Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи її тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розмішений по [ADDRESS] та який належить йому на підставі договору купівлі-продажу укладеного 31.01.2003 року. Згідно домової книги у вище вказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] в даному житловому будинку на протязі року не проживає без поважних причин, про що складені Акти обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім'ї - 13.03.2018 та 10.01.2018. Відповідач близько трьох років тому переїхав на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] та у вище вказаному житловому будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, будинком не цікавиться та особистих речей в будинку не має. Так як відповідач, будучи зареєстрованим в будинку позивача, порушує його право, як власника, вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому він змушений звернутися до суду з даною заявою. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 17.12.2018 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача та відповідача заяв і клопотань по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. 05.12.2018 року зроблено запит щодо отримання інформації про місце проживання відповідача. Ухвалою судді від 17.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою від 31.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив хоча про час день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з чим 11.03.2019 року винесено ухвалу суду про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, судом встановлено особу позивача [PERSON] (а.с.6), який є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], про що свідчить Договір купівлі-продажу від 31.03.2003 року. Згідно домової книги у вище вказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-19). Однак [PERSON] з жовтня 2016 року за вище вказаною адресою не проживає, що підтверджується актами жителів домоволодіння (а.с.20-22). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно ст.47 Конституції України та ст.9 ЖК України вбачається, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно дост. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщеннямє однією із форм захисту власником своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Висновки суду Взявши до уваги вище викладене, враховуючи те, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак не проживає за вище вказаною адресою з жовтня 2016 року, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON]

Outcome: approved