Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] та [PERSON] (надалі також-позивачі) звернулися до суду з позовом до Баранівської міської ради (надалі також - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO]. помер батько та відповідно чоловік позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні позивачі підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Барановським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 10 травня 2016 року, актовий запис № 56 (а.с. 10). Як вбачається із довідки виданої відділом житлово-комунального господарства та благоустрою Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 04.10.2016 р. протягом шести місяців після його смерті разом з померлим були зареєстровані позивачі. (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 28.09.1983 року померлий [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 8.). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 15.05.1977 року померлий [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с. 9.). Судом встановлено, що померлим [PERSON] заповіту складено не було, тому його син та дружина відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. Постановою від 12.12.2016 р. №162/2016/02-31 нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Враховуючи той факт що позивачі дійсно є спадкоємцями померлого [PERSON] та прийняли спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачами в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved