Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2013 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили 12.07.2013 року. За цим рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» надано право продажу квартири [ADDRESS], для задоволення вимог за кредитним договором № DO0FGA0000001034 від 14.08.2008 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки (далі - квартири). Власником квартири є [PERSON] Для продажу квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідний правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 25.10.2006 року за реєстровим № 2742 приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Землянським В.І. Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній. Без наявності цього документу ПАТ КБ «ПриватБанк» не може укласти договір купівлі-продажу, так як відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Землянського В.І. із заявою про видачу дублікату договору купівлі - продажу зазначеної квартири. Проте, у зв'язку із тим, що позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, йому було відмовлено у видачі дублікату цього договору. Просить суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Землянського В.І. у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2013 року у цивільній справі № 233/3763/13-ц; зобов'язати відповідача видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідчений 25.10.2006 року за реєстровим № 2742 приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Землянським В.І. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено: визнано незаконними дії приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Землянського В.І. щодо відмови 13 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Землянським В.І. 25 жовтня 2006 року за реєстровим № 2742; зобов'язано приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Землянського В.І. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідчений 25 жовтня 2008 року за реєстровим № 2742 приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Землянським В.І., стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1218,00 грн. З зазначеним рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано вимоги ст.7, ч.5 ст. 8, ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та п.1.1. глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 3 296/5 від 22.02.2012 року. Крім того позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Як вбачається із заяви про видачу дублікату договору купівлі - продажу позивач звернувся не з підстав їх втрати або зіпсування, а для вчинення правочину з реалізації банком предмету іпотеки на підстав рішення суду, а такі підстави надання дублікату документу Законом не передбачені. Також судом не враховано, що дублікат договору видається не будь який особа, а виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності( а.с.103) Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити та додатково суду пояснив, що він фактично не відмовляв позивачу у видачі дублікату правовстановлюючого документу, а лише роз'яснив йому порядок звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились , оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 01 липня 2013 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» надані всі необхідні повноваження для здійснення продажу майна, з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, тому відмова відповідача у видачі правовстановлюючого документу (дублікату договору купівлі-продажу), який у позивача відсутній, позбавляє ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості укласти правочин щодо відчуження предмету іпотеки, оскільки надання такого документу нотаріусу при укладенні договору з покупцем передбачено чинним законодавством. Проте погодитись з таким висновком суду у повні мірі не можливо з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DO0FGA0000001034 від 14.08.2008 року у розмірі 49950,47 доларів США звернуто стягнення на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Рішення суду набрало чинності 12.07.2013 року (а.с.4) 02.11.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального кругу із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 25.06.2006 року за реєстровим № 2742. Приватний нотаріус Землянський В.І., 13.11.2015 року надав письмову відповідь на заяву ПАТ КБ «ПРиватБанк» від 02.11.2015 року, в якій з посиланням на положення ст.ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат», роз'яснив вимоги закону щодо порядку звернення за вибачаю дублікату правовстановлюючого документу ( а.с. 5). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса. Згідно із ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Пунктом 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Крім того, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови у письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Однак зі змісту листа приватного нотаріуса Костянтинівського міського нотаріального округу Землянського В.І. від 13.11.2015 року вбачається, що позивачеві лише було роз'яснено порядок звернення із заявою про видачу дубліката нотаріально посвідченого документа, будь-яких відомостей, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, такий лист не містить. Проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову щодо зобов'язання приватного нотаріуса Землянського В.І. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу. Враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову в задоволені позову. Оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні, то апеляційний суд вважає, що на підставі 88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача і судових витрат.

Outcome: dismissed