Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Виклад заявника. 13 березня 2019 року перший заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Цвігун Б.О. звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельну ділянку площею 2,7963 га, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , що розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Дану заяву обґрунтовано наступним. Могилів-Подільською місцевою прокуратурою з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді та з`ясування повноти виконання передбаченого ст. 1277 ЦК України обов`язку органу місцевого самоврядування подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, опрацьовано інформацію Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району № 15 від 23.01.2018 про наявне майно у [PERSON] , яка померла, а спадкоємці відсутні. Так, прокурор вказує, що Могилів-Подільською місцевою прокуратурою було встановлено, що на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району проживала [PERSON] , 1923 року народження, яка померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 7 від 19.06.2006. Померлій відповідно до державного акту на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] , належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,7963 га, що розташована на території Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, вартістю 68038,09 грн. Згідно інформації Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] . проживала одиноко, місцезнаходження її спадкоємців невідоме. Після подання оголошень в газетах «Томашпільський вісник» та «Урядовий кур`єр» спадкоємці з питань переоформлення спадщини не зверталися Враховуючи те, що пройшло більше одного року із дати відкриття спадщини, а саме більше 12 років, спадкоємці на вказану земельну ділянку за заповітом та законом відсутні, відповідно до ст. 1277 ЦК України, органи місцевого самоврядування зобов`язані подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Однак, як зазначає прокурор, такий обов`язок Пилипи-Борівська сільська рада не виконує протягом тривалого часу, а саме з червня 2006 року і по теперішній час. В зв`язку з викладеним прокурор вказує, що вбачаються підстави для представництва інтересів держави в особі Вербівської сільської ради у суді Могилів-Подільською місцевою прокуратурою. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 14 березня 2019 року відкрито окреме провадження у справі, справа призначена до слухання на 30 травня 2019 року на 09-40 годину. Витребувано з Томашпільської державної нотаріальної контори відомості про наявність чи відсутність спадкової справи після померлої [PERSON] Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 травня 2019 року розгляд справи відкладено на 8 липня 2019 року на 09-30 годину. 6 червня 2019 року отримано відповідь Томашпільської державної нотаріальної контори відомості про відсутність спадкової справи після померлої [PERSON] 27 червня 2019 року отримано довідку зі Спадкового реєстру. Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 09-30 годину 2 жовтня 2019 року. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури Швець А.І. заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ній та попросила її задовольнити. Представник Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої судовий розгляд просить провести без його участі, заяву підтримує та просить її задоволити. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та допустимість, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом. Пунктом 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках. Відповідно до вимог п.п. 1,3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно частини 2 цієї статті, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1277 ЦК України, передбачає, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського районну Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки Відділу у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Суржиковій А.К. було видано державний акт серії ВН № 228092 на підставі розпорядження Томашпільської РДА від 06.02.2003 № 50, про що зроблений запис в книзі реєстрації державних актів за № 381. Розмір земельної ділянки № 403 становить 2,7963 га. Вартість земельної ділянки станом на 07.12.2018 становить 68038,09 грн (а.с.5). Дані відомості вбачаються і з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 228092 (а.с.7). Як вбачається з довідки Пилипи-Борівської сільської ради № 16 від 23.01.2019, [PERSON] проживала одиноко, місце перебування спадкоємців невідоме. Після подання оголошення в газеті «Томашпільський вісник», «Урядовий кур`єр», спадкоємці з питань переоформлення спадщини не звернулися (а.с.10). Факт розміщення оголошень в ЗМІ підтвердився копією газети «Томашпільський вісник» (а.с.14,15). Як вбачається з довідки Пилипи-Борівської сільської ради №14 від 23.01.2019, земельна ділянка [PERSON] відумерлою спадщиною не визнавалася (а.с.9). Як вбачається із відповіді Томашпільської державної нотаріальної контори від 31.05.2019 на запит суду від 29.05.2019, спадкова справі після померлої [INFO] [PERSON] не заведена. Отже, зазначена земельна ділянка після смерті спадкодавця [PERSON] не успадкована. Невизначеність правового статусу земельної ділянки, належної [PERSON] , призводить до її безоплатного користування третіми особами та ненадходження до місцевого бюджету плати за користування цими земельними ділянками, що завдає шкоди територіальній громаді Пилипи-Борівської сільської ради Висновки суду за результатом розгляду справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що з часу відкриття спадщини померлої [PERSON] пройшло більше, ніж один рік, спадкоємці за заповітом та за законом відсутні, відповідно дане спадкове майно повинно бути визнано відумерлою спадщиною. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved