Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. 05.03.2020 року за рішенням Чемеровецького районного суду шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком та [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з матір`ю. Позивач не припиняв спілкуватись зі своєю донькою, проте відповідач чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною, що змусило його звернутись до органу опіки та піклування з метою визначення порядку участі у вихованні доньки. Однак визначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, орган опіки та піклування не врахував ряд обставин, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити із викладених у заяві підстав, вказали, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також не погоджуються з встановленим графіком спілкування визначеним у розпорядженні. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, вказали, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] не чинить, відповідач сам не приїжджає до дитини, вона не проти спілкування батька з дитиною, але у її присутності. Представник третьої особи поклалася на погляд суду, вважає, що позов може бути задоволеним, однак батькам варто знайти спільну мову та керуватись інтересами дітей, а не власними амбіціями. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Судом достовірно установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.10.2007 року, серії [NUMBER] від 25.01.2016 року. З часу розірвання шлюбу син проживає з позивачем, а донька з відповідачем. Позивач із заявою про врегулювання питання щодо визначення способів участі у вихованні дитини з матір`ю звернувся до органу опіки та піклування Чемеровецької РДА. Як вбачається із розпорядження №217/2020-р від 11.09.2020 року Чемеровецької РДА, розглянувши заяву [PERSON] про участь батька у спілкуванні та вихованні з дитиною вирішено: 1. Дозволити батькові [PERSON] зустрічатися та спілкуватися з донькою [PERSON] в наступні дні та години: - в першу та третю неділю місяця з 10.00 години до 15.00 години за місцем проживання дитини; - побачення з донькою у святкові дні та день її народження за домовленістю сторін. 2. За погодженням сторін корегувати графік побачень в залежності від життєвих обставин. Допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказали, що дійсно [PERSON] приїжджав до дитини, однак між ним та [PERSON] виник конфлікт на ґрунті того, що [PERSON] намагався взяти дитину, щоб з`їздити з нею в магазин, проти чого виступила мати. Свідок [PERSON] повідомила, що дійсно до моменту вказаного конфлікту її син приїжджав до онуки та брав її до себе за адресою проживання. І вона і син бажають бачитись і спілкуватись з онукою. Такі пояснення [PERSON] підтвердив [PERSON] вказавши, що бажає бачити доньку та приймати участь у її вихованні, однак припинив приїжджати після конфілкту який мав місце, щоб не погіршити ситуацію із матір`ю. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за вихованняі розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитиниє предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. В досліджених судом висновках психолога та змісту висновку органу опіки важливим є встановлення чіткого порядку участі у вихованні дітей як з боку [PERSON] щодо [PERSON] , так збоку [PERSON] щодо [PERSON] та налагодження між ними комунікації. Рекомендовано знайти порозуміння одним з одним, варто розуміти, що у вихованні дитини важливою є роль як матері так і батька. Першочергово та, обов`язково спільно, розглядати потреби дитини, а потім уже власні. Зважаючи на те, що виховання дітей відповідно до ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» має спрямовуватися на розвиток їх особистості та підготовку дітей до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати їх нормальному вихованню, враховуючи повідомлені свідками обставини, зокрема щодо відвідування батьком місця проживання дитини, та наявність конфлікту між батьками дитини суд, враховуючи висновки та рекомендації психолога та органу опіки вважає доцільним позов задовольнити частково, та визначити спосіб спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] , спосіб участі у вихованні дитини. З метою налагодження психоемоційного зв`язку між батьком та донькою перший рік після набрання рішенням законної сили: -побачення з дитиною щотижня в суботу з 10:00 години до 14:00 години, -в святкові дні, дні народження дітей [PERSON] її брата [PERSON] та батька [PERSON] протягом трьох годин визначених за домовленістю сторін в присутності матері, у визначеному матір`ю місці. У подальшому: -щотижня з 18:00 години п`ятниці до 18:00 години суботи, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю; -трьох годинні побачення з дитиною в святкові дні, дні народження [PERSON] її брата [PERSON] , батька [PERSON] , бабусі [PERSON] , без присутності матері за погодженням часу та брати за місцем свого проживання у вказані дні з обов`язковим поверненням до її місця проживання з матір`ю; Суд вважає, що позовна вимога в частині надання спільних 30 денних відпусток та 10 денної зимової, підлягають частковому задоволенню, оскільки заявлені періоди відсутності спілкування дитини з матір`ю є надто тривалими, а тому їх слід задовольнити наступним чином: -двічі протягом літнього періоду, а під час навчання в період літніх канікул, двотижневі спільні відпустки, а в зимовий період одна п`ятиденна спільна відпустка з дитиною, без присутності матері, за погодженням вказаних періодів з матір`ю, та не перешкоджаючи навчальному процесу, на території України. -спілкування з дитиною засобами електронних комунікацій. Щодо заявленої вимоги про безперешкодний виїзд батька з донькою за кордон, остання до задоволення не підлягає. Такий порядок визначений ст. 157 СК України, відповідно кожний виїзд з дитиною за межі України потребує індивідуального погодження між батьками, або за рішенням суду. Щодо вимоги про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, остання також не підлягає до задоволення, оскільки доказів, що [PERSON] чинила перешкоди в побаченнях з донькою в межах наявного Розпорядження суду не надано. Відповідач повідомила, що вона не проти спілкування доньки з батьком. Позивач вказав, що не приїжджав до дитини через вірогідність виникнення конфлікту з матір`ю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду. На підставі наведеного та

Outcome: partial