Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач, [PERSON], судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, просила суд розглянути справу у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія розписки від 11.09.2008р; копія витягу РБТІ про державну реєстрацію прав від 21.10.2010р. № 27728142; копія рішення Ренійського районного суду від 18.12.2008р.; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія технічного паспорту на гараж [ADDRESS]; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що восени 2008р. відповідач звернувся до позивача із пропозицією придбати гараж [ADDRESS], який на той час належав [PERSON], який здійснював продаж належної йому квартири лише за умови придбання її разом із гаражем. Так як, відповідачу була потрібна лише квартира, він запропонував позивачу придбати цей гараж. Позивач погодилась, тому що її син, на той час, був чоловіком доньки відповідача і йому потрібний був гараж для свого авто. 11.09.2008р. відповідач отримав від позивача одну тисячу доларів США для придбання гаражу, пообіцявши їй, що оформить гараж на себе, а в подальшому переоформить цей гараж на позивача. В підтвердженні їх нашої домовленості відповідач видав позивачу письмову розписку. Таким чином, на отримані від позивача кошти, відповідач придбав вищеназваний гараж, а за рішенням Ренійського райсуду Одеської області від 18 грудня 2008р. за відповідачем було визнано право власності на нього. З моменту придбання гаражу, гаражем користувалась діти сторін, в більшому мій син, який враховуючи нашу із відповідачем домовленість, також вважав позивача власницею цього гаражу. На теперішній час, шлюбні стосунки між сином позивача та донькою відповідача припиненні, і відповідач вже по іншому відноситься до ситуації, щодо гаражу, а іноді зовсім оспорює та не визнає позивача власницею. Тому, позивач вважає, що вона є власницею гаражу, так як гроші на придбання гаражу надавались відповідачу саме нею, а відповідач оспорюючи її право власності спонукає звернутись до суду із цим позовом про захист свого права. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на гараж [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved