Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Збуріївської сільської ради Херсонської області. З відповідачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, провівши 07.05.2012 року державну реєстрацію договору. Позивач просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений нею та ФГ «СОБ» з підстав невідповідності його змісту ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а саме - в договорі відсутні такі істотні умови, як об'єкт оренди (кадастровий номер земельної ділянки), умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, відсутня дата укладання договору, дата виплати орендної плати, умови збереження стану об'єкта оренди. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягає задоволенню, з таких підстав. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 14,08 га, що розташовані на території Збуріївської сільської ради Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Між ФГ «СОБ» та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки, площею 14,08 га, строком на 7 років. Договір оренди зареєстрований у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру 07.05.2012 року. 10.05.2012 року складений акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі», чинного на час укладання договору оренди, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Судом встановлено і не оспорюється відповідачем, що текст спірного договору оренди землі не містить таких істотних умов договору оренди як кадастровий номер земельної ділянки та умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, відсутня дата укладання договору, дата виплати орендної плати, умови збереження стану об'єкта оренди. Однак, зважаючи на те, що відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендаря у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення його прав. Під час розгляду справи позивачем не доведено факту порушення її прав у зв'язку з відсутністю в тексті договору оренди кадастрового номеру, при зазначенні його в кадастровому плані, який є обов'язковим додатком до договору та копії державного акту на право власності на землю. Також позивачем не доведено порушення його прав у зв'язку з відсутністю в тексті договору оренди умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, оскільки слід вважати, що відсутність вказаної умови означає відсутність наміру у сторін та, відповідно, відсутність можливості у орендаря права передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Отже права орендодавця не порушуються. Посилання позивача на відсутність дати укладання Договору оренди земельної ділянки не заслуговують уваги, оскільки само по собі не зазначення дати укладання договору не тягне за собою визнання його недійсним відповідно до норм чинного законодавства, крім того, будь-які правові наслідки, які випливають із договору оренди земельної ділянки настають тільки після реєстрації такого договору, яка відбулась 07.05.2012 року. Оскільки під час укладення договору сторони дійшли згоди про виплату орендної плати, будь яких порушень строків або розміру виплат не встановлено, тому суд не вбачає істотного порушення прав позивача в тому, що в договорі оренди не зазначено дату виплати орендної плати. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що «умови використання земельної ділянки» і «умови збереження стану об'єкта оренди» є окремими істотними умовами договору оренди. Проте, у Типовому договорі оренди землі, затвердженому постановою КМУ від 03.03.2004 року №220 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 1724 від 13.12.2006 року, №780 від 03.09.2008 року), пункт 17 «Умови збереження стану об'єкта оренди» знаходиться у розділі , який має назву «Умови використання земельної ділянки» і який містить три пункти: п.15 «Земельна ділянка передається в оренду для (мета використання)», п.16 «Цільове призначення земельної ділянки», п.17 «Умови збереження стану об'єкта оренди». Таким чином, типовий договір не містить окремої істотної умови договору оренди землі, як умови використання земельної ділянки. Умови використання земельної ділянки у ньому розкриваються шляхом узгодження сторонами договору мети використання земельної ділянки, її цільового призначення та умов збереження стану об'єкта оренди. В пункті 17, оспорюваного договору оренди землі, вказано, що умови збереження стану об'єкта оренди відсутні. Наведене свідчить, що сторони дійшли згоди, що умови збереження об'єкту оренди визначаються чинним законодавством України, яке регулює зазначені правовідносини. Зокрема, при встановленні умов збереження стану об'єкта оренди у необхідних випадках передбачається проведення рекультивації - як технічної, так і біологічної, з дотриманням положень ст..ст.166,168 ЗК України, постанови РМ СРСР від 02.06.1976 року №407, постанови РМ УРСР від 14.07.1976 року №327, ГОСТ 17.5.3.04-83, ГОСТ 17.5.1.01-83, ГОСТ 17.5.4.01-84, ГОСТ 17.5.4.02-84, ГОСТ 17.5.3.05-84, ГОСТ 17.5.1.02-85, ГОСТ 17.7.3.06-85, ГОСТ 17.5.1.03-86 та інших актів чинного законодавства. В позовній заяві позивачка не наводить запропонованих нею конкретних, умов збереження об'єкта оренди, які вона наполягала внести до договору, а відповідач відмовився від цього. Статтею 11 Закону України «Про оренду землі» визначено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У разі прострочення орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі строків передачі об'єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі. В оскаржуваному договорі оренди землі, в п.32, зазначено: «ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини несе орендар», тобто договір оренди землі містять визначену Законом істотну умову, як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги вищезазначені норми, суд вважає, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, в зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed