Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Відділ охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] як правонаступника померлого [PERSON] , зазначивши в якості третьої особи Чугуївське управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь відділу кошти в розмірі 387 227, 31 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, що була спричинена [PERSON] за наслідками вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 зі справи № 2036/1-324/11 (набрала законної сили 11.09.2017), далі за текстом мовою оригіналу (російською мовою): «Уголовное дело по обвинению [PERSON] , возбужденное по ч. 5 ст. 191 УК Украины, дальнейшим производством прекратить по основаниям п. 8 ст. 6 УПК Украины в связи со смертью подсудимого». Позивач зазначив, що в ході досудового розслідування та судового слідства підсудному [PERSON] інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. В основу обвинувачення покладалось, зокрема, факт заволодіння та розпорядження коштами Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області на загальну суму 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок. Оскільки саме [PERSON] одноособово обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та безпосередньо він привласнив грошові кошти, перераховані на його рахунки протягом 2007-2008 років на загальну суму 387 227,31 грн., у співучасті з іншими особами не перебував, грошові кошти використав одноособово, то саме до нього в особі його правонаступника (спадкоємця) та за рахунок спадкового майна позивачем пред`явлена вимога. Про факт пред`явлення обвинувачення [PERSON] та перебування його в статусі підсудного за таким обвинуваченням, за твердженням позивача, спадкоємець [PERSON] достеменно знав, так само як і про спричинені ним збитки Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області на суму 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок, а також і про існування Постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 зі справи № 2036/1-324/11. Після смерті [PERSON] його спадкоємець [PERSON] в порушення вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України не повідомив Відділ охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, як кредитора спадкодавця [PERSON] про відкриття спадщини. Про факт смерті та існування Постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 зі справи № 2036/1-324/11 Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області стало відомо лише наприкінці грудня 2017 року, коли було отримано позовну заяву з додатками, Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2017 зі справи № 636/4405/17. Крім того, позивач зазначив, що він направив письмову вимогу до [PERSON] з вимогою про відшкодування суми майнової шкоди, яка була спричинена [PERSON] за наслідками вчинення ним кримінального правопорушення (злочином) в сумі 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок Відділу шляхом одноразового платежу за вказаними у вимозі реквізитами, проте, така вимога не була задоволена. Також позивачем була направлена заява кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, в якій позивачем заявлено свої вимоги як кредитора [PERSON] (роки життя: 09.04.1949-19.12.2016) через завдання ним майнової шкоди, яка була спричинена за наслідками вчинення ним кримінального правопорушення (злочину) в сумі 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок. Крім того, позивачем була надана до суду Інформаційна довідка № 180914/14 від 14.09.2018, якою було визначено, що середня ринкова ціна трикімнатної квартири загальною площею 76,3 кв. м., розташованої в м-ні [ADDRESS] , станом на початок вересня 2018 року становить 1 200 000, 00 грн. З огляду на зазначені обставини позивач вважає, що його права порушені та підлягають безумовному поновленню, що і стало підставою для звернення до суду із позовною заявою. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої він просив позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, докази, надані позивачем, а також витребувані відповідною Ухвалою суду від 20.07.2018 року, встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебувала кримінальна справа № 2036/1-324/11 за обвинуваченням: - [PERSON] по ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 202 КК України; - [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України; - [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України; - [PERSON] за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України. У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, обвинувачувався саме [PERSON] , який безпосередньо і привласнив грошові кошти, які, нібито, незаконно йому були перераховані з коштів Державного бюджету протягом 2007-2008 років на загальну суму 387 227, 31 грн. В свою чергу інші особи, які в межах кримінальної справи № 2036/1-324/11 мали статус обвинувачених ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), не мали відношення до привласнення бюджетних коштів, вони не здійснювали злочину, передбаченого ст. 191 КК України, у них не було умислу на вчинення відповідного кримінального правопорушення, а їхні дії, спрямовані на перерахування грошових коштів [PERSON] , були такими, що здійснені з необережності, оскільки ані Волох Ф.О., ані Петрова Т [PERSON] І., ані [PERSON] . не знали та не усвідомлювали злочинність своїх дій, про те, що в їхніх діях містяться ознаки кримінального правопорушення, що їхні дії призведуть до збитків Державі, на відміну від [PERSON] , який заздалегідь знав про це, планував свої дії та бажав настання негативних наслідків для Держави. На виконання Ухвали суду від 20.07.2018 року були витребувані для огляду матеріали кримінальної справи № 2036/1-324/11, під час ознайомлення з якими було встановлено наступне. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.02.2012 року у кримінальній справі № 2036/1-324/11 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України, якою кримінальна справа була закрита у зв`язку зі звільненням особи від кримінального покарання через застосування Акту про амністію (т. 9 а.с.20 кримінальної справи № 2036/1-324/11). Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.02.2012 у кримінальній справі № 2036/1-324/11 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України, якою кримінальна справа була закрита у зв`язку зі звільненням особи від кримінального покарання через застосування Акту про амністію (т. 9 а.с.21 кримінальної справи № 2036/1-324/11). Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.02.2013 у кримінальній справі № 2036/1-324/11 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, якою кримінальна справа була закрита у зв`язку з передачею [PERSON] на поруки трудовому колективу та останню було звільнено від кримінальної відповідальності, запобіжний захід та підписка про невиїзд з постійного місця проживання були припинені (т. 10 а.с.200-202 кримінальної справи № 2036/1-324/11). Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] закрито на підставі п. 8 ст. 6 КПК України 1960р. у зв`язку із смертю підсудного (т. 13 а.с.250-254 кримінальної справи № 2036/1-324/11). В ході досудового розслідування та судового слідства підсудному [PERSON] було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. В основу обвинувачення покладалось, зокрема, факт заволодіння та розпорядження коштами Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області на загальну суму 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок. У Постанові Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 зі справи № 2036/1-324/11 зазначається обґрунтований розрахунок сум, який підлягає стягненню. У матеріалах кримінальної справи № 2036/1-324/11 містяться підтвердження того, що [PERSON] , нібито, надавалися послуги з охорони згідно із умовами відповідних Договорів про надання послуг з охорони, що в період з 01.01.2007 по 31.12.2008 на рахунок [PERSON] перераховувалися грошові кошти від Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації в якості оплати послуг з охорони, якими [PERSON] незаконно заволодівав, всупереч вимогам чинного законодавства, чим, власне і завдав майнової шкоди (збитків) позивачу. Підтвердженням зазначеного є наступні матеріали кримінальної справи № 2036/1-324/11: платіжні доручення щодо перерахування грошових коштів на рахунок [PERSON] (т.3, а.с.19-40); Договори про спільну діяльність (т. 3, а.с.59-61, 66-68, 71-73, 84-86) Акти на надані послуги за 2007 рік (т. 3, а.с.74-83, 87-90); Акти на надані послуги за 2008 рік (т. 3, а.с.243-255). Такі обставини встановлені вказаною Постановою та не підлягають доказуванню згідно із ст. 82 ЦПК України. Також на виконання Ухвали суду від 20.07.2018 з Чугуївського відділення Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надійшла відповідь, зі змісту якої чітко вбачається, що ФОП [PERSON] отримував дохід від здійснення ним підприємницької діяльності, зокрема, в період з січня 2007 року по грудень 2008 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець померлого [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання письмової заяви до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.06.2017 року, що на ім`я [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на ім`я [PERSON] , в якому зазначено, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права власності на 34/200 частки квартири [ADDRESS] . Інформаційною довідкою № 180914/14 від 14.09.2018 року, виданою ТОВ Харківським Технічним Центром Оцінки «Експертус» на адвокатський запит представника позивача, визначено, що середня ринкова ціна трикімнатної квартири загальною площею 76,3 кв.м., розташованої в м [ADDRESS] н Авіатор [ADDRESS] м [ADDRESS] , станом на початок вересня 2018 року становить 1 200 000, 00 грн. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що протиправними діями [PERSON] позивачу була завдана майнова шкода, яка наразі підлягає відшкодуванню за рахунок спадкового майна померлого [PERSON] , у зв`язку із чим позов, пред`явлений до [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого: покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством (ст.137 КЗпП України або ст.454 ЦК України, з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою. Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій. При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Разом з тим є неприпустимим покладення солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов`язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних з них засуджено за корисливі злочини, наприклад, за розкрадання, а других - за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об`єктивно сприяли першим у вчиненні злочину. Суд, враховуючи вимоги законодавства України, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та докази, що були витребувані відповідною Ухвалою суду, дійшов висновку, що саме [PERSON] була завдана матеріальна шкода інтересам Держави в особі Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, у зв`язку із чим позивачем і була звернута позовна вимога до [PERSON] як правонаступника померлого [PERSON] . Водночас зазначаю, що закриття кримінальної справи № 2036/1-324/11 у зв`язку зі смертю підсудного, це лише одна із стадій судового провадження. Закриття кримінальної справи є таким процесуальним актом, який: по-перше, завершує провадження не тільки в стадії досудового розслідування, але й у цілому в кримінальній справі, за винятком п. 2 ст. 213 КПК; по-друге, визначає долю підозрюваного або обвинуваченого: на них у силу ч. 1 ст. 62 Конституції України не можуть бути покладені передбачені кримінальним та іншими законами правові наслідки злочину і відносно них повинні бути скасовані всі заходи процесуального примусу, застосовані у зв`язку з підозрінням або обвинуваченням у вчиненні злочину. Закриття кримінальної справи можливе лише при наявності хоча б однієї з підстав, вичерпний перелік яких міститься в законі. Ці підстави можна поділити на такі групи: 1) реабілітуючі; 2) нереабілітуючі. Закриття кримінальної справи у зв`язку зі смертю підсудного є нереабілітуючою підставою. Нереабілітуючі підстави означають, що відносно особи зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення нею діяння, що містить ознаки будь-якого злочину, однак у силу певних обставин провадження кримінальної справи щодо цієї особи виключається. В даному випадку такою обставиною є смерть обвинуваченого, у зв`язку із чим провадження у справі не може продовжуватись по відношенню до нього. Крім того, у Постанові Чугуївського міського суду Харківської області від 04.09.2017 року по справі № 2036/1-324/11 (т. 13 а.с.250-254) було зазначено, що заінтересованими особами не було подано клопотань у кримінальній справі № 2036/1-324/11 з приводу реабілітації померлого [PERSON] Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи № 2036/1-324/11, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з [PERSON] на користь Відділу охорони здоров`я Чугуївської районної державної адміністрації 387 227 (триста вісімдесят сім тисяч двісті двадцять сім) гривень 31 копійок в якості відшкодування суми майнової шкоди, яка була спричинена [PERSON] за наслідками вчинення ним кримінального правопорушення (злочину). Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з\~відповідача на\~користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5808 грн. 41 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved