [PERSON] (а.с.16) Відповідач надав суду позитивну характеристику з міста роботи(а.с.34) Під час розгляду справи позивачкою було надано до суду психолого-педагогічну характеристику на ученицю 6-Бкласу ЗОШ№15 м. Маріуполя - [PERSON] [INFO], датовану від 11.01.2018року Згідно даної характеристики -дівчинка позитивно характеризується з боку вчителів. Ставлення до батьків : до матері - лагідне, позитивне; до батька - дитина лише знає його ім'я , але ніколи не бачила, не знає як він виглядає, ніколи з ним не спілкувалась, а тому не хоче з ним спілкуватись.(а.с.47) Також позивачкою було надано інформаційну записку від класного керівника на ім'я директора школи, після відвідування батьком навчального закладу та зустрічі з дитиною. В даній записці вказано, що дитина не очікувала зустрічі з батьком, для неї це було несподівано, на наступний день до школи вона не прийшла, зі слів матері дитина відчула стрес. (а.с.60) Позивачкою було надано інформацію в письмовому вигляді від практикуючого психолога ЗОШ №15 від 19.02.208року стосовно психоемоційного стану дитини станом на 05 лютого 2018року. Як вказує в своїй письмовій інформації психолог - 05 лютого 2018року до неї звернулась [PERSON], яка скаржилась на погіршення емоційного стану дитини, який вона повязує з приходом батька - [PERSON] до школи та зустріччю з дитиною. Психологом з дитиною 06 лютого 2018року та 08 лютого 2018року було проведено індивідуальна консультаційна робота, емоційний стан дитини стабілізовано (а.с.61) Згідно висновку органу опіки там піклування Маріупольської міської ради від 27.02.2018року - на засіданні Приморської районної у місті Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.02.2018року було вирішено не надавати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON]На думку комісії з питань захисту дитини підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідно до норм діючого законодавства не має. Відповідач не веде асоціальний спосіб життя, бажає налагодити стосунки з дитиною-29.12.2017року звернувся до управління «Служба у справах дітей» міської ради з питання встановлення порядку спілкування з донькою . (а.с.75) Разом з висновком було надано акт бесіди завідуючої сектору по питанням опіки, піклування та усиновлення служби по справам дітей Маріупольської міської ради по Приморському району, головного спеціаліста служби по справам дітей Маріупольської міської ради по Приморському району та [PERSON] в присутності матері . Згідно висновку - дитина обурена тим, що батько тривалий час з нею не спілкувався, вона не знала про його існування, а тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. (а.с.76) Відповідно до ст.. 18 Конвенції про права дитини та ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров'я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов'язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з вищевикладеного суду вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не довела суду підстав задоволення позову. Позивачка не довела винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а також того, що не можливо змінити його поведінку в кращу сторону. Суд вважає, що такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав не буде сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування , також - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки. Також, суд враховує ту обставину, що до [PERSON] раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки - при цьому факт заперечення ним позовних вимог про позбавлення батьківських прав , звернення до Служби з прав дітей для встановлення порядку спілкування з дитиною - свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свою неповнолітню доньку. Суд вважає, що висновки позивачки щодо наявності підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним. У зв'язку з відмовою в задоволені позову, суд, на підстав ст.141 ЦПК України відмовляє у задоволені вимог по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: dismissed