Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням\~фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] № 68051/31/к від 08.11.2012 року [PERSON] був наданий кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок у розмірі 25000грн. на строк 36 місяців з 08.11.2012 року по 08.11.2015 року зі сплатою 28,00% річних за користування кредитом (а.с.5-9). Відповідно до статуту ПАТ АКБ «Індустріалбанк» від 11.06.2018 року, він є правонаступником ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (а.с.50-52). В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання, а тому виникла заборгованість за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, станом на 11.10.2018 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 26150,55 грн., з яких: 8855,71 грн.- сума простроченої заборгованості за кредитом, 14 122,27 грн. сума простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, 3172,57 грн.- інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту (а.с.16-41, 42-46). Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно\~ст. 1054 ч.1\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ч.2\~ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Отже, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане виключно в інтересах сімї, а зобовязання в інтересах сімї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, виникає в разі визнання за подружжям права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за договором. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] була надана згода на укладення кредитного договору відповідно до її заяви у кредитному договорі від 08.11.2012 року В період шлюбних відносин, відповідно до ст.65 СК України подружжя мають спільний обовязок по зобовязанням за кредитним договором, який був укладений в інтересах сімї. При цьому суд звертає увагу, що виникнення обовязку другого з подружжя не повязується з фактом надання ним згоди на вчинення правочину, а визначальним є укладення правочину в інтересах сімї та використання отриманого за договором в інтересах сімї. Сам факт перебування відповідачів [PERSON] та [PERSON] у шлюбі під час укладання одним із подружжя кредитного договору, за умови відсутності доказів використання отриманих коштів в інтересах сімї, не є безумовною підставою для солідарної відповідальності іншого подружжя. Позивачем не надано доказів того, що отримані за кредитним договором кошти були використані позичальником в інтересах сімї. Оскільки за невиконання умов договору передбачена відповідальність саме [PERSON], як боржника за кредитним зобовязанням, позивачем не доведено сумісне використання відповідачами кредитних коштів в інтересах сімї, сам факт перебування у шлюбі та надання згоди одним із подружжя на укладення договору не є підставою для солідарної відповідальності за відсутності доказів щодо сумісного використання отриманих коштів в інтересах сімї, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 68051/31/к від 08.11.2012 року підлягає стягненню саме з боржника [PERSON] Матеріалами справи підтверджений розмір заборгованості за кредитним договором № 68051/31/к від 08.11.2012 року у розмірі 26150,55 грн., з яких: 8855,71 грн.- сума простроченої заборгованості за кредитом, 14 122,27 грн. сума простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, 3172,57 грн.- інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 150,55 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial