Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

В вересні 2017р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просила суд встановити факт народження дитини чоловічої статті громадянина України [PERSON], дата народження - [INFO]. народження, місце народження: м. Стаханов, Луганська область, батьками якого є: громадянка України - заявниця [PERSON], [INFO]. народження та громадянин України - чоловік заявниці [PERSON], [INFO]. Судом до участі у справі. в якості заінтересованої особи було притягнуто чоловіка заявниці - [PERSON] Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO]. у неї та її чоловіка [PERSON], з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, у м. Стаханов Луганської області народився син - [PERSON], що підтверджується медичними документами, які не визнаються державою Україна, а тому заявниця, в порядку ст. 257-1 ЦПК України вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою про встановлення факту народження дитини. В судовому засіданні заявниця, заінтересована особа [PERSON] суду пояснили, що вони є батьками народженої дитини - сина [PERSON], який був присутнім в судовому засіданні, проте при зверненні до компетентних органів, щодо реєстрації факту народження дитини, їм було повідомлено, що відомості про факт народження їх сина відсутні в Реєстрі даних актів цивільного стану, і вони зобов'язані звернутись до суду про встановлення факту народження дитини, оскільки надані їм документи видані некомпетентними органами. Представник заінтересованої особи Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечення на заяву на адресу суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи [PERSON], розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7) ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, заявниця [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], який було зареєстровано з 02 серпня 2014р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено актовий запис № 285. [INFO]. у заявниці та її чоловіка народився син - [PERSON]. В обґрунтування поданої заяви, заявниця зазначала, що документами, які підтверджують факт народження дитини є: медичне свідоцтво про народження № 94 від [INFO]., видане КЗ «Алчевський перинатальний центр зі стаціонаром», свідоцтво про народження дитини, на бланку суворої звітності та печаткою державних органів України (а.с. 11, 12), однак в Реєстрі даних відомості про народження дитини заявниці відсутні. Факт народження дитини заявника, підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи і були надані заявницею та її чоловіком в судовому засіданні. Крім того, в судове засідання заявниця та її чоловік, з'явились разом зі своїм сином [PERSON]. В судовому засіданні, заявниця наголошувала, що вона зверталася до заінтересованої особи для проведення державної реєстрації народження її сина, однак на вказане звернення заінтересованою особою було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки пред'явлені документи, видані некомпетентними органами. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Стаханов Луганської області. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮ України від 24 грудня 2010р. № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, зареєстрованим у МЮ України 25 жовтня 2006р. за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2 - 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Приписами ч. 1 ст. 10 цього Закону України, встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявниці необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», висновки Європейського суду з прав людини наведені в справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт народження дитини заявниці - [PERSON], [INFO]. народження. В силу положень п. 8) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved