Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12.05.2014 року відповідач взяв у позивача в борг 7000 доларів США. Факт отримання грошей підтверджується розпискою, в якій [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти до 10.10.2014 року. Однак до теперішнього часу відповідач гроші так і не повернув. Крім того, зазначав, що відповідач також повинен сплатити проценти за користування коштами позивача у розмірі 3% річних. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача борг в розмірі 18464,7 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 30.09.2017 року) та відсотки у розмірі 18564,7 грн. 27.12.2017 року на адресу суду надійшла заява у цивільній справі від [PERSON] в якій останній просив стягнути з відповідача грошові кошти, виходячи з встановленого [PERSON] Банком України офіційного курсу гривні до долару США, станом на 22.12.2017 року. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21 лютого 2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуюче наступне. 12 травня 2014 року між сторонами по справі укладено договір позики. Предметом договору є надання позикодавцем позичальнику 7000 доларів США в строкове користування, а позичальник зобов'язався повернути кошти в обумовлений сторонами строк, а саме до 10 жовтня 2014 року. Факт укладення договору позики між сторонами спору підтверджено оригіналом розписки від 12 травня 2014 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, гроші до теперішнього часу так і не повернув. Про не виконання позичальником свого зобов'язання свідчить наявність у позичальника оригіналу зазначеної вище розписки, яку долучено до матеріалів справи. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, крім іншого, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються розпискою, підписаною [PERSON], за яким відповідач зобовязався повернути отримані грошові кошти в сумі 7000 доларів США. Як вибачається з розписки, між сторонами була домовленість про повернення суми позики в строк до 10 жовтня 2014 року. Строки, обумовлені сторонами, сплинули, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки [PERSON] банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.. 36 Закону України «Про [PERSON] України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється НБУ. Згідно з. ч.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються [PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Положенням «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженого Постановою Правління НБУ № 496 від 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют. Станом на 22.12.2017 року за курсом НБУ 7000 доларів США, еквівалентне 194991,54 грн. (1 долар США 27,855935 грн. * 7000 = 194991,54 грн.). Три відсотки річних від простроченої суми 194991,54 грн. станом на 21 лютого 2018 року становлять: 19712,84 грн. Отже, сума боргу 194991,54 грн.; дата, з якої виникла заборгованість - 11.10.2014 рік; дата, на яку необхідно розрахувати заборгованість 21.02.2018 р., всього - 1230 днів, 3% / 365 днів на рік = 0,008219178% за один день прострочення (194991,54 грн. х 1230 днів х 0,008219178% = 19712,84 грн.). Таким чином, суд стягує з боржника суму боргу у розмірі 194991,54 грн., три відсотки річних за прострочення за грошовим зобов'язанням з 11.10.2014 р. по 21.02.2018 р. 19712,84 грн. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2042,13 гривень.

Outcome: approved