Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В вересні 2016 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах територіальної громади Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області звернувся до суду з заявою в який з урахуванням уточненої заяви просить суд визнати спадщину відумерлою, посилаючись на те, що 29 березня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 7,76 умовних кадастрових гектарів в адміністративних межах Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, згідно сертифікату про право на земельну частку ( пай) серії ХР № 0225621, виданого на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації № 666 від 31.12.1996, вартістю 256549,44 грн., на який припадає не витребувана (нерозподілена) земельна ділянка (пай) № 46, площею 5,6254 га ріллі поле № 8 із земель реформованого КСП « 40 річчя Жовтня». Спадщину у встановлений законом термін ніхто не прийняв. Просить визнати спадщину право на земельну частку (пай) відумерлою. Ізюмський міжрайонний прокурор надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Просить суд задовольнити заяву. Сільський голова Олексадрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення заяви Ізюмського міжрайонного прокурора. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки є [PERSON], яка померла 29 березня 1998 року, що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадянина щодо актового запису про смерть (а.с.12), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0225621 (а.с.10). Ізюмська державна нотаріальна контора надала суду інформацію, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 44744527 від 11.08.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 29 березня 1998 року, відсутня та не заводилась, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с.14,15). Також згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) заповіти від імені гр. [PERSON] не посвідчувалися. Із інформації Олександрівського сільського голови вбачається, що [PERSON], на території сільської ради мала будинок за адресою: с. Олександрівка, вул. Перемоги,105, в якому на даний час ніхто не мешкає та який не придатний для проживання ( а.с.11). Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 278 ЦПК України суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або не прийняли спадщину, ухвалює рішення про визнання спадщини відумелою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття спадщини сплив однорічний строк, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумелою та передачі її у власність Олександрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Outcome: approved