Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області (далі - Відділення Фонду) звернулося з позовом до [PERSON], про стягнення надмірно сплачених коштів. В позові зазначено, що Відділення Фонду на виконання вимог ч.18 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон), ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку № 1078, відповідачеві [PERSON] провадилась індексація щомісячної страхової виплати. 10 та 11 липня 2012 року спеціалістами управління виконавчої дирекції Фонду у Запорізькій області під час проведення перевірки та надання методичної допомоги відділенню було виявлено помилку при визначенні розміру індексації щомісячної страхової виплати відповідачу у період з 01.03.2009 по 29.02.2012, в результаті чого утворилася переплата сум виплаченої відповідачеві індексації страхових виплат в загальному розмірі за період з 01 серпня 2007 року по 29 лютого 2012 року - 5 814,03 грн., яку й просить позивач на свою користь. Крім того, позивач просив суд поновити строк на звернення до суду за період з 01 серпня 2007 року по 29 лютого 2012 року та визнати причину пропуску строку позовної давності поважною, оскільки після виявлення факту переплати [PERSON], Відділення Фонду, звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до [PERSON], про стягнення надмірно сплаченої суми індексації грошових доходів в розмірі 5 814 грн. 03 коп. Згідно з ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19.11.2012 позовну заяву було повернуто Відділенню Фонду, однак позивач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. В період, поки апеляційна скарга Відділення Фонду знаходилась на розгляді в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ оприлюднено Постанову Пленуму № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якою визначено, що спори щодо сум страхових внесків розглядаються в порядку цивільного судочинства. Позивач зазначає, що відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, перебіг строку позовної давності у вказаній справі був перерваний 16.11.2012 при поданні вищевказаного адміністративного позову. В судовому засіданні представник позивача Козаченко О.М. позов підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що помилка нарахування сум індексації відповідачу є арифметичною помилкою та вчинена нею у зв'язку з неправильним визначенням фіксованого базового місяця для нарахування індексації. В судовому засіданні представник позивача Назаренко Ю.В. позов підтримав з підстав, викладених в ньому. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали, надали суду заперечення на позов, зміст яких зводиться до наступного. На думку відповідача та його представника, перебіг позовної давності для звернення до суду розпочався з липня 2009 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності; позивачем не надано доказів, що переплата виникла через помилку позивача, як і не надав доказів, що має місце переплата сум індексації. (а.с. 72-73, 123). Вислухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон), Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Відповідно ч.10 ст. 40 Закону, суми, одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом, якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат. У статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За приписами статті 3 вказаного Закону, у редакції на час спірних правовідносин, індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. У відповідності до статей 2,4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком № 1078. Пунктами 2, 5 цього Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі страхові виплати на відшкодування шкоди, завданої професійним захворюванням або трудовим каліцтвом. У разі підвищення розмірів виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Отже базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення вважається місяць, в якому сума збільшення грошового доходу, який підлягає індексації, більше, чим сума індексації, яка повинна бути нарахована в місяці збільшення грошового доходу. У судовому засіданні встановлено, що відповідачеві [PERSON] Відділенням Фонду на виконання вимог ч.18 ст. 34 Закону, ст. 2 Закону «Про індексацію грошових доходів», провадилась індексація щомісячної страхової виплати. 10 та 11 липня 2012 року спеціалістами управління виконавчої дирекції Фонду у Запорізькій області під час проведення перевірки та надання методичної допомоги відділенню, було виявлено помилку при визначенні розміру індексації щомісячної страхової виплати відповідачу у період з 01.03.2009 по 29.02.2012, в результаті чого утворилася переплата сум виплаченої відповідачеві індексації страхових виплат в загальному розмірі за період з 01 серпня 2007 року по 29 лютого 2012 року - 5 814,03 грн. Із інформаційних листів Виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 1 квітня 2009 року №278-08-2, Управління виконавчої дирекції Фонду у Запорізькій області від 1 грудня 2009 р. №02-1693, якими роз'яснювався порядок проведення індексації щомісячних виплат потерпілим, вбачається, що Фонду рекомендовано, як виняток, визначити березень 2009 року базовим при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації, зафіксувавши для подальшої виплати суми індексації, нараховані в лютому 2008 та в лютому 2009 р.р. Розрахунок індексу для проведення подальшої індексації розпочати з квітні 2009 року. Проте, вказані інформаційні листи містять застереження, що призначення фіксованих сум та поточної індексації проводиться до того часу, коли зростання розміру страхових виплат (доходу), що підлягають індексації, перевищить розмір фіксованих сум, разом з поточною індексацією. Місяць, в якому відбудеться таке підвищення, вважається базовим при обчислені індексації (а.с. 85-86,84). З огляду на викладене в судовому засіданні встановлено, що допущена спеціалістами Відділення Фонду помилка при індексації страхових виплат відповідачу [PERSON] вплинула на суму страхових виплат. Вказані обставини підтверджуються контрольним перерахунком нарахування страхової виплати та індексації страхової виплати [PERSON] з 01.02.2007 по 29.02.2012 (а.с. 6, 80), довідками про доходи [PERSON] (а.с. 10,11,12,13,14-15, 87,88,89,90,91), копіями постанов відділення Фонду про призначення [PERSON] перерахованої щомісячної страхової виплати та індексації щомісячної страхової виплати з лютого 2009 року по березень 2012 року (а.с. 16-60), платіжними дорученнями про перерахунок коштів на особовий рахунок отримувачів страхових виплат, в т.ч. і відповідачу за період з липня 2009 року по грудень 2011 року (а.с. 92-122). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, а тому підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми зайво сплаченої індексації. Одночасно доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, згідно зі ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із матеріалів справи, помилка при нарахуванні щомісячних сум індексації, яка призвела до надмірної виплати грошових коштів потерпілому, була допущена працівниками Відділення Фонду у березні 2009 року. З відповідним позовом до суду Фонд звернувся 13 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст.256 ЦК України. Оскільки позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення грошових коштів за період з 01 березня 2009 року до 13 лютого 2011 року, вимоги Фонду про стягнення зайво сплачених коштів за цей період часу на підставі ст.267 ч.4 ЦК України задоволенню не підлягають. Несвоєчасне виявлення працівниками Відділення Фонду помилки у застосуванні діючого законодавства при нарахуванні сум індексації не являється достатньою підставою для висновку про те, що перебіг позовної давності має обчислюватися з липня 2012 року - з часу надання методичної допомоги і виявлення допущеної помилки. Статтею 17 Закону передбачений обов'язок правління Фонду і робочого органу виконавчої дирекції контролювати порядок використання бюджетних коштів кожним відділенням Фонду, затверджувати річний бюджет та звіт про його виконання, проведення щорічного аудиту, тощо. Неправильне нарахування протягом трьох років сум індексації, яке призвело до надмірної виплати коштів відповідачу, а, отже, до порушення порядку використання бюджетних коштів, могло бути виявлено за результатами щорічних перевірок і аудитів ще у грудні 2009 - січні 2010 р.р. Та обставина, що помилка у нарахуванні сум індексації була виявлена лише у липні 2012 року не являється достатньою підставою для висновку, що і строк позовної давності повинен обчислюватися з дати надання методичної допомоги, тобто з липня 2012 року. Крім того, підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та поновлення строку на звернення до суду за період з 01.08.2007 по 29.02.2012 суд не вбачає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.06.2013, апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2012 року у справі № 2а/802/71/2012 повернуто позивачу в зв'язку з поданням позивачем заяви про відкликання апеляційної скарги (а.с. 79,4). Суд вважає, що не може бути визнаною поважною причиною пропуску для звернення до суду помилка позивача в виборі підсудності конкретної справи, оскільки постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ носять роз'яснювальний характер щодо застосування тих чи інших норм діючого законодавства. Крім того, як вбачається з наданого позивачем уточненого контрольного перерахунку виплат відповідачу [PERSON], до березня 2009 року переплати сум страхових виплат останньому з боку Відділення Фонду не було (а.с. 80,4). Таким чином, питання про поновлення строку звернення до суду за вказаний період (з 01.08.2007 до 29.02.2009) є безпідставним. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму зайво сплачених грошових коштів за період з лютого 2011 року в розмірі 2 951 грн. 31 коп. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 5 814 грн. 03 коп. - розмір заявлених позовних вимог; 2 951 грн. 31 коп. - розмір задоволених позовних вимог, який становить 50,8 % від загальної суми позовних вимог. Як наслідок, розмір судового збору, який необхідно стягнути з відповідача становить: 243,60 грн. х 50,8 % - 123 грн. 75 коп.

Outcome: partial