Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів посилаючись на те, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебували на обліку в службі у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. З відповідачем постійно проводилась профілактична робота, проте відношення відповідача до батьківських обов`язків не змінилось. Відповідач не працює, соціальну допомогу на дітей не отримує, від соціального супроводу відмовилась, неодноразово притягалась до адмінвідповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. За рішенням суду малолітні діти відібрані у відповідача без позбавлення батьківських прав. Остання спілкується з дітьми у телефонному режимі. Відповідач не зверталась до суду з заявою про повернення дітей, її поведінка свідчить , що вона на шлях виправлення не стала,батьківські обов`язки належним чином виконувати не в змозі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в заяві обставини та пояснив, що спілкування відповідача з дітьми носить епізодичний характер і лише в телефонному режимі. На даний час відповідач перебуває у місцях позбавлення волі, вона і раніше притягалась до кримінальної відповідальності. Сім`я з 2017 року перебуває на обліку , відповідач не усунула причини відібрання у неї дітей. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив чи письмові пояснення щодо предмету позову не надала. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження ( а.с.11,12). Відомості про батьків дітей до свідоцтва про їх народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується даними відповідних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.30,31). Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання позовні вимоги задоволено частково. Відібрано у [PERSON] дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Передано [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради для залучення до сімейних форм виховання або, як виключення, для поміщення до інтернатного закладу. В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів відмовлено. Рішення набрало законної сили. На час розгляду справи діти перебувають у прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] - треті особи по справі. Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради № 202 від 13 серпня 2019 року «Про соціально-правовий захист малолітніх: [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2007 року народження» затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2007 року народження. Згідно даного висновку, після прийняття судом рішення про відібрання дітей, відповідач до суду з заявою щодо повернення дітей в сім`ю не зверталась, також відсутні звернення до компетентних органів щодо взяття під соціальний супровід. Під час перебування дітей в Центрі соціальної реабілітації, мати епізодично спілкувалась з ними , підтримувала зв`язок в телефонному режимі, проте особисто до закладу не з`являлась, участі у вихованні дітей не брала, батьківські збори в навчальному закладі дітей не відвідувала, навчанням дітей не цікавилась. Це свідчить, що [PERSON] на шлях виправлення не стала, батьківські обов`язки належним чином виконувати не в змозі, причини, що стали підставою для відібрання дітей не усунула. На думку органу опіки, повернення дітей в сім`ю несе загрозу їхньому життю та здоров`ю. Є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її двох дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] з 08 квітня 2019 року по теперішній час утримується в державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23». Представник позивача пояснив, що на час прийняття рішення виконавчим комітетом Київської районної ради про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей, зазначена інформація не була відома. Представником позивача надано для приєднання до матеріалів справи письмові пояснення [PERSON] , які надійшли на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради, відповідно до яких, з 18 липня 2019 року - часу влаштування [PERSON] та [PERSON] до їх дитячого будинку сімейного типу, мати [PERSON] з дітьми не зустрічалася. Однак, вона систематично, декілька раз на місяць або тиждень, телефонує на особисті мобільні телефони дітей та спілкується з ними. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батько, мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. У свою чергу батько, мати має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки. У ході розгляду справи встановлено, що відповідач з 08 квітня 2019 року перебуває у місцях позбавлення волі, що об`єктивно перешкоджає їй у повній мірі виконувати свої обов`язки по вихованню дітей. Проте остання у мірі своїх можливості не втрачає зв`язок зі своїми дітьми, спілкується з ними в телефонному режимі, що підтверджено у письмових поясненнях [PERSON] . Посилання представника позивача на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування в інтересах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання,яким позовні вимоги щодо відібрання дітей задоволено та встановлено, ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків є неприйнятним виходячи з наступного. Факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дітей встановлено у період звернення позивача з даним позовом та до ухвалення рішення суду. Зазначене рішення набрало законної сили 23 березня 2019 року, а з 08 квітня 2019 року відповідач утримується в державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23», що об`єктивно перешкоджає їй особисто з`являтися до начальних закладів,де навчаються її діти, до дитячого будинку сімейного типу, де вони зараз перебувають . Посилання представника позивача на притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків не доведено належним доказами, а саме відповідними постановами, якими відповідача визнано винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Під час розгляду справи не виявлено позитивного результату у долі дітей, який має настати після позбавлення батьківських прав їх матері. Наявність висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , не може бути єдиною, беззаперечною та безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки даний висновок не носить для суду обов`язкового характеру, лише рекомендаційний та досліджується і підлягає оцінці разом з усіма доказами у справі.

Outcome: dismissed