Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання недійсними та скасування рішень Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесення відповідного запису до державного реєстру, відновлення меж земельної ділянки, в якому просили постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.11.2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда гр. [PERSON]», яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах [ADDRESS], без підпису сусідів їх, [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 11.07.2014 року «Про погодження технічної документації гр. [PERSON], гр. [PERSON] (на померлу [PERSON])», яким відмовлено їм, [PERSON] та [PERSON] в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; внести записи до Державного земельного кадастру та Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (згідно витягу НВ-1201145672013 від 17.12.2013 року з Державного земельного кадастру); визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] право на встановлення зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], без підпису [PERSON]; визнати погодженими з [PERSON] межі земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], без підпису [PERSON]; відновити межі земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. В обґрунтування позову позивачі вказали, що вони [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частках майна та майнових прав згідно заповіту, від імені [PERSON], яка померла [INFO]. На момент смерті [PERSON] належало домоволодіння по [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,25 га, згідно державного акту на право власності на землю від 07.10.1997 року [NUMBER]. Вони подали до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, про що зроблено запис у Спадковому реєстрі за №51743937. Згідно з вимогами Закону України «Про Державний земельний кадастр» витяги з Державного земельного кадастру можливо одержати після внесення відомостей про земельну ділянку до ДЗК на підставі технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На земельну ділянку [PERSON] поземельна книга не відкривалась, кадастровий номер відсутній. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2013 року а в касаційному порядку не оскаржувалось, визнано за ними право власності (по 1/2 частині за кожним) на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: [ADDRESS], у розмірі та у межах, визначених Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Після набрання чинності рішенням суду представник позивачів [PERSON] 18.11.2013 року уклала з ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» договір для підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]. Працівниками ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» в ході виконання договору була виготовлена необхідна технічна документація. Зокрема, 17.06.2014 року були встановлені межові знаки, про що складений відповідний акт, та виготовлена інша кадастрова документація. Звернувшись до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області із заявою про погодження технічної документації, отримали рішення від 11.07.2014 року про відмову в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Згідно з вимогами Закону України «Про землеустрій» їх представник [PERSON] 28.07.2014 року надала технічну документацію із землеустрою до Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області. За результатами перевірки технічної документації 14.08.2014 року, державним кадастровим реєстратором третьої особи було прийнято рішення №РВ-1200142082014 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК, у зв'язку з тим, що в технічній документації відсутні відомості щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками; перетин з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 4,6836%. Також вказали, що [PERSON] уклала з приватним підприємством «Земельний ресурс» договір від 27.02.2012 року на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оскільки між ними та [PERSON] був спір щодо межі суміжних земельних ділянок, остання звернулась до Новоолександрівської сільської ради із відповідною заявою та отримала від сільської ради рішення від 27.11.2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда [PERSON]», яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах [ADDRESS], без підпису сусідів їх, [PERSON] та [PERSON] Надалі [PERSON] подала необхідну технічну документацію щодо своєї земельної ділянки ([ADDRESS]) до Управління Держземагентства та отримала кадастровий номер та витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки. Вони про час і місце розгляду спору жодним чином не повідомлялись, рішення від 27.11.2013 року було прийнято без їх участі. За результатами виконання геодезичних робіт 24.07.2013 року інженером-геодезистом [PERSON] встановлені межові знаки вздовж межі земельної ділянки по [ADDRESS], у кількості 5 штук, про що складено відповідний акт, у присутності землевпорядника [PERSON] та голови земельної комісії [PERSON] Крім того, 24.07.2013 року інженером-геодезистом [PERSON] за результатами геодезичних робіт складено технічний звіт, яким зафіксовано, що за держаним актом площа їх земельної ділянки по [ADDRESS], складає 2 500 кв.м., а фактична площа - 2442,67 кв.м. В ході перевірки, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області, встановлені порушення [PERSON] вимог земельного законодавства, а саме: фактична площа, яка використовується [PERSON] складає 0,2559 га, тобто самовільно збільшена за рахунок їх земельної ділянки на 0,0059 га. Вважають, що [PERSON] та Новоолександрівської сільської ради вчинили дії, які призвели до суттєвих порушень їх законних прав стосовно належної їм земельної ділянки ([ADDRESS]), неможливості нею користуватись в повному обсязі, зареєструвати права на неї в ДЗК та інше, внаслідок чого вони звернулися до суду за захистом своїх справ. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх , посилаючись на обставини зазначені в позові. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] за довіреностями [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її адвокат за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги не визнали, та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та вважає позов обґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін, експерта [PERSON], повно та всебічно вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 91, 96, 103 ЗК України, власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно з ст. ст. 143, 146, 149 ЗК України вилучення (викуп) та припинення права користування або права власності на земельну ділянку чи її частину за відсутності на це згоди землекористувача або власника може здійснюватись виключно в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У судовому засіданні встановлено, що у 1997 році [PERSON] приватизувала земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, площею 0,25 га та 0,01 га, що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю [NUMBER], на підставі рішення Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №84/113 від 31.07.1997 року (а.с.23). [PERSON] в процесі підготовки документації із землеустрою встановила, що площа її земельної ділянки менша ніж зазначено у Державному акті, а межові знаки знищено, однак за захистом своїх прав до компетентних органів не зверталася. [INFO] [PERSON] померла. Ще за часи життя, 02 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, що належать їй на час посвідчення заповіту та будуть належати на день смерті вона заповідала позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року визнано за [PERSON] та за [PERSON] право власності за кожною на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області у розмірі та у межах визначених Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]; в задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с.30-33). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року, вищевказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року залишено без змін (а.с.34). Рішенням 30 сесії 6 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда, [PERSON].», погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах населеного пункту [ADDRESS] на території Новоолександрівської сільської ради без підпису сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.38). Після набрання рішенням суду чинності, на замовлення представника позивачів ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]. Зокрема 17.06.2014 року були встановлені межові знаки та виготовлена інша кадастрова документація. Звернувшись до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, з заявами про погодження технічної документації, позивачам було відмовлено в погоджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується рішенням 35 сесії 6 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року «Про погодження технічної документації [PERSON] та [PERSON]» (а.с.39). В обґрунтування відмови в погодженні технічної документації, Новоолександрівська сільська рада в своєму рішенні зазначила, що геодезистами ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» були встановлені межові знаки земельної ділянки по [ADDRESS] без урахування того, що земельна ділянка (померлої [PERSON].) заходить на земельну ділянку [PERSON] ([ADDRESS]), якій вже присвоєно кадастровий номер; окрім цього зазначено, що земельна ділянка померлої [PERSON] не співпадає з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07.10.1997 року. Так, за результатами перевірки технічної документації 14.08.2014 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було прийнято рішення №РВ-1200142082014 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК, оскільки в технічній документації позивачів відсутні відомості щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками, а перетин з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 4,6836% (а.с.40). Відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до висновку №5977-15 судової земельно-технічної експертизи складеної 15 червня 2016 року (а.с.31-43), розміри фактично зайнятих під землекористування земельних ділянок розташованих за адресою [ADDRESS] не відповідають державним актам на право власності на землю, технічній документації із землеустрою та нормативно-правовим актам. Згідно графічних матеріалів складених за результатами виконаних топографо-геодезичних вишукувань, земельні ділянки за адресою [ADDRESS] не накладаються, тобто межу земельних ділянок не порушені. Згідно графічних матеріалів складених за результатами виконаних топографо-геодезичних вишукувань, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] накладається на земельну ділянку № 43: по фактичному користуванню на 91,69 кв.м.; згідно даних внесених до Державного земельного кадастру на 114,03 кв.м. Відповідно до рішення №РВ-1200142082014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14 серпня 2014 року та протоколу № ПП-1200079572014 проведення перевірки електронного документа від 14 серпня 2014 року, площа накладення земельних ділянок № 45 та № 43 складає 117,09 кв.м. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про судову практику застосовування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Як вбачається з матеріалів справи рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району/області відносно спірного питання не приймалось. Спірні питання на теперішній час урегульовані Наказом Державного комітету із земельних ресурсів (Держкомзем) України № 376 від 18.05.2010 року, яким затверджена Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм встановлення (відновлення), меж земельних ділянок на місцевості. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків,їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п.4.1 Інструкції). Відповідно до вимог частини 3, та 5 ст. 158 ЗК України - органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Стаття 140 ЗК України, містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку,а саме: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок встановлення твердих меж між земельними ділянками [ADDRESS] в межах та розмірах державного акту на право приватної власності ДП Дн №017102 та технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», а не по фактичному використанню, виникне перетин земельних ділянок за рахунок зменшення земельної ділянки [PERSON], що тягне за собою пряме порушення як меж та розмірів державного акту на право приватної власності та технічної документації із землеустрою (кадастрового плану) [PERSON], так і законних прав [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із нормою ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 цієї статті державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналогічна норма міститься у ст. 126 ЗК України, відповідно до якої право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на викладене, з урахуванням норми ст. 125 ЗК України, згідно якої право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та згідно із наведеною вище нормою ст. 126 цього Кодексу, відсутність документів, що посвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] на спірну земельну ділянку, що розташована в с. Новоолександрівка [ADDRESS], унеможливлює вважати останніх власниками земельної ділянки. Відповідачка є власником земельної ділянки що розташована в [ADDRESS], а тому, суд прийшов до висновку, що не існує жодної підстави для примусового припинення права власності [PERSON] на частину її земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Як свідчить ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних справ та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Однак, позовні вимоги не можуть будуватись на доводах і міркуваннях. Спір між сторонами у даній справі виник внаслідок того, що на момент складання документації, що стала підставою для видачі державних актів на земельні ділянки № 41,43,45 по [ADDRESS], не передбачалося вирахування координат земельних ділянок в Державній системі координат та дані про земельні ділянки не вносились до бази даних Державного земельного кадастру. У зв'язку з тим, що Державні акти складені по старому зразку в умовній системі координат, точної прив'язки не існує, відсутня точка від якої необхідно вести заміри, відсутні координати земельних ділянок прив'язаних до місцевості. Однак, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року встановлено, що літня кухня площею 29,35 кв.м. під літ.Б, а також бетонна підмостка, шириною 0,5 м. були побудовані до 1975 року і внесені в господарську книгу, так само як і вбиральня літ.В, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06 березня 1990 року, виданого на ім'я [PERSON] та технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за 2002 рік, який було виготовлено для укладання договору довічного утримання від 04 лютого 2003 року, з якого вбачається, що дерев'яний паркан розташований на бетонному фундаменті по всій довжині та ширині дворової частини, а також побудовані на цьому фундаменті літня кухня та туалет. Вказані будівлі існували і на час отримання померлою [PERSON] Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, спору щодо меж між її земельною ділянкою та сусідньою земельною ділянкою, якою користувалася [PERSON] на час отримання Державного акту на право власності не існувало, що підтверджується актами встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність громадянці [PERSON] Дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що порушення прав або інтересів позивачів відсутні, у зв'язку з тим, що попередніми власниками суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] було належним чином погоджено межі земельних ділянок, що унеможливлює та спростовує усі пояснення сторони позивачів та доводи зазначені у позовній заяві. За нормами ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, в даному випадку, подана позовна заява побудована виключно на доводах, які не підтверджено будь-якими доказами. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, вбачається що відповідачі жодним чином не порушують права або законні інтереси позивачів, якими не надано будь-яких доказів, які б підтверджували викладені у позовній заяві факти. Позовні вимоги позивачів щодо визнання недійсними та скасування рішень Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесення відповідного запису до державного реєстру є похідними від вирішення питання щодо відновлення меж земельної ділянки. Отже, в результаті дослідження у судовому засіданні документації, вислухавши сторони, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] вибрали невірний спосіб захисту своїх майнових прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, позивачами не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, на підтвердження того, яким чином відповідачі порушують їх права як власників суміжної земельної ділянки, а встановлення нових меж земельних ділянок свідчить, що дане питання не відноситься до компетенції суду, а тому позовні вимоги є безпідставними. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачами судові витрати згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed