Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року помер її дідусь, [PERSON]. [INFO] року померла мати [PERSON]. Бабуся [PERSON] померла [INFO] Після смерті дідуся, [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Після смерті бабусі, [INFO] року вона фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала в спадковому будинку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом. Оскільки на теперішній часє складності щодо підтвердження обставин щодо спільного проживання та фактичного прийняття спадщини за спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] p., спадкоємцями - його дружиною, бабусею позивачки, [PERSON] та його дочкою, моєю матір'ю, [PERSON], так як будинкова книга оформлювалась з 1956 року та не відображає даних станом на день смерті [PERSON] Отримати офіційні дані прописки громадян станом на 1948 рік в позивачки не має можливості, так як згідно відомчої інструкції, затвердженої наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077,особи, які були зняті з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю, перебувають на обліку в адресно-довідковому відділі тільки 6 (шість) років після їх смерті, тому архівних талонів (відомостей) про реєстрацію місця проживання [PERSON], померлого [INFO] p., [PERSON], померлої [INFO] p., [PERSON], померлої [INFO] p., станом на [INFO] р. - вже не має. Просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із дружиною, моєю бабусею, [PERSON] та дочкою, моєю матір'ю, [PERSON] станом на день його смерті [INFO] р. для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник відповідача, Ізюмської міської ради, надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх представника. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер дідусь позивачки [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 177 [INFO] р. (свідоцтво про смерть видане повторно 11.08.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області) (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] Спадщину від померлого дідуся [PERSON] прийняла його дружина (бабуся позивачки) [PERSON] та його дочка (мати позивачки) [PERSON], так як на час відкриття спадщини постійно проживали разом із померлим в спадковому будинку за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців за спадкодавцем [PERSON] не має. [INFO] року померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 614 10.09.1993 р. (свідоцтво про смерть видане 10.09.1993 Відділом ЗАГСу м. Ізюма Харківської області) ( а.с.16). Після її смерті спадщину прийняла позивачка, та мати [PERSON], бабуся позивачки, [PERSON], так як вони постійно мешкали у спадковому будинку за адресою [ADDRESS], та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (вказаним житловим будинком). Таким чином [PERSON] та позивачка прийняли спадщину від померлої [PERSON], однак не отримали відповідного свідоцтва про право на спадщину. [INFO] року померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 783 [INFO] р. (свідоцтво про смерть видане [INFO] р. Відділом РАГСу м. Ізюма Харківської області) ( а.с.17). Після її смерті спадщину прийняла позивачка, [PERSON], так вона постійно мешкала у спадковому будинку за адресою [ADDRESS], і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (вказаним житловим будинком) як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом відповідно до ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 р. В судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON], померлої [INFO] p., [PERSON], померлої [INFO] p., разом з [PERSON] на день його смерті [INFO] року. Також вказані обставини підтверджуються реєстраційним посвідченням на реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, засвідченого Нарсуддею Ізюмського району від 03.07.1936 p., реєстровий № 595, архівною довідкою Державного архіву Харківської області від 08.02.2016 р. про реєстрацію шлюбу 05 вересня 1931 року між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження в м. Ізюмі Харківської області зроблено відповідний запис за № 231 15.08.1933 p., а також актом від 31.03.2016 p., складеним за участі голови квартального комітету кварталу № 14 м. Ізюма Харківської області та посвідченим виконавчим комітетом Ізюмської міської ради. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України ( далі ЦК), Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ « Про нотаріат» ( з відповідними змінами та доповненнями), Законом України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV « Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до цих законів підзаконними нормативно - правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Як передбачено у ст. ст. 418, 429 та 435 Цивільного кодексу УРСР 1922 p., що діяв з 1 лютого 1923 р. та був чинним на час відкриття спадщини, спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Особи, покликані до спадкоємства, можуть просити у нотаріального органу, за місцем відкриття спадщини, видати їм свідоцтво, що підтверджує їх права на спадщину. Нормами cт.ст. 529, 548,549 та 560 Цивільного кодексу УРСР 1963 року в редакції діючій на час відкриття спадщини встановлено: При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 11 ЦК УРСР 1922 року місцем проживання визнається те місце, де особа через свою працю, постійні заняття або знаходження свого майна має постійну або переважну осілість. Місцем проживання неповнолітніх або тих, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх законних представників (батьків чи опікунів). При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved