Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження дитини сина [PERSON], [INFO]; копії довідки про заробітну плату № 381 від 21.09.2015 р.; копія довідки про доходи позивачки; довідка № 211 від 25.09.2015 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON], який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони не проживають разом. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO], питання щодо утримання та виховання якого позивачка вирішує разом із відповідачем. Дитина мешкає разом із позивачкою, яка сама доглядає за ним. В даний час дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач також допомагає матеріально. Відповідач допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] зі слів позивачки надає, має таку матеріальну можливість, згідно наданих довідок працює на посаді компьютерного інженера в ПАТ «Одеснафтопродукт», отримує заробітну плату, не мешкає разом із дитиною, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, отже має реальну можливість надавати синові матеріальну допомогу. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], стягнувши аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2015 року до 09.04.2028 року, тобто до досягнення сином [PERSON] повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище «Тєрєфєра». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу. У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дитини матірю з моменту фактичного розпаду сімї), суд визначає місце проживання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] разом із матірю. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина з її слів, на період після фактичного розпаду сім ї надавалося, про те домовленість про способи, періоди надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved