Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Відповідачі у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову . Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 26.06.2006 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження позивача [PERSON]П, батько [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.. Плавнивській, 14 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, власником вказаний [PERSON]; витяг з рішення № 69 XIV сесії XXI скликання Орлівської сільської ради народних депутатів від 03.11.1993 р. про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку;; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копія довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки 28 612 грн.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ОД № 0108614 від 10.03.1997 р., згідно якого [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у КСП «Прикордонник» у розмірі 2,55 умовних кадастрових га; копія свідоцтва про паво власності на майновий пай члена СВК «Дунай» у розмірі 3814 грн., на імя [PERSON]; протокол опиту особи за його згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», в ході якого [PERSON] пояснив, що [PERSON] та його мати [PERSON] на момент смерті [PERSON] фактично мешкали з ним. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 26.06.2006 року помер [PERSON], який був батьком позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Плавнивській, 14 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області; право на земельну частку (пай) в КСП «Прикордонник» у розмірі 2,55 умовних кадастрових гектарів та право власності на майновий пай члена СПК «Дунай» у розмірі 3814 грн. Під час життя, [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, спадкоємцями першої черги, після його смерті, є позивач [PERSON], його брат [PERSON] та мати [PERSON]. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та через різне написання імя по-батькові позивача, оскільки у спадкодавця у свідоцтві про смерть імя записано «Афанасій», а у паспорті позивача по-батькові записано «Панасович». Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, \~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, батько позивача, [PERSON] на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач [PERSON] та [PERSON] які є спадкоємцями першої черги, фактично прийняли спадщину шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на момент смерті, однак [PERSON] на спадщину не претендує, відмовляється від її прийняття та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON], який є також спадкоємцем першої черги, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк не звернувся, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини постійно не проживав разом із спадкодавцем, крім того не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-ти місячний строк позивач не звернувся, однак на день смерті проживав разом із спадкодавцем, тобто прийняв спадщину фактично. Відмову від спадщини не заявляв. Пізніше, позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього. Окремо необхідно зазначити, що факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем не оспорюється відповідачами. Крім того в свідоцтві про народження позивача, його імя - по батькові вказано «Афанасійович». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON].

Outcome: approved