Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, згідно з яким просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,1980 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що зазначена земельна ділянка належала [PERSON] яка померла [INFO], та яка в свою чергу успадкувала її після смерті [PERSON], але за життя не встигла оформити на неї документи. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на ім'я позивачки на все належне їй майно. Після смерті [PERSON] позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори і вже прийняла у спадок певне майно заповідачки, але прийняти у спадок земельну ділянку до цього часу не змогла, оскільки на зазначене майно відсутній правовстановлюючий документ (державний акт). В зв'язку з вищезазначеним просила ухвалити судове рішення про визнання за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області за довіреністю Кучерява О.С., в судове засідання не з'явилася, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, зазначивши в заяві про відсутність заперечень щодо задоволення позову. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходе наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно фотокопії рішення Новобузької міської ради народних депутатів №142 від 11.03.1994 року, громадянину [PERSON] було передано в приватну власність для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства земельні ділянки розташовані за адресою [ADDRESS], у наступних розмірах: 1000 кв.м. - для обслуговування жилого будинку та 980 кв.м. - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.48-50). Таким чином [PERSON] отримав у власність земельні ділянки в порядку п.1 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» N 15-92 від 26.12.1992 року. Відповідно до п.п. 1, 3 Декрету сільським, селищним, міським Радам народних депутатів необхідно було забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Крім того п.6 зазначеного Декрету було зупинено дію ст.23 ЗК України ( чинного на момент виникнення правовідносин) , згідно якої право власності на земельні ділянки посвідчувалося державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. [INFO] у віці 69 років в м.Новий Буг Миколаївської області [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17.01.2000 року Новобузьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області (а.с.11). Після його смерті все належне йому майно, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці розміром 0,10 га яка належить померлому згідно рішення Новобузької міської ради №142 від 11.03.1994 року та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 980 кв.метрів, що знаходиться в м.Новий Буг по вул.Херсонська, 25 та належить померлому [PERSON] на підставі рішення Новобузької міської ради №142 від 11.03.1994 року - успадкувала дружина спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2001 року серії АЕА№063073 (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємці першої черги є в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (за результатами розгляду якої отримала свідоцтво на спадщину за законом), що відповідає вимогам ст.549 ЦК УРСР. [INFO] у віці 74 роки в м.Новий Буг Миколаївської області [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 03.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.12). За життя спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла все своє майно [PERSON], 1957 року народження, що підтверджується заповітом складеним 27.06.2006 року та посвідченим державним нотаріусом Новобузької нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М.(а.с.42). Зазначений вище заповіт на день відкриття спадщини чинний, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти) від 06.11.2007 року №11651282 (а.с.39 - 41). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 272/2007, [PERSON], 06.11.2007 року звернулася до державного нотаріуса Новобузької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 08.12.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.35-40). Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2007 року) право власності на земельні ділянки посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець не отримав вищезгаданих державних актів (не оформив право власності належним чином), що відповідно перешкоджає позивачу [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки про що свідчить роз'яснення нотаріуса від 14.02.2017 року (а.с.23). Ст. 1296 ЦК України ( яка узгоджується з положеннями ЦК УРСР) встановлює право спадкоємця, який прийняв спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину. Крім того відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином неотримання свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], в силу положень ч.1 ст.1235, ч.2 ст.1236, ч.2 ст.1254 ЦК України має право на успадкування земельних ділянок для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства розташованих за адресою [ADDRESS], у наступних розмірах: 1000 кв.м. - для обслуговування жилого будинку та 980 кв.м. - для ведення особистого підсобного господарства, право власності на які [PERSON] успадкувала від [PERSON], але не встигла оформити належним чином. За таких умов, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно по праву спадкування, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved