Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав з [PERSON] Вказував, що [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Посилаючись на ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків, позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, пояснивши, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судовому засіданні позовну заяву підтримала, суду пояснила, що в даний час [PERSON] проживає в її сім`ї та в них є намір усиновити дитину. Відповідач жодного разу за час проживання дитини в нашій сім`ї не цікавилась його життям та здоров`ям, хоча вони підтримують зв'язок з дідусем - батьком [PERSON] За час перебування у них дитини його фізичний стан значно покращився. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] року, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження останнього (а.с. 7). Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму висновку від 28.11.2016 року № 4121/1-7 вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] (а.с.4-6). Висновок виконавчого комітету мотивовано тим, що відповідно до інформації від Білоцерківської міської дитячої поліклініки дитина має вроджену ваду серця, тому потребувала особливого догляду, дбайливого ставлення матері, індивідульаного харчування та своєчасного ретельного прийому лікарських препаратів, однак неадекватна поведінка матері, яка не усвідомлювала всієї складності і тяжкості стану своєї дитини та не здійснювала належного догляду за нею могла призвести до найтяжчих наслідків. Згідно копії листа від 08.11.2016 року № 479 Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», з часу перебування малолітнього [PERSON] в закладі його мати [PERSON] відвідала дитину лише один раз 15.08.2015 року. Відповідно до копії листа від 10.11.2016 року № 487 Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», під час перебування [PERSON] в закладі в зв'язку із хворобою серця, 01.09.2015 року в ДУ «Науковопрактичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» йому проведено операцію-пластику дефекту міжшлуночкової перегородки заплатою, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 2752. Крім того, за час перебування дитини в медичній установі мати [PERSON] не перебувала з дитиною в медичній установі та не цікавилась про стан здоров`я сина (а.с.13). Відповідно до консультативного висновку ДУ «Науковопрактичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», [PERSON] рекомендовано спостереження кардіолога за місцем проживання, профілактика інфекційного ендокардиту, консультація дитячого нефролога (а.с.15). 11.08.2016 року Кагарлицькою районною державною адміністрацією Київської області винесено розпорядження № 247 «Про призначення опіки», відповідно до якого призначено [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] та розпорядником його коштів (а.с.16). З листа Служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації від 14.11.2016 року № 20-09-414 вбачається, що на території району з 15.08.2016 року проживає малолітній [PERSON], [INFO]. За цей час мати [PERSON] жожного разу до нього не приїздила, життям та здоров`ям дитини не цікавилася (а.с.17). 13.01.2016 року заочним рішенням Білоцерківськог міськрайонного суду Київської області стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття на рахунок [PERSON], відкритий у відповідному відділенні банку. В частині вимог Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа: Комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» про позбавлення батьківських прав відмовлено, а також попереджено [PERSON] про необхідність зміни її ставлення до виховання малолітньої дитини та покладено на Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків (а.с.18-19). 05.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2016 року залишено без змін (а.с.20-22). З матеріалів справи вбачається, що за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України органами досудового слідства розпочато кримінальне провадження, а також оголошено розшук підозрюваної [PERSON] (а.с. 23, 24, 25). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, при цьому останній надавалась можливість змінити ставлення до виховання малолітньої дитини, однак як вбачається з вищевикладеного відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного догляду, харчування та лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини необхіднім є позбавлення батьківських прав [PERSON] На підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved