Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсною та скасування довіреності. Посилався на те, що він є військовим пенсіонером, учасником бойових дій в Афганістані. Після звільнення з військової служби є фізичною особою-підприємцем, займається перевезенням пасажирів, для чого придбав автобус. 28 березня 2014 року закінчився строк дії попередніх договорів № 102 та № 103 на перевезення пасажирів по маршруту Чернівці - Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області, на якому він працює з дня його започаткування, які вже тричі підписувалися між ним та представниками Чернівецької облдержадміністрації. 15 травня 2014 року він прийняв участь в конкурсі з визначення автомобільних перевізників по міжміському автобусному маршруту №№ 225/226 та 227/228, за результатами якого переможцем визнано ПП «Нов Транс Авто», з яким підписано відповідний договір про перевезення пасажирів. Вважає, що дане рішення прийнято з порушенням порядку і правил формування конкурсного комітету та прийняття ним рішення 15 травня 2014 року в частині, що стосується його законних інтересів. Зокрема, в протоколі засідання конкурсного комітету від 15 травня 2014 року зазначено, що в засіданні приймав участь член комітету [PERSON], який діяв за довіреністю [PERSON], однак він не був присутнім на цьому засіданні. З персонального списку членів конкурсного комітету вбачається, що до його складу внесено зміни на підставі довіреності [PERSON] [PERSON], яка не підписувалась в.о.голови Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану [PERSON] Зі змісту довіреності № 52 від 13 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] прийняти участь не в складі конкурсного комітету, а представляти його особисті інтереси на всіх зборах в його відсутності, а отже не було юридичних підстав приймати [PERSON] участь в засіданні конкурсного комітету в якості персонального члена, голосувати та підписувати протокол № 4 від 15 травня 2014 року. Недійсність даної довіреності підтверджується розпорядженням № 196-р від 14 травня 2014 року, пунктом 2 якого визнано такими, що втратили чинність розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації № 619-р від 03 жовтня 2013 року та № 641-р від 08 жовтня 2013 року, та відповіддю Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану від 25 липня 2017 року № 15, у зв'язку з чим повинні бути застосовані наслідки недійсності правочину, передбачені ст.203 ЦК України. Також до цієї довіреності не може бути застосовано положення ст.237 ЦК України, тобто правовідносини представництва, тому що персональний склад конкурсного комітету формується розпорядженням організатора конкурсу, в даному випадку голови Чернівецької облдержадміністрації за поданням цих організацій. Відповідно до довіреності заступник голови Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану [PERSON] довірив учаснику бойових дій [PERSON] представляти його інтереси. При цьому службові особи - заступник голови конкурсного комітету Павлюк А.В. та секретар 15 травня 2014 року допустили [PERSON] до участі в якості члена конкурсного комітету з визначення переможців для перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Просить визнати недійсною та скасувати довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності та яка дала підставу останньому бути включеним до складу конкурсного комітету 15 травня 2014 року з визначення переможців з перевезення пасажирів автотранспортом, що призвело до порушення його прав та законних інтересів при визначенні переможця конкурсу. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять визнати недійсною та скасувати довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності та яка дала підставу останньому бути включеним до складу конкурсного комітету 15 травня 2014 року з визначення переможців з перевезення пасажирів автотранспортом, що призвело до порушення його прав та законних інтересів при визначенні переможця конкурсу, з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що підставою для визнання цієї довіреності недійсною є відсутність волевиявлення [PERSON], який не підписував цю довіреність, також її не підписував [PERSON], що суперечить вимогам закону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по суті не визнав, пояснив, що він є членом Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану, був заступником голови правління і від цієї організації був включений в склад конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників з перевезення пасажирів автомобільним транспортом в межах області. В травні 2014 року представник цього комітету йому зателефонувала і повідомила, що 15 травня 2014 року призначено засідання і він повинен на нього з'явитись. Оскільки в цей час він знаходився в м. Харків і не міг з'явитись на засідання конкурсного комітету, то по телефону попросив [PERSON], який також є членом Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану, замість нього прийняти участь в засіданні комітету, тим самим уповноважив [PERSON] діяти від його імені на засіданні конкурсного комітету. Однак [PERSON] за станом свого здоров'я також не приймав участі 15 травня 2014 року в засіданні конкурсного комітету, тому ні він, ні [PERSON] не могли порушити права та законні інтереси позивача. Він не підписував довіреність № 52 від 13 травня 2014 року і йому не відомо хто її складав і підписував. Позовні вимоги просить вирішити згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважає необґрунтованими. Аркуш паперу, на якому значиться довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності, не є довіреністю в розумінні норм ЦК України і не являється будь-яким правочином, ніяких наслідків за собою це не потягнуло. Текст на цьому аркуші паперу дійсно написав [PERSON], оскільки [PERSON] його просив прийняти участь замість нього в засіданні конкурсного комітету, він також поставив підписи від свого імені і від імені [PERSON] та [PERSON], завіривши його печаткою Шевченківської районної організації УСВА, яка була у нього як голови цієї організації. Однак за станом свого здоров'я [PERSON] не приймав участі 15 травня 2014 року в засіданні цього комітету. Вважає, що діями [PERSON] ніякі права та законні інтереси позивача не порушені, складений текст на аркуші паперу не є правочином, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника третьої особи, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.237 ч.ч.1, 3, 244 ч.ч.1, 3, 245 ч.1 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного судочинства. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Згідно положень ст.ст.202, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї особи, яка може бути представлена однією або кількома особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є членами Чернівецької обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану, [PERSON] входив в склад правління обласної організації і був заступником голови, а [PERSON] був головою Шевченківської районної організації м. Чернівців. Також [PERSON] з жовтня 2013 року входив в склад конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників з перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області, затвердженого розпорядженнями голови Чернівецької обласної державної адміністрації, що визнали сторони в судовому засіданні. Оскільки [PERSON] не міг з'явитись 15 травня 2014 року на засідання цього конкурсного комітету, так як в цей час не перебував в місті Чернівці, то в телефонній розмові попросив [PERSON] замість нього прийняти участь в цьому засіданні, таким чином уповноважив [PERSON] представляти його на засіданні комітету. За відсутності відповідача в місті Чернівці, виконуючи його волевиявлення, висловлене в телефонній розмові, [PERSON] особисто склав довіреність № 52 від 13 травня 2014 року (копія на а.с.13), в якій зазначив, що [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності, також вчинив підписи від свого імені, від імені [PERSON] та від імені в.о. голови УСВА Чернівецької області [PERSON], завіривши підпис останнього печаткою Шевченківської районної організації м. Чернівців Чернівецької обласної організації УСВА, яка знаходилась у нього як голови районної організації. Ці обставини написання і підписання довіреності визнав представник [PERSON] в судовому засіданні, а також підтвердив свідок [PERSON], вказавши, що він не ставив свій підпис в цій довіреності. Із змісту цієї довіреності вбачається, що відповідач [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в його відсутності на всіх зборах, що відповідало волевиявленню відповідача і не суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст.237, 244, 245 ЦК України, що він також підтвердив в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що складена [PERSON] довіреність № 52 від 13 травня 2014 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси на всіх зборах в його відсутності, навіть з врахуванням того, що вона не підписана особисто [PERSON] та [PERSON], не порушує ніяким чином права та законні інтереси позивача [PERSON], тим більше, що [PERSON] не був присутнім замість [PERSON] на засіданні конкурсного комітету 15 травня 2014 року, а тому у нього не було підстав для звернення до суду з позовом про визнання недійсною та скасування цієї довіреності, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити, так як відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Та обставина, що ця довіреність була надана і використана 15 травня 2014 року на засіданні конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників з перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території області, в якому не приймали особисто участь як члени комітету ні [PERSON], ні [PERSON], але приймав участь в конкурсі позивач [PERSON] як фізична особа - підприємець, який займається перевезенням пасажирів, не може бути підставою для визнання її недійсною, а лише однією із підстав для оспорювання результатів конкурсу, що не є предметом даного позову. На підставі викладеного, ст.ст.16, 202, 203, 215, 237, 244, 245 ЦК України та

Outcome: dismissed