overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від заробітку відповідача на утримання дитини , посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі в якому у них народився син [PERSON], [INFO] На даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Відповідач матеріально забезпечений і має таку змогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ? частину від заробітку до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації прожиткового мінімуму. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився , позивачка надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті у її відсутності та ухвалити рішення про стягнення аліментів, як про це зазначено в позовній заяві. Розглянувши заяву позивачки , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить із зміненого позивачкою розміру аліментів, визнання позову відповідачем і визначає їх у частині ? заробітку відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], вказуючи, що 28.04.2014 року відповідач зібрала усі свої речі та добровільно залишила вказану квартиру, й з того часу в цій квартирі не проживає та ніколи не намагалася вселитися до цієї квартири. В судовому засіданні позивачі підтримали позов, а відповідач визнала позов. Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради - Бакуменко Д.В . просила розглянути справу без участі представника цього Департаменту, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовна заява позивачів підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності позивачам [PERSON] і [PERSON]. в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1999 р. № 0188, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.03.1999 р. в книзі 320пр, на стор. 186, під № 756. З 2004 року місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою : [ADDRESS], так як вона у встановленому законом порядку вселилась в цю квартиру у якості члена сім'ї позивача [PERSON], а саме його дружини, оскільки 09.12.2000 року вони зареєстрували шлюб. Однак рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року у справі № 2/522/4388/14, яке набрало законної сили 25 квітня 2014 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, а наприкінці квітня 2014 року [PERSON], зібравши усі свої речі, добровільно залишила квартиру [ADDRESS], та з вказаного часу не намагалася вселитися до цієї квартири і не бере участі у витратах, пов'язаних з її утриманням. Вказані обставини повністю підтверджуються актами від 08.11.2014 р., від 06.07.2015 р. та від 15.12.2016 р., складеними мешканцями будинку [ADDRESS], підписи яких завірені начальником дільниці № 11 КП «ЖКС «Фонтанський». Крім того, сторони у судовому засіданні визнали вищевказані обставини, отже відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON], який діє від імені [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 12 серпня 2000 року [PERSON] та відповідач уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просить суд задовольнити його. Відповідач не зявився у судове засідання. [PERSON] надіслав заяву (а.с.16), в якій він визнає позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12 серпня 2000 року [PERSON] та відповідач уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Московського РУЮ в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №572. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №115796 від 12 серпня 2000 року (а.с.3). 19 квітня 2001 року у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії 1-БК №151250 від 22 травня 2001 року (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збере-ження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

В грудні 2016 року Деражнянська центральна районна лікарня звернулася в суд із заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на те, що він хворіє на заразну форму туберкульозу і відповідно до вимог Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз підлягає обовязковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу та зобовязаний пройти відповідне лікування. Проте [PERSON] ухиляється від госпіталізації, а тому з метою запобігання поширенню туберкульозу заявник просить задовольнити його заяву. В судовому засіданні представник заявника вимоги своєї заяви підтримав та просив заяву задовольнити із викладених в ній підстав. Заінтересована особа в судове засідання не з»явилася, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, який не заперечує проти задоволення заяви та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, у відповідності до ст. 12 Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Як вбачається із довідки Деражнянської центральної районної лікарні № 659 від 13.12.2016 року, хоча [PERSON] й хворіє на туберкульоз верхніх дихальних шляхів, проте призначений йому курс лікування в Деражнянській ЦРЛ не пройшов, тому за станом здоровя потребує примусової госпіталізації у Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер на термін, необхідний для лікування хворого, оскільки останній становить загрозу зараження туберкульозом для оточуючих. Разом з тим, згідно Рішення ЛКК Деражнянської ЦРЛ від 13.12.2016 року [PERSON] встановлено діагноз, ВДТБ верхніх дихальних шляхів МБТ+М=Ко Кат1 Ког 4(2016р.), тому враховуючи підтвердження бактеріовиділення хворий ігнорує протиепідемічні обмеження та становить загрозу зараження важкою, резистентною формою туберкульозу для оточуючих. Судом також зясовано, що [PERSON] не є особою, котра підпадає під перелік хворих, що не підлягають обовязковій госпіталізації, визначений ч. 4 ст. 12 Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В грудні 2016 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (далі-Відповідач). Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір № б/н від 06.08.2012 року, за умовами якого [PERSON] отримано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3. п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. В зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість 46410,92 грн., яка складається з наступного: 4991,86 грн. - заборгованість за кредитом; 35582,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн.- штраф (фіксована частина), 2186,23 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 46410,92 грн. у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за договором та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явися, але надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

В грудні 2016 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівної довідки за №01-17/368 від 05 грудня 2016 року, яку видано комунальною установою „Трудовий архів Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди його роботи в колгоспі «Росія» с.Соболівка Теплицького району неповно зазначено його по батькові, що потрібно для призначення та нарахування пенсії по досягненню пенсійного віку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівній довідці №01-17/368 не вказано повно його по батькові, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що знає заявника з 1978 року, коли вони разом прийшли працювати в колгосп «Росія» с.Соболівка шоферами. Разом працювали до 2006 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №01-17/368, виданої 05 грудня 2016 року комунальною установою „Трудовий архів про те, що в книзі обліку трудового стажу та заробітку працівників колгоспу «Росія» с.Соболівка Теплицького району за 1986-1990 роки значиться [PERSON] Мик.. Факт роботи заявника в колгоспі «Росія» с.Соболівка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника №411, яку було видано 10 березня 1973 року колгоспом «Росія» с.Соболівка Теплицького району на імя [PERSON]. [PERSON] народився 05 грудня 1956 року в с.Соболівка Теплицького району, що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.6). Відповідно архівної довідки №03-200 від 05 грудня 2016 року, виданої архівним сектором Теплицької районної державної адміністрації, рішенням загальних зборів членів колгоспу «Росія» с.Соболівка від 04 травня 1992 року колгосп «Росія» реорганізовано в КСП «Нива»; рішенням загальних зборів членів КСП «Нива» с.Соболівка від 18 лютого 2000 року КСП «Нива» реорганізовано в ТОВ «Нива»(а.с.11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В грудні 2016 року до суду із заявою про визнання особи недієздатною звернулася [PERSON] і просила суд визнати недієздатною її сина [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свою заяву тим, що останній є інвалідом з дитинства І групи у зв`язку з наявними психічними захворюваннями, самостійно не може реалізовувати свої права та потребує постійної сторонньої допомоги. Також просила встановити опіку та призначити її опікуном. У суді [PERSON] заяву підтримала та надала пояснення, аналогічні до змісту заяви. Представники заінтересованих осіб просили суд розглянути справу у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження , серії ІІ-АВ № 681313, виданого 23.03.1968 року Міським бюро ЗАГС в м.Умань, у графі мати записана «Фіткаленко Ніна Андріївна» (а.с. 7). Згідно довідки Черкаської психіатричної лікарсько-трудової комісії № 037104 від 13.02.1985 року [PERSON] визнано інвалідом І групи безтерміново (а.с.9). У зв`язку з психічним захворюванням [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра Корсунь-Шевченківської ЦРЛ Черкаської області. Син заявниці [PERSON] з дитинства страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №138 від 31.03.2017 року, проведеної спеціалістами Черкаської обласної психіатричної лікарні (а.с.69-70). Згідно вимог ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Заявниця є особою з повною цивільною дієздатністю, не має обмежень, передбачених ст.64 ЦК України, щодо призначення її опікуном, проживає разом зі своїм сином та здійснює за ним постійний догляд, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.10,11,12). Деренковецька сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області у своєму поданні від 14.11.2016 року просить суд призначити заявницю [PERSON] опікуном її сина [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення поданої до суду заяви, визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення [PERSON] його опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В грудні 2016 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, права на яку він не може оформити, оскільки в свідоцтві про смерть та в інших документах батько значиться як [PERSON], а в його свідоцтві про народження - як [PERSON], тому просить встановити факт родинних відносин, що а саме, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, був батьком [PERSON], [INFO]. Заявник [PERSON] заяву підтримує, просить задовольнити, суду пояснив, що розбіжності в документах змусили звернутися до суду. Заінтересована особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, був батьком [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області. В свідоцтві про народження його батько зазначений як [PERSON], хоча в усіх інших документах батько значиться як [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, про що [INFO] Давидківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис за №01 і видане свідоцтво про смерть. Згідно виписки з погосподарської книги №1 за 2011-2015 р.р. Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернпільської області від 23.11.2011 року №4551 по особовому рахунку [NUMBER] вбачається такий склад сім'ї [PERSON]: [PERSON], [INFO] - голова сім'ї (помер 10.01.2012 року), [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO] - внучка. Співставлення документів вказує на те, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, був батьком [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо, що позбавляє заявника оформити спадкові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

В грудні 2016 року заявник [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання громадянки недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною особою Свої вимоги заявник мотивує тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 57ц від 15.03.2017 року [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання тяжку розумову відсталість (МКХ-10; F72), тому за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник зазначає, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу здоровя, [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому, заявник просить суд встановити опіку над [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном. Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги заяви підтримала. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що заявлені вимоги заявника підлягають до задоволення з наступних підстав. Ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України\~ передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно ч.1\~ст.39 Цивільного процесуального кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При розгляді справи судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 57ц від 15.03.2017 року [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання тяжку розумову відсталість (МКХ-10; F72), тому за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поданням виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.01.2017 р., № 02-10/222 просили призначити гр. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], опікуном гр. [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. Ч.1\~\~\~ст. 41 Цивільного кодексу України\~\~\~\~визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи викладене,\~\~оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими вимоги заявника, та такими що підлягають до задоволення

Outcome: approved