Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), про розірвання шлюбу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , укладений 30 грудня 2003 року та зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації про одруження зроблено актовий запис №889. Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалося, подружжя більше чотирьох років проживає окремо та не веде спільне господарство, обов`язки подружжя турбуватися про сім`ю не здійснюються. Виходячи із фактичних взаємин, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку із чим звернувся із вказаною позовною заявою. 28 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач також не вважає доцільним збереження шлюбу та не заперечує проти його розірвання. У відзиві також підтверджено інформацію про те, що подружжя дійсно з весни 2016 року проживає окремо, а отже фактично припинило шлюбні відносини й ведення спільного господарства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ), виданого повторно 24 вересня 2020 року, вбачається, що 30 грудня 2003 року між громадянином України, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складно актовий запис №889. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Відповідач, проти задоволення позову не заперечила. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили спільне проживання, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач, не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов, підлягає задоволенню.

Outcome: approved