Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] не визнали. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] визнали, [PERSON] позов не визнав. Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати право спільної сумісної власності подружжя його та [PERSON] на 1/2 частку магазину -бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що він з 19 червня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON], під час якого його дружиною був укладений попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], які належать [PERSON] . на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року у справі за № 2-609/2011. Його дружина неодноразово в усній формі нагадувала йому, що це майно належить виключно їй, але він не згодний з такими ствердженнями дружини, оскільки він також надавав грошові кошти для придбання цього майна. Тому вважає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, і він має право на його частку. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати дійсним укладений 10 липня 2013 року між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], як продавцем, та нею, як покупцем, договір купівлі-продажу однієї другої частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], та визнати за нею право приватної особистою власності на зазначене нерухоме майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 червня 2013 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. І ще до реєстрації шлюбу між нею та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], як продавцем, та нею, як покупцем, був укладений попередній договір, за умовами якого вони домовилися в термін до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS], які належать [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Відповідно до п.2 цього договору вона та [PERSON] домовилися, що [PERSON] передає їй у власність зазначене нерухоме майно, а вона зобов'язується сплатити на його користь вартість майна в сумі 400000 грн. Відповідно до п. 3 попереднього договору з метою забезпечення укладання основного договору, грошові кошти в сумі 400000 грн. були в повному обсязі передані продавцю в момент підписання попереднього договору. 10 липня 2013 року вона передала [PERSON], як представнику [PERSON], проект основного договору разом із актом прийому-передачі для ознайомлення та подальшого нотаріального посвідчення, і того ж дня [PERSON] передала їй, позивачу, підписаний проект основного договору та акт прийому-передачі. Але нотаріально посвідчити договір відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися, і подальші звернення до них позитивних результатів не дали, хоча на виконання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна нею, як покупцем, була передана продавцю вартість майна, і [PERSON], як представником [PERSON], було підписано проект основного договору та акт прийому-передачі. Крім цього, сторонами за попереднім договором від 30 травня 2013 року та проектом основного договору від 10 липня 2013 року були визначені всі необхідні обов'язкові умови договору купівлі-продажу: умови щодо предмету договору, ціни договору та строки передачі майна. Вважає, що 10 липня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS], і до неї, позивача, перейшло право власності на зазначене нерухоме майно, яке було придбане нею до реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] за її особисті кошти, воно є її особистою приватною власністю і розподілу між нею та [PERSON] не підлягає. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що просить відмовити [PERSON] в задоволенні його позову, її зустрічний позов задовольнити. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову, в задоволенні первісного позову [PERSON] належить відмовити. Відповідач за первісним за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову, в задоволенні первісного позову належить відмовити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів та відповідачів за первісним та за зустрічними позовами згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту [PERSON] (а.с. 4-7), якою підтверджується її особа громадянина України; - договір купівлі-продажу від 10 липня 2013 року (а.с.8), яким підтверджується факт укладення та підписання [PERSON], як представником [PERSON], та [PERSON] договору купівлі -продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS]; - технічний паспорт на нерухоме майно (а.с. 10-11), яким підтверджуються технічні характеристики магазину-бару з сезонним майданчиком та денною автостоянкою; - Витяг про державну реєстрацію прав від 29 липня 2011 року ( а.с. 22), яким підтверджується належність магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним; - Державний акт на право постійного користування землею (а.с. 23 -26), яким підтверджується факт передачі [PERSON] та [PERSON] в постійне користування земельної ділянки, площею 0,2059 га, по [ADDRESS] для розміщення об'єкту торгівлі; - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (а.с. 27 - 30), якою підтверджується встановлення меж земельної виділення ділянки по [ADDRESS] для розміщення магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки в натурі та визначення кадастрового номеру земельної ділянки - 121040000000:01:004:0231; - довіреність від 12 лютого 2013 року (а.с. 31), якою підтверджується факт надання [PERSON] [PERSON] довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 244; - звернення [PERSON] ( а.с. 32, 33), яким підтверджується факт направлення [PERSON] повідомлення [PERSON] про його намір продати належну йому 1/2 частину магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS]; - рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року ( а.с. 34-37), яким підтверджується факт визнання за [PERSON] та [PERSON], за кожним, права власності на 1/2 частку магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, по [ADDRESS]; - попередній договір від 30 травня 2013 року ( а.с. 38), яким підтверджується факт укладення між [PERSON], як представником [PERSON], та [PERSON] попереднього договору купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS], факт підписання його сторонами та факт передачі грошових коштів [PERSON], як покупцем, продавцю в момент підписання попереднього договору; - лист [PERSON] (а.с. 47), яким підтверджується відмова співвласника магазину -бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS] від наданого їй переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності на належну [PERSON] 1/2 частину магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки по [ADDRESS]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що в задоволенні первісного позову належить відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], інша 1/2 частина зазначеного нерухомого майна належить [PERSON], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 29 липня 2011 року ( а.с. 22), та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року ( а.с. 34 -37). Зазначено нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 0,2059 гектарів, яка надана [PERSON] та [PERSON] у постійне користування для розміщення об'єкту торгівлі, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею ( а.с. 24-26), та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі із визначенням кадастрового номеру земельної ділянки. 12 лютого 2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси , в тому числі з питань продажу будь-якій особі належної йому на праві власності 1/2 частки в праві власності на магазин-бар, сезонний майданчик та денну автостоянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довіреністю, посвідченою [PERSON], приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, зареєстрованою в реєстрі за № 244 ( а.с. 31). 30 травня 2013 року між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], та [PERSON], яка на той час не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], був укладений попередній договір, згідно умов якого сторони зобов'язалися в термін до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], та домовилися щодо всіх істотних умов договору. Згідно п.3 попереднього договору, з метою забезпечення укладання основного договору, позивач за зустрічним позовом [PERSON] передала продавцю в момент підписання попереднього договору у відшкодування вартості нерухомого майна грошові кошти в сумі 400000 грн. 10 липня 2013 року між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, був укладений та підписаний проект основного договору купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), згідно якого продавець передав покупцю зазначене нерухоме майно, технічний паспорт та інші документи, що стосуються нерухомого майна, що свідчить про фактичне виконання умов договору купівлі-продажу А отже 10 липня 2013 року між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], та [PERSON] дійсно був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], оскільки нерухоме майно передано продавцем покупцю [PERSON], яка сплатила за нього 400000 грн. Також судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 червня 2013 року, що підтверджується внесеними відомостями про реєстрацію шлюбу до паспорту [PERSON] ( а.с. 6). Як встановлено судом на підставі попереднього договору від 30 травня 2013 року ( а.с. 38) та договору купівлі-продажу від 10 липня 2013 року ( а.с. 8), попередня домовленість про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки між власником майна [PERSON] та [PERSON] та передача грошових коштів продавцю у відшкодування вартості майна в розмірі 400000 грн. відбулися 30 травня 2013 року, тобто до реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що свідчить про придбання нерухомого майна тільки за рахунок особистих коштів [PERSON], і відповідно про набуття нею права особистою приватної власності на 1/2 частину магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], що виключає належність цього майна до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Але в зв'язку із ухиленням [PERSON] та його представника [PERSON] від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, порушуються права [PERSON], як покупця, і вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати за собою право власності на придбане нерухоме майно, а тому суд вважає, що вона правомірно звернулася до суду з цим позовом. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовується відмова в задоволенні первісного позову [PERSON], та задоволення вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON], з таких мотивів. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1, 3 ст. 334 ЦК України Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2, 3 ст. 640 ЦК України 2. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти це майно та заплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. На підставі наданих та досліджених судом доказів, суд дійшов до висновку, що між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, дійсно був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, сторонами за договором виконані всі умови договору, він був укладений з обопільної згоди сторін за договором, угода виконана відповідно до чинного законодавства і не суперечить йому, [PERSON] добросовісно придбала нерухоме майно, заплатила за нього особисто належні їй грошові кошти, прийняла майно у власність, і тому вона дійсно придбала право приватної особистої власності на 1/2 частину магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], на підставах, які не заборонені законом з моменту передачі їй майна. На підставі ст. 220, 328, 334, 638, 640 ЦК України, ч. 1 ст. 57 СК України,

Outcome: approved