Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач чинить на доньку негативний вплив. Позивач, турбуючись про психічний стан дитини заборонив відповідачу бачитись з донькою, оскільки після зустрічей з батьком, дитина стала більш дратівливою, агресивною. Відповідач не виконує жодного обов'язку щодо виховання доньки. Крім того, зазначає, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до заяви, позивач просить про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги , не заперечує щодо заочного розгляду справи. Інші учасники процесу не з`явились , повідомлені належним чином. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилась [INFO]. Згідно з довідками від 01.10.2015 року та 22.10.2015 року дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до пояснень свідків всі чотири роки [PERSON] проживала та виховувалась лише матір'ю. Жодного разу не бачили батька дитини. Згідно з характеристикою від 21.10.2015 р. вихованням дівчинки займається мама [PERSON] Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2011 р. [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до довідки від 30.09.2015 р. відповідач перебуває на обліку в Ленінському РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, як особа, яка формально підпадає під адміністративний нагляд. Згідно з довідкою від 25.01.2016 р. у відношенні гр. [PERSON] 30.04.2015 складено адміністративний протокол за ст. 187 ч. 1 КУпАП. Відповідно до довідки від 07.03.2016 р. відповідач знаходиться на диспансерному обліку в МОНД з 10.08.2010 р. на лікуванні в 1 відділенні з 16.02.2016 р. по теперішній час з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, стан відміни й без ускладнень. Згідно з актом психологічного дослідження №4-15 по відношенню до [PERSON] на теперішній час зі сторони батька не має місця доброзичлива поведінка в адресу своєї доньки, він мало рахується з думкою дитини, не відмовився від вживання наркотиків. Відповідно до характеристики від 15.04.2016 р. відповідач за місцем проживання зарекомендував себе з посередньої сторони, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Згідно з листом консультанта-практичного психолога МОПМПК [PERSON] об'єктивний висновок щодо взаємовідносин в родині дитини [PERSON] (мати-дитина-чоловік матері), а також з рідним батьком та, особисто, його впливом на психоемоційний стан здоров'я [PERSON] може визначити лише незалежна психологічна експертиза. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.04.2014 р. орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим вимоги про позбавлення його батьківських прав необхідно задовольнити, що відповідає інтересам дитини. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Вказує, що сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини, відповідного віку. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial