Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 11.03.2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей немає. В органах ДРАЦС розірвати шлюб відповідач не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них виникають різні непорозуміння, сварки, останніх два роки вони разом не проживають. Весь цей час їхній шлюб існує тільки формально. За таких обставин вона не має наміру більше проживати з відповідачем, примирення між ними є неможливим і недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб між ними. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився. Від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій він просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. 29.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 11 березня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2016 року (а.с.3). Від шлюбу дітей немає. Сторони протягом двох років разом не проживають та не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подружнє життя у сторін не склалось, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід присвоїти дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн, квитанція № 28.18947.1/403090963 від 23.12.2020 року (а.с. 5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved