Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Виклад позиції заявника та заінтересованої особи. 08 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є його матір`ю та яка в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданому Паланською сільською радою Томашпільського району Вінницької області. 03.07.1967 року записана як [PERSON] . Дану заяву обґрунтовано наступним. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник зазначає, що у встановленому законом порядку, після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після її смерті йому було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між ним та [PERSON] .. Заявник зазначає, що у його свідоцтві про народження помилково зазначено прізвище матері « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник вказує, що даний юридичний факт має для нього юридичне значення і впливатиме в подальшому на оформлення спадщини, тому з цією заявою він вимушений звернутись до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 квітня 2021 року відкрито окреме провадження у даній справі, справу призначено до розгляду на 17 травня 2021 року. Доводи учасників процесу. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак надіслав до суду заяву заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи - Томашпільської об`єднаної територіальної громади Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] - у судове засідання не з`явилися, однак надіслалидо суду заяви, де пояснили, що вони проживали поряд з сім`єю заявника та підтвердили, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] . Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви заявника, свідків, заяву заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що до суду звернувся [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла [INFO] , актовий запис: 145 від 16 грудня 2020 року. Як вбачається із довідки Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 19.03.2021 року № 98, [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] . Як вбачається із довідки Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 19.03.2021 року № 99, після смерті [PERSON] спадкоємцями залишилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як встановлено із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданому Паланською сільською радою Томашпільського району Вінницької області. 03.07.1967 року, вказане свідоцтво належить [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Отже, той факт, що [PERSON] яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджений належними та допустимими доказами, заявами свідків, разом з тим, тих обставин, що заявнику належить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Паланською сільською радою Томашпільського району Вінницької області 03.07.1967 року, де матір записано як [PERSON] , заявником не ловедено. Також заявником підтверджено необхідність встановлення факту родинних відносин для прийняття спадщини. Висновки суду за результатом розгляду справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки, судом встановлено та доведено, що [PERSON] яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджений належними та допустимими доказами, показаннями свідків, даний юридичний факт має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення юридичного факту - факту родинних відносин підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial