Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до [PERSON] В уточненні до позовної заяви зазначила, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2014 року позивач є власником ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [INFO] року тітки [PERSON]. Відповідач [PERSON], будучи власником ? частини вказаного житлового будинку, проживає в ньому і перешкоджає позивачці у здійсненні нею свого права власності на будинок, встановила на вхідні двері будинку замки, не пускаючи позивача до належного їй помешкання. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким вселити її до житлового будинку [ADDRESS], встановити порядок користування житловим будинком, за яким виділити у її користування жилу кімнату №2 площею 8,5 кв.м., жилу кімнату №3 площею 6,6 кв.м., гараж літ. Г, літню кухню літ. Б., погріб літ. Ж, виділити у користування відповідача [PERSON] жилу кімнату №4 площею 12,6 кв.м., гараж літ. В, сарай літ. Д, сарай літ. Є, виділити у спільне користування [PERSON] і [PERSON] ганок, колодязь, убиральню літ. Т. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що після смерті [INFO] року [PERSON] вона є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки померла є її матір'ю. Для встановлення факту родинних відносин вона буде звертатися до суду з відповідною заявою. Крім того, вона не згодна з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року про визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року, яке набрало законної сили, за позивачем [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, визнано право власності на ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 16 жовтня 2014 року за позивачем проведена державна реєстрація права власності на належну їй ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28201415 від 16.10.2014 року. Відповідач [PERSON] також є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS], проте не оформила права власності на спадкове майно, проживає в спірному житловому будинку і перешкоджає позивачці у здійсненні нею свого права власності на вказаний будинок, не пускаючи [PERSON] до житлового будинку. Відповідно до статті 9 ЖК ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 311 ЦК встановлює, що житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Враховуючи те, що спірний будинок перебуває у спільній частковій власності сторін у справі, позивачка [PERSON] є власником ? частин спірного житлового будинку [ADDRESS], а співвласник житлового будинку [PERSON] порушує право позивача щодо користування належним їй майном, позивач [PERSON] відповідно до ст.ст. 358, 383 ЦК України та ст.150 ЖК вправі порушувати питання про надання їй можливості користування належним їй майном шляхом вселення до будинку. Відповідно до п.3 ст. 358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст.57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 58 ЦПК України). За змістом ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об'єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обгрунтованих судових рішень. Суд вважає, що необхідність експертного висновку для вирішення справи обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями у галузі будівництва та не має можливості зробити висновок щодо обставин, які мають значення для справи, а саме щодо порядку користування житловим будинком і надвірними спорудами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення наведених обставин не заявляла. В зв'язку з цим, суд вважає, що позивачем на доведення обґрунтованості заявлених вимог про встановлення порядку користування житловим будинком не надано належних доказів, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial