Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача Цілик А.В. в судове засідання не з»явилася, до його початку подала суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника ПрАТ «УТСК», позов підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2010 року між позивачем ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ВС/2984135). Згідно умов даного договору було застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, що експлуатують автомобіль марки «Івеко» д.н.[NUMBER]. 11 березня 2010 року в м. Києві по вул. Стеценко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Івеко» д.н.[NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Хюндай Акцент» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно довідки про ДТП №1851 від 11.03.2010 року виданої УДАІ в м. Києві, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилася 11.03.2010 року в м. Києві вул. Стеценко - пл. Інтернаціональна сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.03.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно заяви на виплату страхового відшкодування в порядку регресу №0489 від 24 березня 2011 року вбачається, що ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 3765,61 грн. відповідно до умов договору страхування наземного транспорту №201.09.2009687 від 03.11.2009 року та заяви страхувальника, двома частинами, а саме 3004,50 грн. було зараховано в рахунок непогашеної частини страхового платежу, а 761,11 грн. було виплачено на картковий рахунок [PERSON] 22 червня 2001 року позивачем було виплачено страхове відшкодування ТДВ «Експрес Страхування» у розмірі 3255, 61 грн. за мінусом 500 грн. франшизи, що підтверджується платіжним дорученням №151. 04 серпня 2001 року позивачем був направлений лист відповідачу [PERSON] за вих. №758-ю з вимогою в добровільному порядку сплатити кошти в порядку регресу. Даний лист відповідач отримав 22 серпня 2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0087449, однак відповідач кошти в порядку регресу в розмірі 3255,61 грн. позивачу не сплатив. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою Відповідно до вимог ст.1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки договір не визнано недійсним на момент розгляду справи, сторони зобов'язані його виконувати. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved