Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Трейд» (далі ТОВ «[PERSON] Трейд») про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 вересня 2016 року уклав з відповідачем договір ревардінгу № 303\~156 на придбання автомобілю марки Kia Sorento 2.2 CRDi MT Comfort, в якому була погоджена ціна автомобіля в розмірі 296000 грн. та його комплектація. При підписанні договору представник відповідача запевнила його, що він підписує договір лізінгу автомобіля і після внесення суми першочергового внеску та підписання договору отримує свій автомобіль. В той же день він оплатив перший внесок в розмірі 59200 грн. та суму комісійного збору в розмірі 500 грн., а всього 59700 грн. Після оплати вказаної суми грошових коштів він звернувся до відповідача з вимогою про передачу йому автомобілю, однак останній відмовився це зробити і повідомив його, що його внесок 20% вартості автомобіля це не внесок за автомобіль, а вартість фінансування, і що тепер він повинен сплатити ще 50% вартості автомобіля і тільки після цього він отримує автомобіль. На його пропозицію хоча б показати йому цей автомобіль, він отримав відмову, так як автомобіль буде для нього придбано відповідачем тільки після того, як він сплатить половину його вартості. Позивач вважає, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, вводить в оману покупців. Поняття «реварданг» в діючому законодавстві не існує, що це за вид договору - невідомо. На підставі наведеного, позивач просить визнати недійним договір ревардінгу № 303\~156 від 20 вересня 2016 року, укладений між ним та ТОВ «[PERSON] Трейд», а також стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 59200 грн., суму комісійного збору в розмірі 500 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений шляхом надіслання телефонограми 18 жовтня 2016 року, зареєстрованій в книзі реєстрації вхідних телефонограм під № 1024, його представник в судове засідання не зявився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 20 вересня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «[PERSON] Трейд» укладений договір ревардінгу № 303\~156, за умовами якого Постачальник зобовязувався придбати та передати на умовах ревардінгу у користування майно (надалі Товар, визначений у п.3.1 цього Договору), а Отримувач прийняти Товар та сплачувати Ревардінгові платежі та інші платежі згідно з умовами Договору (п.2.1). Згідно п.2.2 договору строк користування Отримувачем Товаром складається з періодів (місяців) згідно з Графіком сплати Ревардінгових платежів (Додаток № 3 до Договору) та починається з дати підписання [PERSON] приймання-передачі Товару за формою, встановленою Постачальником. Відповідно до п.2.3 за умовами договору замовлення Товару повинно було відбуватися з моменту підписання Отримувачем Специфікації (Додаток № 4 до цього Договору) та сплати Отримувачем на рахунок Постачальника Першого Ревардінгового платежу. Отримувач має право самостійно обирати ТЗ та продавця ТЗ і несе повязані з цим ризики. Продавцем ТЗ є особа, що, як правило, зазначається у Специфікації. В такому випадку Отримувач подає Постачальнику письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника). Як передбачено п.3.1 Договору товаром по даному договору є Kia Sorento 2.2 CRDi MT Comfort, 2013р.в., чорний. Згідно п.3.2 Договору вартість Товару на момент укладення даного Договору та розмір Першого Ревардінгового платежу вказується в Додатку № 2 до даного Договору, який є його невідємною частиною. Згідно квитанції № 65 від 20.09.2016р. позивачем сплачено на користь позивача 59200 грн. та комісійний збір в розмірі 500 грн. Згідно ч.1 ст.203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 216 ЦПК України містить в собі правові наслідки недійсності правочину. Так, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, що існують на момент відшкодування. В статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені підстави для визнання договору недійсним. Такими підставами є укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Законом закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: 1) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; 2) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; 3) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації пірамідальної схеми необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відповідач запевнив позивача, що автомобіль, який він йому пропонує, знаходиться у нього у власності, однак після сплати позивачем грошових коштів в сумі 59700 грн. представник відповідача повідомив позивача про те, що автомобілю у нього немає. Крім того, позивача запевнили, що він підписує договір лізінгу, і перший платіж є відшкодуванням 20% вартості автомобіля, а фактично ці кошти є платою за організацію та оформлення договору. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач займається нечесною підприємницькою практикою, а тому є підстави для визнання недійсним укладеного між сторонами правочину із застосуванням судом правових наслідків, передбачених ч.1 ст.216 ЦПК України. У звязку з тим, що позивач згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист прав споживачів, судовий збір в сумі 1148,20 грн. згідно ч.3 с.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.203, 215, 216 ЦК України,

Outcome: approved