Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 14 липня 2011 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 108. Від подружнього життя в них є малолітній син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних питань між ними часто виникають сварки, скандали і непорозуміння. Тривалий час вони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 14 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 108. Від подружнього життя в них 31 липня 2013 року народився син [PERSON]. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали сварки і непорозуміння. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітнього сина сторін після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved