Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2016р.; копія витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи) № 20348254 від 25.06.2009р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 20348267 від 25.06.2009р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 20348013 від 25.06.2009р.; копія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20348037 від 25.06.2009р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 17.03.2003р.; копія державного акту на право власності на землю серії ІV-ОД № 066704; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2004р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 16.06.2007р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 05.07.2011р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574228. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2004р., в рівних частках, [PERSON] та [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 3,43 в умовних кадастрових гектарах, про що свідчить сертифікат серії ОД № 0574228 та грошові внески, що зберігаються на рахунку № 2914 та компенсаційному рахунку № 915510672, у відділені Ощадбанку 6780/04 с. Котловина Ренійського району. Так, 16.07.2007р. померла [PERSON] (бабуся позивача). Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене належне їй майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги був її син [PERSON] (батько позивача). У відповідний шестимісячний строк батько позивача [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, на час відкриття спадщини батько позивача - [PERSON] мешкав разом із нею, тобто прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 05.07.2011р. помер батько позивача - [PERSON] За життя йому належали: - земельна ділянка площею 1,68 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району, виділена ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-ОД № 066704; - земельна ділянка (пай) площею 3,43 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0574228; - грошові внески, що зберігаються на рахунку № 2914 та компенсаційному рахунку № 915510672, у відділені Ощадбанку 6780/04 с. Котловина Ренійського району. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його сини: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] У відповідний шестимісячний строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, на час відкриття спадщини позивач мешкав разом із ним, тобто прийняв спадщину після смерті батька відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідачі після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини не звертались, на неї не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 25.05.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Як було встановлено судом, бабуся позивача [PERSON] померла 16.06.2007р. Її син [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після її смерті прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встиг оформити її юридично. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, 05.07.2011р. помер батько позивача [PERSON] Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину постійним проживанням із спадкодавцем, та не заявив відмову від неї. Відповідачі за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] не звертались, на неї не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса, тому в даний час позивач вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved