Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Виклад позиції позивача: 1. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті сестри [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Бендери на території не визнаної Придністровської Молдавської Республіки . 2. В обґрунтування своїх позовних вимог заявник вказав, що [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується паспортами їх батьків, свідоцтвом про їх народження. Батьки [PERSON] та [PERSON] - батько [PERSON] та мати [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть. [INFO] [PERSON] померла на території невизнаної Придністровської Молдавської Республіки, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №155 від 12.07.2017 року та свідоцтвом про смерть №502 від 12.06.2017 року. Для відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про спадщину померлої [PERSON] в місті Харкові її спадкоємиці сестрі [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства необхідно отримання свідоцтво про смерть [PERSON] видане органами РАЦС України. У зв`язку з вказаним [PERSON] звернулася з заявою до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Харків) щодо видачі свідоцтво про смерть [PERSON] . Згідно листа №8847/22.1 -09 від 18.12.2020 року зазначеним управлінням юстиції повідомлено про відсутність в архіві актового запису про смерть [PERSON] . Викладене свідчить про неможливість державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки згідно п.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: а) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; б) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п.1 глави 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Мін`юсту від 24 грудня 2010 року №3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть(форма№1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за№1150/13024. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть №155 від 12.07.2017 року та свідоцтвом про смерть №502 від 12.06.2017 року невизнаної Придністровської Молдавської Республіки» не є підставою для державної реєстрації смерті на території України смерті [PERSON] . Встановлення факту, що [PERSON] померла на території не визнаної Придністровської Молдавської Республіки, надасть заявнику можливість проводити дії юридичного характеру та в майбутньому отримати свідоцтво про право на спадщину. Заяви (клопотання) учасників справи 3. У судове засідання представник заявника не з`явився, справу просив розглянути за своєї відсутності, та задовольнити заяву у повному обсязі. 4. Представник зацікавленої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Процесуальні дії у справі 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.02.2021 вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О. 6. Ухвалою суду від 10.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 02.03.2021 року. 7.Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. 8. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, копіями паспортів. 9. [INFO] [PERSON] померла на території Придністровської Молдавської Республіки. 10. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить по 1/5 частині квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.11.2002 року реєстраційний номер 5-02-239320. 11. Для оформлення спадщини після померлої [PERSON] заявниці необхідно отримання свідоцтва про смерть [PERSON] видане органами РАЦС України. 12. [PERSON] звернулася з заявою до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м.Харків) щодо видачі свідоцтва про смерть [PERSON] . 13. Згідно листа № 8847/22.1-09 від 18.12.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м.Харків) було повідомлено про відсутність в архіві актового запису про смерть [PERSON] . Оцінка суду 14. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з наступних підстав. 15. Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. 16.Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 17. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до роз`яснень, наданих у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. 18. У абзаці першому п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. 19. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. 20.Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 21. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. 22. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС України. 23.При цьому як вбачається з наданого лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] померла не на території України, а на території Молдови. 24. На підтвердження факту смерті померлої особи було надано лікарське свідоцтво про смерть №155 від 12.06.2017 року видане ГУ «РБ СЛР» Бендерське відділення, та свідоцтво про смерть видане Бендерським відділом РАГС відповідно яких місто смерті [PERSON] є м. Бендери ПМР, разом з тим відповідно до інформації Міністерства закордонних справ України, щодо правового статусу самопроголошених державних утворень, які не є суб`єктами міжнародного права, зазначено, що Україною не визнано правосуб`єктності самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки, як невизнаної міжнародним співтовариством, а складовою частиною Республіки Молдова якою є Придністровський район. 25. Заявник в обґрунтування вимог не надав суду належних доказів щодо звернення до офіційних органів реєстрації актів цивільного стану Республіки Молдови для належного посвідчення смерті особи на цій території. 26. Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27. Згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 28. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту смерті, оскільки на підтвердження своїх доводів, заявником надано свідоцтво про смерть виданої установою самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки, інших доказів щодо звернення до офіційних органів Республіки Молдови або посвідчених документів щодо смерті особи на території Республіки Молдови суду не надано, отже неможливо встановити факт смерті з огляду на відсутність достатнього взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. 29. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed