Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що стане підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та внесення змін в особовий рахунок на квартиру. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони зареєстровані та проживають в [ADDRESS], яка складається із трьох житлових кімнат, житловою площею 41,6 кв.м., загальною площею 70,2 кв.м., і яка не є приватизованою. Крім них, в спірній квартирі значиться зареєстрованою колишня дружина [PERSON] - відповідач [PERSON], яка доводиться позивачу [PERSON] матірью. В 2002 році відповідач добровільно залишила сім'ю та своє зареєстроване місце проживання і стала підтримувати фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 вересня 2013 року, за його, позивача [PERSON], позовною заявою шлюб між ними було розірвано, і цим же рішенням встановлений факт припинення між ним, [PERSON], та відповідачем сімейно-шлюбних відносин в 2002 році. З 2002 року відповідач ніколи не поверталася до квартири і в ній не проживала.. Таким чином, в квартирі залишилися проживати тільки вони, позивачі. Але відповідач до теперішнього часу не знялася з реєстраційного обліку по спірній квартирі, хоча вони неодноразово пропонували їй вирішити це питання добровільно. Отже з 2002 року відповідач в спірній квартирі не проживає, інтересу до неї не проявляє, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, в квартирі відсутні особисті документи та речі відповідача. Вони, позивачі, ніколи не перешкоджали відповідачу проживати в спірній квартирі, і вона у свою чергу із заявами про перешкоди в проживанні нікуди не зверталася. На них, позивачів, покладаються обов'язки по сплаті комунальних платежів, утримання квартири в належному житловому стані. Факт непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом ТОВ «Крона». Вважають, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням у спірній квартирі внаслідок відсутності її в квартирі без поважних причин понад шість місяців. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи надали заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі, і у випадку неявки відповідача - згодні на розгляд справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення, їм роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Представники третіх осіб - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська ГУ ДВС України Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів та третіх осіб відповідно до вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України судовими повістками, які направлялися відповідачу поштовими відправленнями з рекомендованими повідомленнями за її зареєстрованим місцем проживання та смс- повідомленням, яке доставлено 18 березня 2014 року, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивачі не заперечують проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд, з їх згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту позивача [PERSON] (а.с. 7-8), якою підтверджується його особа громадянина України; - копія паспорту позивача [PERSON] (а..с. 10), якою підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 12), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 04 вересня 1982 року; - свідоцтво про народження (а.с. 13), свідоцтво про шлюб (а.с. 14), якими підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], як між донькою та батьками; - заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 вересня 2013 року ( а.с. 15), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та факт припинення між ними шлюбних відносин в 2002 році; - копія особового рахунку на квартиру (а.с. 16), якою підтверджується факт реєстрації позивачів та відповідача в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], та факт відкриття особового рахунку на ім'я [PERSON]; - повідомлення ТОВ «Крона» від 23 січня 2014 року (а..с. 17), яким підтверджується, що відповідач до зазначеної установи із заявами про перешкоди в проживанні в [ADDRESS] не зверталася; - акт про непроживання, складений ТОВ «Крона» 23 січня 2014 року на підставі свідчень сусідів позивачів (а.с. 18), яким підтверджується факт непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 2002 року. - повідомлення Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 11 лютого 2014 року (а.с. 19), яким підтверджується, що згідно бази даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] із з заявами про перешкоди в проживанні в [ADDRESS] не зверталася; - повідомлення КП «Ордер» від 31 січня 2014 року (а.с. 20), яким підтверджується факт, що [PERSON] з приводу обміну квартири [ADDRESS] до підприємства не зверталася, обмін житла за зазначеною адресою через рішення міськвиконкому не оформлювала. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], відповідальним наймачем квартири є позивач [PERSON], що підтверджується копією особового рахунку на квартиру ( а.с. 16). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1982 року до 23 вересня 2013 року, є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем (а.с. 12), свідоцтвом про народження позивача [PERSON] (а.с.13), свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 вересня 2013 року за заявою [PERSON] шлюб між ним та відповідачем було розірвано, і цим же рішенням встановлений факт припинення між подружжям сімейно-шлюбних відносин з 2002 року (а.с. 15). Як встановлено судом, на підставі акту про непроживання, який складений ТОВ «Крона» 23 січня 2014 року (а.с. 18), внаслідок опиту сусідів позивачів - мешканців квартир [ADDRESS] ([PERSON]) та [ADDRESS] ([PERSON]), відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 2002 року, і з будь-якими заявами про перешкоди в проживанні в зазначеній квартирі відповідач до ТОВ «Крона» та до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська не зверталася, що підтверджується повідомленнями ТОВ «Крона» (а.с. 17) та повідомленням Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська (а.с. 19). Не зверталася відповідач і до Комунального підприємства «Ордер» з приводу обміну квартири [ADDRESS], що підтверджується повідомленням цього підприємства ( а.с. 20). Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно відсутня в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їй для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивачів перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Ці обставини не спростовані у судовому засіданні та підтверджені наданими суду позивачами і дослідженими судом доказами. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що немає підстав не довіряти наданим доказам, суд вважає, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved