Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 09 березня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки по вулиці Чехова, 59 в м. Ізюмі Харківської області. Померлим було залишено заповіт на його імя, інших спадкоємців не має. На час смерті батька мешкав окремо і перебував за межами України на заробітках. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, Ізюмська міська рада Харківської області, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, покладається на розсуд суду та просить суд вирішити справу згідно чинного законодавства. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що 09 березня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.12). Із ксерокопії свідоцтва про народження позивача вбачається, що батьками позивача є [PERSON] и [PERSON] ( на русаком языке) ( а.с.7). Покійному, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 26 січня 1990 року за реєстром № 1-218 належав житловий будинок № 59 по вулиці Чехова в м. Ізюмі Харківської області та свідоцтв про право власності на нерухоме майно на земельні ділянки, виданих Реєстраційною службою Ізюмського МРУЮ Харківської області 28 травня 2014 року та зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно( а.с.8,13-16). Дружина покійного [PERSON] померла 06 лютого 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерті ( а.с.11). [PERSON] залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, що все майн , де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті, та на що він за законом буде мати право, заповідає [PERSON] ( а.с.9,10). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: - у спадкоємця була перешкода для подачі такої заяви; -ці обставини визнані судом поважними. Згідно розяснень, викладених в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначиться судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до положення ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд з урахуванням заповіту залишеного померлим позивачу, не проживанням зі спадкодавцем, відсутністю спадкоємця на момент смерті спадкодавця на території України, незначний термін пропущення строку для звернення до нотаріальної контори, суд вважає за можливе позов задовольнити, вважати що причини вказані позивачем є поважними, тому йому слід визначити додатковий строк для подання заяви до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті 09 березня 2015 року [PERSON].

Outcome: approved