Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 19.02.2019р., 06.03.2019р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву щодо позову не надала. Представник позивача Ренійської РДА - начальник Служби у справах дітей на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 04.05.2018р.; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON]; характеристика на мешканку с.Нагірне Ренійського району - [PERSON]; копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO].; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON]; копія розпорядження Ренійської РДА від 24.06.2016р. про негайне відібрання дитини від матері; фотографії відібраної від матері дитини. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - Ренійська РДА просить позбавити батьківських прав відповідачку щодо її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], зазначивши, що відповідачка є її матір'ю (на підставі свідоцтва про народження). Відомості про батька дитини були зазначені у свідоцтві про її народження відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Відповідачка з 2017р. перебуває у шлюбі із [PERSON], деякий час мешкала разом із ним в с. Нагірне Ренійського району, однак, в даний час із ним не проживає, оскільки постійно змінює місця мешкання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, донькою [PERSON] не цікавиться та не турбується про неї, схильна до скоєння крадіжок. У 2016р. службою у справах дітей Ренійської РДА, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх батьківських обов'язків, які призвели до загрози життю та здоров'я доньки, дитину [PERSON] було поміщено до дитячого відділення ЦРЛ для лікування. Відповідачку було взято під соціальний супровід Ренійського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] надавався час для виправлення, створення належних умов, однак, вона порадами фахівців центру не скористалася, належних для себе висновків не зробила, продовжує вести аморальний спосіб життя, про дитину не піклується та не цікавиться її долею. Розпорядженням голови Ренійської РДА від 24.06.2016р. було прийнято рішення про негайне відібрання дитини [PERSON] від матері, відповідно до Постанови КМУ №866 від 24.09.2008р. дитина була влаштована в сім'ю знайомих. Відповідачка має ще одну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]., рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.12.2011р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неї за невиконання батьківських обов'язків. Таким чином, малолітня [PERSON] позбавлена батьківської уваги і піклування з боку відповідачки, яка не виконує свій батьківський обов'язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною служба у справах дітей, інші спеціальні установи відповідачці не чинять. Сама відповідачка не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальною матір'ю, не здатна проявити материнську турботу та піклуватися про свою дитину. У зв'язку із вищенаведеним, позивач вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо доньки, оскільки вони існують суто формально і нею не виконуються. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її доньки [PERSON], [INFO] буде відповідати інтересам малолітньої та направлено на захист її прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідачка ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої материнської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачкою своїх обов'язків судом не вбачаються, вона свідомо не приділяє будь-яку увагу дитині, яка є малолітньою і потребує моральної та матеріальної підтримки від матері. З 2016р. донька [PERSON] мешкає окремо від матері, оскільки була відібрана від неї з законних підстав та тимчасово влаштована у іншу родину. З того часу відповідачка із донькою не спілкується, відносин із нею не підтримує, не цікавиться, де дитина, чи забезпечена вона всім необхідним та інше. Як виходить з висновку органу опіки та піклування від 04.05.2018р., відповідачку буде доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON]. В якості підстав доцільності позбавлення батьківських прав було вказано те, що вже неодноразово були виявлені факти загрози життю та здоров'ю дитини під час мешкання її з матір'ю, відповідачкою неналежно виконуються батьківські обов'язки, вона зловживає спиртними напоями, не схильна до створення сімейних стосунків та сімейного затишку, нормальних побутових умов життя для дитини та її виховання. За місцем мешкання відповідачка характеризується негативно, її аморальна поведінка корегуванню не піддається. Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її доньки [PERSON], оскільки вона своїх батьківських обов'язків ані в добровільному, ані в рекомендаційному порядку не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов'язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідачки до доньки, до неї слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси малолітньої та приймає рішення щодо задоволення позову позивача - позбавляє відповідачку батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO] Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved