Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2015 року. Від даного шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Збереження сім'ї не можливе, примирення не бажає. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини немає. Просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до повноліття дитини. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2015 року, відповідно до актового запису № 1121, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 19.09.2015 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 786 від 04.10.2016 року, складений Корабельним районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спору щодо розподілу майна та місце проживання дитини не має. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, що призвело до окремого проживання сторін. Малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, не піклується її вихованням. Матеріальної допомоги не надає. Згідно до ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за вимогою про стягнення аліментів у розмірі 704,80 грн., та на користь позивача судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 109,110, 112,180-183, 191 СК України,

Outcome: approved