Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В грудні 2020 року з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину для розгляду за підсудністю. Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила суд стягнути додаткові витрати з [PERSON] , [INFO] , на її, [PERSON] , [INFO] , користь на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , необхідні для заняття з розвитку мовлення дитини та для розвитку здібностей сина, а саме: спортивні секції, заняття з англійської мови та інше, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення спільним сином повноліття. Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями «Д-3» вищевказану справу розподілено на суддю Озерянську Ж.М. (а.с.40). 11 січня 2021 року адвокат позивачки за ордером про надання правничої допомоги [PERSON] до канцелярії суду надала уточнену позовну заяву (а.с.46-50). 25 січня 2021 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання (а.с.53). Адвокат позивачки за ордером про надання правничої допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. 29 квітня 2021 року до канцелярії суду надала відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги\~задовольнити та відхилити відзив відповідача [PERSON] , оскільки сума стягнутих за судовим наказом аліментів з відповідача не є достатньою для матеріального утримання дитини. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання здобуваючи вищу освіту та матері [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою та потребує постійного догляду, вважає недоведеними, оскільки не надано доказів на підтвердження вищевказаних тверджень(а.с.78-82). Адвокат відповідача за ордером про надання правничої допомоги Міронов В.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. 13 квітня 2021 року відповідач [PERSON] надав до канцелярії суду відзив на уточнену позовну заяву від 11 січня 2021 року (а.с.67-71), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки не визнає позов та заперечує проти доводів, що зазначені у позовній заяві, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що вимоги чинного законодавства стосуються стягнення додаткових витрат лише за особливих обставин з урахуванням матеріального та сімейного становища батьків. Позивачем не надано жодних належних доказів понесених нею витрат. Крім того, зазначив, що посилання позивачки на те, що вона несе витрати на оплату лікування, харчування дитини та оренду квартири не є додатковими витратами на утримання на дитини та є безпідставними. Суд, вислухавши пояснення адвокатів сторін,перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.19), який проживає разом з позивачкою. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Красногвардійського районного судом м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року. 24 квітня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ по справі №204/2450/18 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] алімннтів на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 12 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Докази, подані позивачем в обґрунтування суми коштів заявленої як додаткові витрати на спільного сина, вказують на відсутність направлення [PERSON] на обстеження у медичному закладі, у зв`язку з наявним згідно висновку КЗО «ДНЗ №241» ДМР про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 09 вересня 2010 року №ІРЦ-85075/2020/159461 у нього мовленнєвого порушення, в якому зазначено, лише оцінка фізичного розвитку дитини та рекомендації щодо їх усунення, однак без детального обстеження дитини, суд не має можливості встановити наявність у [PERSON] діагнозу щодо мовленнєвого порушення (а. с.11-15). Доводи позивача пов`язані з орендою житлового\~приміщення №070027\~від 10\~липня 2020\~року,\~згідно якого\~позивачка винаймає\~житло та\~утримання старшого\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , не пов`язані з додатковими витратами та не є додатковими витратами на дитину. Крім того, доводи позивачки щодо збільшення матеріальних витрат у зв`язку з потребою їх спільного сина більшого догляду, а саме придбання продуктів харчування для дитини, одяг та взуття на всі сезони року, ліки, у випадках хвороби, не є додатковими витратами, в розумінні ст. 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які він сплачує щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому, слід вказати, що придбання одягу та проведення профілактичного огляду не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат, в даному випадку з батька, на утримання дитини. Вказані витрати, пов`язані з повсякденними побутовими витратами на дитину. Лікування та оздоровлення дитини є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків. Проте, в матеріалах позову відсутні докази необхідності лікування сина. В зв`язку з наведеним, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 2 000 грн. щомісячно ,задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed