Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Відповідачі позов не визнали. Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання заповіту недійсним, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності. Оскільки позивач на момент смерті був зареєстрований та проживав разом із матір'ю за вищезазначеною адресою, він фактично прийняв спадщину після смерті матері. Після звернення позивача до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, 18 жовтня 2013 року постановою державного Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. йому було відмовлено у видаці свідоцтва в зв'язку з тим, що 5 грудня 1995 року нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори було посвідчено заповіт [PERSON] на користь іншої особи - брата позивача та сина спадкодавця [PERSON]. Оскільки спадкоємець [PERSON] помер [INFO] не прийнявши спадщину. Після смерті спадкодавця спадщину отримали спадкоємці після його смерті за законом - відповідачі по справі - дружина брата [PERSON] та сини померлого брата [PERSON]. Позивач вважає вищевказаний заповіт недійсним оскільки його мати на час укладання заповіту страждала на психічні захворювання внаслідок отриманої на виробництві в 1969 році важкої черепно-мозкової травми із посттравматичним арахноідітом і тривалою втратою свідомості, із струсом і забоєм головного мозку. Після травми вона постійно скаржилася на шум у голові, запаморочення, постійний головний біль слабку пам'ять, провали в пам'яті, дратівливість, безсоння, безпричинні плаксивість, страхи, складнощі в концентрації уваги і сприйняття. Крім того через три місяці після травми мозку у матері розвинулись часті і тривалі судорожні приступи із втратою свідомості. В 1971 році мати перенесла ішемічний інсульт з правостороннім геміпарезом (паралічом) кінцівок, в зв'язку з чим її стан ще більше погіршився. Мати неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічних відділеннях лікарень а також в психіатричній лікарні, де вона перебувала на обліку. З 1969 року до самої смерті [PERSON] була інвалідом 2-ї групи внаслідок психічного розладу, була повністю непрацездатною, потребувала постійного стороннього нагляду. [PERSON] постійно призначалися сильні проти судомні седативні ліки. В період з 1991 року по 2012 рік [PERSON] мешкала в своїй квартирі сама, безконтрольно вживала призначені їй седативні ліки. Таким чином, [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Оскільки заповіт є недійсним позивач є спадкоємцем 1-ї черги за законом та вчасно прийняв спадщину він просить визнати недійсним заповіт та визнати за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі просить його задовольнити. Пояснив суду, що [INFO] мпомерла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: квартира. Коли в установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину оскільки існує заповіт на іншу особу його брата [PERSON] складений 5 грудня 1995 року. Позивач вважає, заповіт недійсним оскільки на момент складання заповіту мати не могла керувати своїми діями та не усвідомлювала своїх дій, оскільки страждала на психічні захворювання, перебувала на обліку у психіатра з 1969 року в зв'язку з психічною хворобою внаслідок виробничої травми. Вказував, що мати протягом життя, постійно хворіла, постійно були приступи епілепсії, після яких були провали пам'яті, випадали з її пам'яті дії які вона робила протягом 1-2 днів, була плаксива, припадки безпричинного страху, плутала його з братом, не взнавала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, також надали письмові заперечення проти позову, згідно яких позов не визнали, вказали, що [PERSON] дійсно склала заповіт в 1995 році на її чоловіка [PERSON], всі хвороби які мала спадкодавець були хворобами пов'язаними з її віком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори в попереднє судове засідання не з'явився, але Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори на підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом досліджені докази по справі: Допитані свідки по справі: Свідок [PERSON], яка вказала суду, що в матері позивача, з 1992 року після смерті чоловіка погіршився стан здоров'я та психічний стан в тому числі, були постійні приступи, провали в пам'яті, плохо спала, плутала дати, дітей людей, знайомих, синів, онуків, починала при розмові щось буркотіти під ніс. Постійно пила велику кількість ліків. Про заповіт ніколи не казала. Свідок [PERSON], яка вказала суду, що в матері позивача, з 1992 року після смерті чоловіка погіршився стан здоров'я та психічний стан в тому числі, після смерті чоловіка наче зїхала з глузду, неадекватно відповідала на питання, починала говорити невпопад незрозуміло про що, на теми які не стосувалися розмови, були постійні приступи, провали в пам'яті, плохо спала, плутала дати, дітей людей, знайомих, синів, онуків. Постійно пила велику кількість ліків. Про заповіт ніколи не казала. Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; - заповіт /а.с. 6/, згідно якого підтверджується укладання заповіту спадкодавцем 5 грудня 1995 року на брата позивача; - свідоцтво про право власності на житло та експлікація /а.с. 7, 8-9/, згідно якого підтверджується право власності на спірну квартиру спадкодавця; - свідоцтво про смерть [PERSON] /а.с. 10/, згідно яких підтверджено факт та дата смерті спадкодавця квартири; - свідоцтво про народження позивача /а.с. 11/, згідно якого підтверджується, що позивач є сином спадкодавця; - довідка МСЕК /а.с. 12/, згідно якої спадкодавець був інвалідом 2-ї групи; - довідка про отримання допомоги /а.с. 13/, згідно якої підтверджується, що позивач отримував допомогу в зв'язку з постійним доглядом за спадкодавцем внаслідок психічного розладу; - постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 15/, згідно якої підтверджується, що 18 жовтня 2013 року постановою державного Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. йому було відмовлено у видаці свідоцтва в зв'язку з тим, що 5 грудня 1995 року нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори було посвідчено заповіт [PERSON] на користь іншої особи - брата позивача та сина спадкодавця [PERSON]; - копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача /а.с. 16-18/, згідно яких підтверджується місце реєстрації позивача, відповідача; - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС /а.с.19/, згідно якої підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС. - копією спадкової справи /а.с. 29-42/, згідно якої підтверджується, що спадщину після смерті спадкодавця отримали відповідачі по справі, як спадкоємці за законом після смерті брата позивача, який був спадкоємцем за заповітом; Судом оглянуті медичні картки спадкодавця, згідно яких остання дійсно пребувала на обліку у психіатричній лікарні, та по запису найближчому до складання заповіту а саме, 04.12.1995 року Спадкодавець на запитання реагувала неадекватно, прийом ліків ніхто не контролює. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності. Оскільки позивач на момент смерті був зареєстрований та проживав разом із матір'ю за вищезазначеною адресою, він фактично прийняв спадщину після смерті матері. Після звернення позивача до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, 18 жовтня 2013 року постановою державного Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. йому було відмовлено у видаці свідоцтва в зв'язку з тим, що 5 грудня 1995 року нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори було посвідчено заповіт [PERSON] на користь іншої особи - брата позивача та сина спадкодавця [PERSON]. Оскільки спадкоємець [PERSON] помер [INFO] не прийнявши спадщину. Після смерті спадкодавця спадщину отримали спадкоємці після його смерті за законом - відповідачі по справі - дружина брата [PERSON] та сини померлого брата [PERSON]. Позивач вважає вищевказаний заповіт недійсним оскільки його мати на час укладання заповіту страждала на психічні захворювання внаслідок отриманої на виробництві в 1969 році важкої черепно-мозкової травми із посттравматичним арахноідітом і тривалою втратою свідомості, із струсом і забоєм головного мозку. Після травми вона постійно скаржилася на шум у голові, запаморочення, постійний головний біль слабку пам'ять, провали в пам'яті, дратівливість, безсоння, безпричинні плаксивість, страхи, складнощі в концентрації уваги і сприйняття. Крім того через три місяці після травми мозку у матері розвинулись часті і тривалі судорожні приступи із втратою свідомості. В 1971 році мати перенесла ішемічний інсульт з правостороннім геміпарезом (паралічом) кінцівок, в зв'язку з чим її стан ще більше погіршився. Мати неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічних відділеннях лікарень а також в психіатричній лікарні, де вона перебувала на обліку. З 1969 року до самої смерті [PERSON] була інвалідом 2-ї групи внаслідок психічного розладу, була повністю непрацездатною, потребувала постійного стороннього нагляду. [PERSON] постійно призначалися сильні проти судомні седативні ліки. В період з 1991 року по 2012 рік [PERSON] мешкала в своїй квартирі сама, безконтрольно вживала призначені їй седативні ліки. Таким чином, [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1241 ЦК України Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ст. 1257 ЦК України За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявляв про відмову від неї. Згідно ст. 321 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно даних суду пояснень позивача, вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання заповіту недійсним, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування в зв'язку з тим, що в судовому засіданні за сукупність наданих позивачем доказів встановлено, що спадкодавець [PERSON] на момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, про що свідчать показання свідків та письмові докази по справі. Відповідачі на обґрунтування заперечень належних доказів не надали. Відсутність висновку посмертної судово-психіатричної експертизи на підтвердження тієї обставини, що спадкодавець в момент складання заповіту, не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, не є визначальним, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Ця позиція узгоджується із позицією Вищого Спеціалізованого Суду України викладеному в ухвалі колегії суддів ВССУ від 2 листопада 2011 року в справі № 36-29047св11. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визнання заповіту недійсним, та вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на всю квартиру вважає необґрунтованими, оскільки у разі визнання заповіту недійсним, виникає право спадкування на загальних підставах за законом. Таким чином право на спадкування у разі визнання заповіту недійсним отримують згідно вимог ст. 1266 ЦК України позивач по справі та відповідач [PERSON], який є внуком спадкодавця та має право на спадкування ? частки квартири яка належала б за законом його батькові, якщо б він був живим на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, позивач має право на визнання за ним права власності лише на ? частину спірної квартири, в цій частині позов також підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про визнання права власності за позивачем на квартиру вцілому суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з викладених вище висновків. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів згідно ст.. 88 ЦПК України. На підставі ст. 203, 215, 216, 1233, 1241, 1257, 1258, 1268, 321 ЦК України,

Outcome: partial