Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0725 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], померлому [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, площею 0,0725 га, що знаходяться по [ADDRESS]. Він є спадкоємцем по заповіту, однак державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через невідповідність у правовстановлюючому документі, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Cтарокостянтинівською міською радою 17 червня 2003 року на ім'я [PERSON] площа земельної ділянки зазначена 0,0772 га, а фактично її площа становить 0,0725 га. За таких обставин він не може оформити свої спадкові права, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - Старокостянтинівської міської ради направив заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Старокостянтинові Хмельницької області, місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 385, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 30 листопада 2015 року. У відповідності до даних довідки (Ф-7) «Про сумісну реєстрацію до дня смерті», виданої Комбінатом комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради, померлий [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] спільно з сином - [PERSON], 1957 року народження, та невісткою - [PERSON], 1959 року народження. Згідно матеріалів спадкової справи № 876/2015, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 02 грудня 2015 року до майна померлого [INFO] [PERSON], єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON] Позивач [PERSON], [INFO], є сином померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 21 листопада 1957 року. Від імені [PERSON] секретарем Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району 22 жовтня 2008 року за р№ 7 було посвідчено заповіт, яким останній заповів все своє майно, права позивачу. Даний заповіт згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 42312300, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 02 грудня 2015 року є чинним. В повідомленні Старокостянтинівського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 29 липня 2016 року за № 611 вказано, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, належну [PERSON], яка розташована по [ADDRESS], виготовлявся в 2003 році без присвоєння кадастрового номера. При проведенні комплекту робіт з інвентаризації земельної ділянки та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості з подальшим внесенням до бази даних Державного земельного кадастру виявилося, що земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд згідно Державного акту серії [NUMBER] не відповідає фактичному землекористуванню в частині площі та лінійних промірів земельної ділянки (в Державному акті зазначена площа 0,0772 га, а по фактичному землекористуванню - 0,0725 га), що унеможливлює встановити межі земельної ділянки, виконати процедуру присвоєння кадастрового номеру та внести її до Державного земельного кадастру. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 17 серпня 2016 року за № 2889/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого [PERSON], а саме на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки згідно повідомлення Старокостянтинівського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 29 липня 2016 року за № 611 вказана земельна ділянка не відповідає фактичному землекористуванню в частині площі та лінійних промірів земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] згідно рішення 34 сесії Старокостянтинівської міської ради від 27 вересня 2013 року. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 29 жовтня 2016 року [PERSON] було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0981 га, які знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкові права позивача підлягають захисту, оскільки він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який був власником заявленої земельної ділянки.

Outcome: approved