Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В грудні 2016 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 23\~294 грн. 85 коп. Свій позов мотивує тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2010 року №562 [PERSON] з 01 вересня 2010 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 27 вересня 2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, УМВС України у Кіровоградській області та відповідачем укладено договір №10-419 про підготовку фахівця Київського національного університету внутрішніх справ. Відповідно до цього договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязанні з утриманням у навчальному закладі. 27 серпня 2010 року Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Наказом Київського національного університету внутрішніх справ від 14 червня 2013 року №601 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. В подальшому [PERSON] направлено для проходження служби до УМВС України в Кіровоградській області проте, наказом УМВС України в Кіровоградській області від 30 квітня 2015 року № 153о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого нею рапорту за власним бажанням. Тобто, в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнилася з органів внутрішніх справ до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Позивач просив стягнути з відповідача вартість витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 23\~294 грн. 85 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовну заяву підтримує та просить задовольнити (а. с. 39). Відповідач визнала позовні вимоги в частині відшкодування витрат на речове забезпечення в розмірі 2\~196,48 грн. та грошового забезпечення у розмірі 8\~434,28 грн. у період з 01 січня 2011 року по 14 червня 2013 року. В іншій частині проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що орендувала квартиру, а тому в гуртожитку (казармі) не проживала, комунальними послугами та енергоносіями не користувалася. Також не харчувалася за рахунок позивача. Зазначила, що всі розрахунки позивача складені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не містять в собі посилань на первинні бухгалтерські документи. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2010 року №562 [PERSON] з 01 вересня 2010 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (а. с. 13). 27 вересня 2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, УМВС України у Кіровоградській області та відповідачем укладено договір №10-419 про підготовку фахівця Київського національного університету внутрішніх справ (а. с. 11 12). Розпорядженням КМУ України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (а. с. 35). Наказом Київського національного університету внутрішніх справ від 14 червня 2013 року №601 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а. с. 14). Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 30 квітня 2015 року №153о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого нею рапорту за власним бажанням (а. с. 15). Отже, в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнилася з органів внутрішніх справ до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, що діяла на час вступу та закінчення вищого навчального закладу відповідачем) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції, що діяла на період навчання та звільнення відповідача) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Оскільки, відповідач була працівником органів внутрішніх справ, то Закон України «Про міліцію» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до п. 2.3.6. укладеного між сторонами договору відповідач зобовязана у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, повязані з її утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Згідно з п. 4.1. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. У п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313, передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У п. 2.1.3. договору позивач зобовязався забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідні норми також містяться у Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. №313. Відповідно до п. 2.1.2. Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджених наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, витратами на продовольче забезпечення є витрати, повязані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Згідно з п. 2.1.2.1. Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування. Судом установлено, що позивачем на підтвердження витрат на продовольче забезпечення відповідача за період навчання з 2010 року по 2013 рік було надано довідку-розрахунок, складену начальником відділення організації харчування перемінного складу, яка відповідає вимогам Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, із зазначенням кількості сніданків, обідів та вечерь відповідача (а. с. 26). Крім того, на підтвердження виконання нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України щодо забезпечення відповідача речовим майном, а саме форменим одягом, позивач надав довідку-витрат речового майна перемінного особового складу академії за період навчання відповідача з 2010 року по 2013 рік, що складена начальником відділу речового забезпечення НАВС. Сума витрат складає 2\~196,48 грн. (а. с. 27) і ця сума визнається відповідачем. Відповідно до п. 2.1.1. Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Судом установлено, що відповідачу під час навчання у позивача, а саме з 01 вересня 2010 року по червень 2013 року нараховувалось та виплачувалось відповідне щомісячне грошове забезпечення, про що свідчать довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС (а. с. 28 31) та відомості про зарахування коштів на особисті рахунки, надані позивачем на запит суду за клопотанням позивача (а. с. 93 179). Відомості за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року позивачем не надано, оскільки вони знищенні за строками зберігання, що підтверджується актом (а. с. 87 92). Однак виплачена за цей період сума грошового забезпечення підтверджується засобами бухгалтерського обліку. Крім того, відповідач під час навчання користувалася комунальними послугами, а саме опаленням, електроенергією, послугами водовідведення та іншими послугами, на які позивач витрачав грошові кошти з метою забезпечення навчального процесу та проживання на казарменому положенні із зазначенням кількості навчальних днів та кількості днів проживання на казарменому положенні, що підтверджується розрахунками комунальних послуг начальника КЕВ НАВС за період з 2010 року по 2013 рік (а. с. 24 25). Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір фактичних витрат, повязаних з навчанням відповідача у навчальному закладі становить 23\~294 грн. 85 коп. та підтверджується вищезазначеними довідками-розрахунками та довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС (а. с. 22). Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На спростування розрахунків позивача відповідач не надала жодних належних та допустимих доказів щодо неотримання харчового забезпечення, не проживання на казарменому положенні, а проживання в орендованій квартирі, кількості днів перебування у навчальних аудиторіях. З огляду на фактичні обставини справи суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки встановлено факт невиконання відповідачем умов договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, а тому за таких обставин з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ слід стягнути вартість витрат повязаних з її утриманням у навчальному закладі у сумі 23\~294 грн. 85 коп. Крім того, з відповідача, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, в розмірі 1 378\~ грн. 00 коп. (а. с. 2). На підставі ст. ст. 526, 610, 629 ЦК України та

Outcome: approved