Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір № 1887 купівлі-продажу квартири № 5, що розташована за адресою: м. Миколаїв, по проспекту Героїв України, 69, укладений 13 березня 1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь». Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Про причини неявки в судове засідання відповідачів та представників третьої особи суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 031711. 13 березня 1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1887 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири спільного заселення № 5, що розташована за адресою: м. Миколаїв, по проспекту Героїв України, 69. Раніше спірна квартира належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 10 травня 1995 року, зареєстрований у КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 1505 від 08 червня 1995 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавець передав зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцю обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. [PERSON] помер 24 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 236655. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді квартири № 5, по проспекту Героїв України, 69 в м.Миколаєві, позивачу приватного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає змістам вищезгаданих статей. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved