Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту набуття права власності на житловий будинок з господарськими побудовами та про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що він купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], і розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 0,24 га. В зв'язку з тим, що [PERSON] померла, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно заповіту від 06.10.2011 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.2013 року Соколово-Балківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 15). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими побудовами (а.с. 9-13). Згідно розписки від 10.10.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти за проданий житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходяться адресою: [ADDRESS]. З довідки виконавчого комітету Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-26/377 від 05.06.2014 року вбачається, що за [PERSON], яка проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], числиться неприватизована земельна ділянка площею 0,24 га, яка призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1092/01-16 від 29.05.2014 року після померлої [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа № 458/2013 від 09.12.2013 року. Спадкоємцем згідно поданої заяви про прийняття спадщини є [PERSON]. Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved