Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 51/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,9 кв.м., яка складається з: поз. 1 - коридор, площею 1,30 кв.м.; поз. 2 - коридор, площею 4,20 кв.м.; поз. 3 - сан. вузол, площею 4,50 кв.м.; поз. 4 - передня, площею 10,20 квм.; поз. 5 - житлова, площею 13,80 кв.м.; поз. 6 - житлова, площею 9 кв.м.; поз. 7 - житлова, площею 8,10 кв.м.; поз. 8 - кухня, площею 11 кв.м.; загальною площею по кв. 2 - 62,10 кв.м., прибудова А 2-1 поз. 2-8, погріб, 1/2 частина сараю Б, 1/2 частина убиральні Е, сарай 3, навіс И, огорожі, споруди, № 4-9, 15, 1/2 частина № 10. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 12 жовтня 1999 року на підставі договору міни йому було надано в користування квартира [ADDRESS]. Згідно з договором міни від 12.10.1999 разом з [ADDRESS] позивач отримав у власність 1/2 сараю Б, 1/2 вбиральні Е, Ж - навіс, огородження № 5-10. Однак, відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12.06.2014 року № 6268 в реєстрі містяться відомості лише щодо реєстрації права власності за [PERSON] на [ADDRESS]. Співвласниками домоволодіння [ADDRESS] є треті особи по справі, частка яких в загальному домоволодінні складає 49/100 частин. З метою отримання правовстановлюючих документів на вказані частини домоволодіння позивач з іншими співвласниками звернулись до Дніпропетровської міської ради з проханням зняття з балансу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний» Дніпропетровської міської ради вказаного домоволодіння. Дніпропетровська міська рада рішенням від 04.02.2009 року № 23/42 зняла [ADDRESS] з балансу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Центральний» Дніпропетровської міської ради, однак рішення про набуття права власності із зазначенням часток не видано. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 51/100 домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1590 кв.м., знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,9 кв.м. та складається з: поз. 1 - коридор, площею 1,30 кв.м.; поз. 2 - коридор, площею 4,20 кв.м.; поз. 3 - сан. вузол, площею 4,50 кв.м.; поз. 4 - передня, площею 10.20 квм.; поз. 5 - житлова, площею 13,80 кв.м.; поз. 6 - житлова, площею 9 кв.м.; поз. 7 - житлова, площею 8,10 кв.м.; поз. 8 - кухня, площею 11 кв.м.; загальною площею по кв. 2 - 62,10 кв.м., прибудова А 2-1 поз 2-8, погріб, 1/2 частка сараю Б, 1/2 частка убиральні Е, сарай З, навіс И, огорожі, споруди, № 4-9, 15, 1/2 частка № 10. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила йому відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Інші треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці 1592 кв.м., на підставі Договору міни від 12.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 5037 (а.с.8). Вказаним Договором міни від 12.10.1999 року також передбачено, що [PERSON] відходить в користування: 1/2 частина сараю Б, 1/2 частина вбиральні Е, навіс Ж, огородження № 5-10. Співвласниками позивача по вищевказаному будинку [ADDRESS] є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно акту ідеальних часток від 04.04.2014 року, складеного експертом з темничної інвентаризації об'єктів нерухомого майна Дьяконовою О.Б., у позивача в користуванні фактично знаходиться 51/100 частина спірного будинку, а у співвласників 49/100 частин (а.с.13 на обороті). Позивач просить визнати за ним право власності на 51/100 домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1590 кв.м., знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 30,9 кв.м. та складається з: поз. 1 - коридор, площею 1,30 кв.м.; поз. 2 - коридор, площею 4,20 кв.м.; поз. 3 - сан. вузол, площею 4,50 кв.м.; поз. 4 - передня, площею 10.20 квм.; поз. 5 - житлова, площею 13,80 кв.м.; поз. 6 - житлова, площею 9 кв.м.; поз. 7 - житлова, площею 8,10 кв.м.; поз. 8 - кухня, площею 11 кв.м.; загальною площею по кв. 2 - 62,10 кв.м., прибудова А 2-1 поз 2-8, погріб, 1/2 частка сараю Б, 1/2 частка убиральні Е, сарай З, навіс И, огорожі, споруди, № 4-9, 15, 1/2 частка № 10 При цьому, співвласники, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не заперечують проти фактичного користування, що склалося з їхнім співвласником (а.с.12). Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, квартира [ADDRESS] є виділеною з загального домоволодіння та приватизована. Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру зареєстроване за ним в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 498п за реєстровим № 1307-108 (а.с.8 на обороті). Згідно з ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що він є власником чи належним користувачем земельної ділянки площею 1590 кв.м., на якій розташоване нерухоме майно, на яке він просить визнати за ним право власності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, позивачем не вказані правові підстави, в обґрунтування заявлених ним вимог (не обрано спосіб захисту цивільних прав та інтересів), та не вказано, чим відповідач порушив, не визнав або оспорив його цивільне право. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed