Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Позивач на задоволенні позову наполягала, просив розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту та ІПН позивачки та відповідача; копія свідоцтва про право на спадщину за законом; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. 25 Чапаєвської дивізії, 38; копія рішення виконкому Ренійської міської ради; копії звітів про незалежну експертну оцінку вартості обєктів; копія державного акту на право власності на земельну ділянку. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу у справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2006 р., реєстр №1185, належить ? частини житлового будинку з надвірними спорудами № 38, розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0539 га., що знаходиться в м. Рені Одеської області по вул. 25 Чапаївської дивізії, 38, загальною площею 49,10 кв. м., житловою площею 36,90 кв. м., який складається в цілому з: житлового будинку глин. літ «А», літньої кухні цегл. літ. «Б», сараю саман. літ. «В», сараю дерев. літ. «Д», вбиральні літ. «Є», сараю літ. «Ж», огорожі 1,2, споруди 3, сараю літ. «Г», яку він успадкував після смерті батька [PERSON], померлого 29 лютого 2000 р. Після отримання спадщини у 2006 році, відповідач поїхав до м. Одеса у пошуках роботи, а у будинку № 38 по вул. 25 Чапаївської дивізії в м. Рені залишилася проживати позивачка, яка фактично вступила у володіння та користування належної відповідачеві ? частини вказаного будинку. Таким чином, з 2006 року позивачка мешкає на житлоплощі вказаного будинку, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, провела газове опалення, проводила капітальний та поточний ремонти за власні кошти та ін. З 2006 р. відповідач, третя особа, як власники вищевказаної нерухомості, інші правонаступники власників жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення частки будинку не висували, на вказану ? частини нерухомого майна не претендують. Оскільки позивач робила поточні та капітальні ремонти в будинку, їй необхідно було укласти відповідні господарські договори, у тому числі по комунальним послугам, але це не вдавалось можливим зробити, оскільки позивач юридично не є власником будинку. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має право на ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташований по вул. 25 Чапаївської дивізії, 38 в м. Рені Одеської області, оскільки з 2006 р. фактично та відкрито володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на ? частин вищевказаної нерухомості. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Як виходить з матеріалів справи та наданих доказів, відповідачу у справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2006 р., реєстр №1185, належить ? частини житлового будинку з надвірними спорудами № 38, розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0539 га., що знаходиться в м. Рені Одеської області по вул. 25 Чапаївської дивізії, 38, загальною площею 49,10 кв. м., житловою площею 36,90 кв. м., який складається в цілому з: житлового будинку глин. літ «А», літньої кухні цегл. літ. «Б», сараю саман. літ. «В», сараю дерев. літ. «Д», вбиральні літ. «Є», сараю літ. «Ж», огорожі 1,2, споруди 3, сараю літ. «Г», яку він успадкував після смерті батька [PERSON], померлого 29 лютого 2000 р. Після отримання спадщини у 2006 році, відповідач поїхав до м. Одеса у пошуках роботи, а у будинку № 38 по вул. 25 Чапаївської дивізії в м. Рені залишилася проживати позивачка, яка фактично вступила у володіння та користування належної відповідачеві ? частини вказаного будинку. Таким чином, з 2006 року позивачка мешкає на житлоплощі вказаного будинку, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, провела газове опалення, проводила капітальний та поточний ремонти за власні кошти та ін. Таким чином, з 2006р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє та користується вищевказаним житловим будинком, сплачує всі належні платежі, проводила ремонти тощо. За весь час фактичного володіння позивачем нерухомістю, відповідач, третя особа як власники зазначеного житлового будинку, інші правонаступники, не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді [PERSON], [PERSON] не заперечували щодо фактів, вказаних у позові, визнали позовні вимоги в повному обсязі, про що надали відповідні заяви. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинком є добросовісним (тобто позивач вважає, що вона володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки понад десять років фактично володіє та користується спірною житлоплощею), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачувала комунальні платежі за утримання будинку, доглядала за ним та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що ? частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташований по вул. 25 Чапаївської дивізії, 38 у м. Рені Одеської області цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого остання набула право власності на них за набувальною давністю. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на ? частини вищевказаного житлового будинку та на ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0539 га., на якій розташований вказаний будинок.

Outcome: approved