Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою. В обґрунтування позову позивач вказав, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, про що написана розписка від 03.07.2019 року, за якою він передав у власність відповідачу, а відповідач прийняв у власність від нього грошові кошти в сумі 160\~000 доларів США, що в еквіваленті станом на день укладення договору становило 4\~188\~645, 28 грн.. За домовленістю між ними, відповідач зобов`язаний сплатити позичену суму не пізніше 05.09.2019 року, розрахунок за розпискою має бути здійснено у м.Хмельницький. Проте відповідач станом на день подачі позовної заяви позичену суму не сплатив, чим порушив умови договору позики. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою від 03.07.2019 року у розмірі 4\~188\~645,28 грн., що еквівалентно 160\~000 доларів США станом на день укладення договору позики та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідач до цього часу гроші позивачу не повернув. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 160 000 доларів США., які зобов`язався повернути в строк до 05.09.2019 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується його письмовою розпискою від 03.07.2019 року. На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за письмовою розпискою від 03.07.2019 року та після звернення позивача до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за\~договором\~позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші\~речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1\~ст.1049 ЦК України, \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 « Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 03.07.2019 року в сумі 3\~982 528 грн., що еквівалентно 160000 доларів США станом на день ухвалення рішення суду (по курсу 24,8908 грн. за 1 долар США). Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 9132,43 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (4\~188\~645,28/100=41886,45; 3982528/41886,45=95,08;9605/100х95,08=9132,43). На підставі викладеного та

Outcome: partial