overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS] на його, [PERSON] користь. В обґрунтування позову вказав, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2011 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] / області. Проте Апеляційний суд Дніпропетровської області, розглянувши його апеляційну скаргу, своїм рішенням від 12.10.2011 року скасував вищевказане рішення Дніпропетровського районного суду та визнав за подружжям право власності в рівних частках, зокрема й на вищевказану квартиру. [PERSON] на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду, яке не набрало законної сили та в подальшому було скасоване Апеляційним судом Дніпропетровської області, уклала договір купівлі-продажу квартири від 01.12.2011 року, яким продала спірну квартиру, а й відповідно його частку своїй матері - [PERSON]. В подальшому мати [PERSON] - [PERSON] уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON]. На даний час він, [PERSON], через низку недійсних правочинів укладених на підставі рішення суду, яке на час укладання правочинів було скасоване, про що було відомо сторонам цих правочинів, - позбавлений свого законного права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а тому був змушений звернутись до суду з даним позовом. В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом ,в якому просила визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову вказала, що про рішення апеляційного суду про поділ спільного майна подружжя [PERSON], на яке посилається [PERSON], вона не знала і знати не могла, оскільки стороною у справі не виступала, участі у її розгляді не приймала, копії ані позовної заяви, ані додатків до неї також не отримувала. Вона взагалі не знайома з подружжям [PERSON] і ніякого відношення до їх спільного майна, набутого в період їхнього шлюбу, не має. Квартиру, на яку претендує [PERSON] вона придбала у [PERSON], яка була єдиним власником цієї квартири. При посвідченні її з [PERSON] угоди, нотаріус, захищаючи її інтереси, з метою недопущення порушення його прав,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незадовільної якості виконаних робіт, матеріальних збитків та завдання моральної шкоди Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1992 року, від даного шлюбу мають повнолітню доньку. Через несхожість характерів відносини в сім'ї погіршилися, за вказаних обставин позивач не бажає зберігати сім'ю. За час, що надавався судом для примирення, відносини не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1998 року, від даного шлюбу мають дітей, доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Протягом тривалого часу сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирились. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На розподілі судових витрат сторони не наполягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім'я розпалась, і тривалий час сторони проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та просить задоволити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.07.1991 року, від якого мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим і за час, що надавався судом для примирення відносини не змінилися. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив про стягнення з відповідача суми боргу за договорами позики в загальному розмірі 55000,00 дол. США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини укладення з відповідачем у 2012 році договорів позики, за якими свій обов'язок з повернення коштів відповідач не виконав. В судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, суду пояснила, що відповідач від виконання своїх зобов'язань ухилився та до теперішнього часу гроші не повернув, внаслідок чого просила про стягнення всіх сум заборгованості. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 січня 2012 року сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] на умовах повернення, строковості та платності 40000,00 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в розмірі 45000,00 дол. США у строк до 30 грудня 2012 року. Факт отримання грошей відповідачем, а також умови та строк їх повернення підтверджуються розпискою (а.с. 24) Також 19 вересня 2012 року відповідач позичив у позивача на умовах повернення та строковості 10000,00 дол. США, які зобов'язався повернути у строк до 30 грудня 2012 року. Зазначені обставини також підтверджуються розпискою, складеною того ж дня (а.с. 25) З викладеного, суд робить висновок про те, що в даному випадку правовідносини сторін є договірними та регулюються ст. 1046 ЦК України, тобто мають всі ознаки договорів позики за якими позичальник ухилився від повернення позикодавцю грошових сум на його вимогу у розмірі 45000,00 дол. США та 10000,00 дол. США. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а в силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно довідки про офіційний курс гривні щодо іноземних валют від 08.05.2014 року 1159,38 грн. = 100 дол. США (а.с. 26-27) Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 10.01.2012 року в розмірі 521550 грн. 00 коп. (еквівалент 45000,00 дол. США) та за договором від 19.09.2012 року - 115900 грн. 00 коп. (еквівалент 10000,00 дол. США), задовольнивши тим самим позов у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 7 800 грн. боргу, посилаючись на те, що відповідач 27 березня 2013 року позичила у нього кошти, які зобов'язалась повернути до 1 липня 2013 року, однак, зобов'язання свого не виконала. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що відповідач ухиляється від виконання свого зобов'язання, уникає зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена в установленому порядку, про що свідчать її особисті розписки про отримання судових повісток, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не подала, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 27 березня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 7 800 грн., що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Згідно умов договору відповідач зобов'язалась повернути гроші до 01 липня 2013 року. Правовідносини між сторонами регулюються ч.1 ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу; ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оглянувши представлені суду документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] свого зобов'язання за договором позики. Судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 479 580 грн. В травні 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 1 242 000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 вересня 2010 року відповідач позичив у нього 60 000 дол. США, що станом на 18 травня 2015 року еквівалентно згідно курсу Національного банку України 1 242 000 грн. та зо-бовязався повернути на першу вимогу позивача, яка була направлена відповіда-чу 02 грудня 2013 року, однак відповідач не виконав взяте на себе зобовязання, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту отри-мання коштів, однак пояснив, що вказані кошти позивачу повернув, про що свід-чить його розписка. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 60 000 дол. США, які зобовязався повернути на першу вимо-гу позивача. Ці обставини підтверджуються: поясненнями сторін, розпискою від 03 ве-ресня 2010 року про отримання відповідачем коштів від [PERSON] в сумі 60 000 дол. США та розпискою. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (по-зикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується пове-рнути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кі-лькість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний поверну-ти позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встанов-лені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути поверне-на позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання по поверненню [PERSON] по-зики, а тому сума позики в розмірі 1 242 000 грн. підлягає стягненню в примусо-вому порядку. Доводи [PERSON], що він кошти [PERSON] повернув, надавши суду розписку від 23 вересня 2013 року текст та підпис якої виконаний позивачем про повернення позики в сумі 60 000 дол. США, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні оскільки, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 28 П від 09 лютого 2015 року, рукописний текст та підпис у розписці про по-вернення боргу [PERSON] від 23 вересня 2016 року виконаний не [PERSON], а іншою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 479 580 грн. На обґрунту-вання своїх вимог позивач зазначив, що 03 вересня 2010 року відповідач позичив у нього 60 000 дол. США, що станом на 13 грудня 2013 року еквівалентно згідно курсу Національного банку України - 479 580 грн. та зобов'язався повернути на першу вимогу позивача, яка була направлена відповідачу 02 грудня 2013 року, однак відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання, чим порушив права по-зивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту отри-мання коштів, однак пояснив, що вказані кошти позивачу повернув, про що свід-чить його розписка. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 60 000 дол. США, які зобов'язався повернути на першу вимо-гу позивача. Ці обставини підтверджуються: поясненнями сторін, розпискою від 03 ве-ресня 2010 року про отримання відповідачем коштів від [PERSON] в сумі 60 000 дол. США та розпискою. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (по-зикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується пове-рнути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кі-лькість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний поверну-ти позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встанов-лені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути поверне-на позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню [PERSON] по-зики, а тому сума позики в розмірі 479 580 грн. підлягає стягненню в примусо-вому порядку. Доводи [PERSON], що він кошти [PERSON] повернув, надавши суду розписку від 23 вересня 2013 року текст та підпис якої виконаний позивачем про повернення позики в сумі 60 000 дол. США, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні оскільки, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 28 П від 09 лютого 2015 року, рукописний текст та підпис у розписці про по-вернення боргу [PERSON] від 23 вересня 2016 року виконаний не [PERSON], а іншою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2012 року, з ? частини від усіх видів заробітку щомісяця до 1/6 частини. В обґрунтування вимог посилався на обставини прийняття тим же судом постанови про стягнення аліментів від 17 травня 2000 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки у судове засідання відповідача та третьої особи не відомі. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2000 року у цивільній справі № 13-155 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ?? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму громадян до повноліття дитини. Крім цього, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2012 року у цивільній справі № 2/1416/3404/2012 з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до його повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення його здоров'я. Отже, вказані обставини свідчать про зміну матеріального становища позивача та дають підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача до 1/6 частини всіх видів заробітку. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив визнати договір купівлі-продажу 21/50 частини жилого будинку [ADDRESS], укладений 18.07.2000 року дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання інших осіб матеріали справи не містять. Відповідно ч. 4 ст. 196 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 18 липня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] на універсальній біржі «Рона» укладено договір купівлі-продажу 21/50 частини жилого будинку [ADDRESS], відповідно до якого відповідач продав, а [PERSON], [PERSON] купили зазначену частину жилого будинку. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.1998 року, зареєстрованого ММБТІ за реєстровим № 5605 від 02.02.1998 року. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передав у власність покупцям 21/50 частини жилого будинку [ADDRESS], а покупці в свою чергу передали відповідачу 1700 грн. 00 коп. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Коштовна» про стягнення боргу за депозитним договором в сумі 6600 грн., посилаючись на те, що свої зобов'язання за договором від 26.03.2009 року відповідач не виконує. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача до суду не з'явився, подав заяву про відсутність заперечень щодо позову та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.03.2009 року [PERSON] уклав депозитний договір з КС «Коштовна», відповідно до якого вніс депозитний внесок до спілки - 10 000 грн. строком до 28.03.2011 року. Проте станом на час розгляду справи кошти КС «Коштовна» вкладнику не повернула. Сума боргу складає 6600грн. Вказані обставини підтверджуються: депозитним договором від 26.03.2009 року; довідкою від 09.12.2013 року про розмір заборгованості; поясненнями позивача. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.526 цього кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи той факт, що свої зобов'язання за договором відповідач не виконав в обумовлений договором строк, з нього слід стягнути 6600 грн. на користь позивача. Судові витрати на момент зверненя до суду становили 229 грн.40 коп. та відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягаються до стягнення з відповідача.

Outcome: approved