Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судові засідання не зявився. Представник відповідача Лутченко М.М. надіслала до суду заперечення проти позову, які не підписані представником відповідача, і в яких зазначено, що у відповідача не було можливості виплатити заробітну плату позивачу у термін, передбачений ст. 116 КЗпП України в зв'язку з тим, що на все майно відповідача 23.04.2013 року було накладено арешт. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на її користь не виплачену їй заробітну плату при звільненні в розмірі 4540,00 гривень та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 43582,00 гривень. Суд заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного: З оглянутої в судовому засіданні ксерокопії трудової книжки позивача слідує, що 08.09.2013 року позивач звільнена з роботи за угодою сторін, а з 18.09.2013 року Рівненським міським центром зайнятості їй розпочата виплата допомоги по безробіттю, яка за період з вересня 2013 року по липень 2014 року, відповідно до довідки Рівненського МЦЗ, була виплачена позивачу в розмірі 24 447,15 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України, п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КзпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку обчислюється виходячи з середнього заробітку за два останні календарні місяці роботи перед звільненням, при цьому зараховується заробіток за місцем нової роботи, одержана допомога по безробіттю і.т.п., який працівник мав в цей час. Так відповідно до довідки ПАТ «Київський ювелірний завод» від 13.09.2013 року середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням складав 5384,22 грн.+4540,14 грн.=9 924,36 грн.:2 місяці= 4 962,18 грн./середній заробіток за два останні місяці/ х 12 місяців= 59546,16 грн.- 24 447,15 грн./допомога по безробіттю/ = 35 099,01 грн. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в прибуток держави 396 грн. 39 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved