Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Відповідачка [PERSON] будучи належним чином сповіщена в порядку ч. 9 ст.74 ЦПК України у судове засідання не з'явилась. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягали на задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служби по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, направив до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про розгляд справи без його участі. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]., мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]., мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія довідки Ренійської загальноосвітньої школи № 5, згідно якої [PERSON] та [PERSON] є учнями Ренійської загальноосвітньої школи № 5, їх мати [PERSON] вихованням дітей не займається, на цікавиться їх навчальними досягненнями; копія довідки Ренійської міської ради Одеської області, у склад родини [PERSON] входять донька - [PERSON], 2005 р.н. та син [PERSON], 2008 р.н.; копія акту служби у справах дітей Ренійської РДА про обстеження умов проживання неповнолітніх дітей [PERSON], 2005 р.н. та [PERSON], 2008 р.н. за адресою [ADDRESS], умови проживання - задовільні; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 26.04.2005 р., актовий запис № 254 та свідоцтва про народження від 12.11.2008 р., актовий запис № 1339, матір'ю [PERSON] та [PERSON] записана [PERSON], батько - [PERSON] З 2015 р. сторони проживають окремо, відповідачка проживає в м. Одеса, діти залишились проживати разом із батьком в м. Рені. Весь цей час відповідачка не цікавиться здоров'ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішньої освіти, не створює умов для отримання ними освіти, не приймає будь - якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, їм створені всі необхідні умови для повного та всебічного розвитку, вони додатково займаються в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, які вони відвідують із задоволенням. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Я було встановлено, відповідачка по справі є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти мешкають разом з батьком та знаходяться на повному його утриманні, їм створені всі необхідні умови для повного та всебічного розвитку. Відповідачка [PERSON] мешкає окремо від дітей в іншому місті, жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує, не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Нехтування батьківськими обов'язками з боку матері, принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору, таким чином, орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Оскільки нехтування відповідачки своїми батьківськими обов'язками носить свідомий характер, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ренійської РДА, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved