overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом. В своїй позовній заяві стверджувала, що 03.11.2001 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки шлюб фактично розпався та існує формально позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем розподіливши спільне майно таким чином: виділити їй ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS] залишивши відповідачу іншу ? частину вказаної квартири. Також позивач прохає стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини в ній вказані. Відповідач в судове засідання з'явився. Позов визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне: шлюб між сторонами укладено 03 листопада 2001 року в Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 1467. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] 2002 року народження. Шлюбні відносини сторони припинили, відновлення їх неможливе. Збереження шлюбу не відповідає інтересам сім'ї та суперечить бажанню сторін. Судові витрати при оформленні розлучення в органах РАГС суд стягує з відповідача [PERSON]. Судом встановлено, оскільки це не заперечувалось сторонами, а також підтверджено матеріалами справи що в період шлюбу 13.09.2004 року родиною [PERSON] було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначений правочин належним чином зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за р/н 98318. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Під час поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором згідно до ч. 1 ст. 70 СК України. Таким чином визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси інших осіб і позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 30 липня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області , актовий запис №143, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання неповнолітніх дітей немає. З відповідачем більше семи років не підтримує шлюбно-сімейні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сімю, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Позивачка на примирення не погодилась. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 08 грудня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу в них є спільна дитина син [PERSON], 16.11. [INFO]. Спільне життя не склалось, шлюбні стосунки між ними припинені з червня 2014 року. Примирення та збереження сімї вважає не можливим, спору про розподіл майна між ними не має, а тому просив суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути за її відсутності, після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, якою визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просив прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з червня 2014 року, сімя фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON], відповідачу [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними фактично розпався внаслідок різних поглядів на сімейне життя та виховання дитини. В зв'язку з цим вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально тому просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 09 березня 2008 року перебувають в зареєстрованому виконкомом Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області шлюбі, від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6) та копією свідоцтва про народження (а.с.10). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 квітня 2008 року в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 204 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що не підтримує з чоловіком шлюбних відносин з травня 2014 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з травня 2014 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 18 квітня 2008 року [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) та [PERSON] уклали шлюб в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 204. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити її (дружини) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25 вересня 2010 року, від спільного життя мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 25.09.2010 року (актовий запис № 449). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивачки при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 25 вересня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 797. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання представник позивачки з'явився, у подальшому відповідно до заяви просив засідання проводити без участі позивачки та її представника, задовольнити позовні вимоги, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 26.01.2016 року позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 25 вересня 2009 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 797, був зареєстрований шлюб. [INFO] від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - донька [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 16 грудня 2009 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Дитина наразі проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Відповідачем не здійснювалось жодних дій щодо збереження сім'ї. За час окремого проживання позивачка остаточно визначилась щодо неможливості збереження сім'ї та втратила почуття любові до відповідача. Примирення між ними неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає та відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 23 грудня 2011 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Відповідач проживає окремо від сім'ї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 грудня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісті Придніпровя» № 5 (1704) від 28.01.2016 року. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 грудня 2015 року. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], який перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривні. В судовому засіданні представник позивачки зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця в розмірі 800 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що сторонами не оспорюється та підтверджується довідкою Стальнівської сільської ради Новоселицького району № 1585 від 08 грудня 2015 року. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини на рівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини в розмірі 800 гривень щомісяця. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 14 грудня 2015 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору, чинний на час звернення до суду. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в грудні 2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 грудня 2014 року ( а.с. 5). Мають малолітню доньку [PERSON],[INFO] (а.с.6), яка проживає разом з матірю ( а.с.7). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обовязок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 23 грудня 2015 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved