Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В грудні 2016 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила постановити рішення, яким встановити факт спільного проживання її, [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла 31 травня 2015 року, однією сім'єю з 21 вересня 2005 року по 31 травня 2015 року. В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що рішенням №62 Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2005 року, вона була призначена опікуном над інвалідом з дитинства [PERSON], яка проживала в [INFO]. 06 лютого 2007 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано недієздатною, та призначено її опікуном недієздатної. [PERSON] була інвалідом з дитинства першої групи, потребувала постійної сторонньої допомоги, тому вона перевезла спадкодавця до себе до дому і до моменту смерті, [PERSON] фактично мешкала у неї в будинку. 31 травня 2015 року [PERSON] померла. В період з моменту призначення її, [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] та до моменту смерті останньої, недієздатна та опікун фактично проживали в [INFO], де для підопічної опікуном були створені задовільні житлово-побутові умови, така особа мала свою кімнату з усіма зручностями. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходяться в с. Новоолександрівка по вул. Степова, буд. 24, тому 10 липня 2015 року вона, як опікун, а отже і єдиний спадкоємець за законом звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 15 березня 2016 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що не підтверджено факт належності спадкового майна [PERSON], а також відсутні родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем. Оскільки вона не має можливості у позасудовому порядку встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] на момент її смерті, що унеможливлює реалізацію її прав як спадкоємиці померлої, вона звертається до суду з даною заявою. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнав, та не заперечував проти встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №62 від 21 вересня 2005 року, [PERSON] було призначено опікуном над інвалідом з дитинства [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO] (а.с.10). Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2007 року, [PERSON] було визнано недієздатною, та призначено її опікуном [PERSON] (а.с.11). [PERSON], [INFO], мала інвалідність І групи з дитинства з діагнозом ДЦП, що підтверджується довідкою серія 10 ААА № 555979 Психологічної МСЕК №4 (зворотній бік а.с.8), та потребувала постійної сторонньої допомоги. [PERSON] постійно була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою в її паспорті серії АМ №834781 виданим Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15 березня 2002 року (а.с.7-8). Оскільки, [PERSON] та [PERSON] мешкали в сусідніх будинках, заявниця перевезла останню до себе додому (с. Новоолександрівка, вул. Степова, буд. 26) в якому вона проживала до самої смерті, і де були створені задовільні житлово-побутові умови, [PERSON] мала свою кімнату з усіма зручностями. 31 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом №76 від 02 червня 2015 року вчиненим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області, свідоцтво про смерть серії 1-КИ №624244 (а.с.15). Згідно ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок №24 по вул. Степова, в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою 26 березня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі №1-819 (а.с.17). У встановлений законом строк, 10 липня 2015 року [PERSON] звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 40904495 від 10 липня 2015 року (а.с.22). Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що не підтверджено факт належності спадкового майна [PERSON], а також відсутні родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем, про що державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії (а.с.23). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до абзацу другого п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю. Зібраними доказами підтверджується факт постійного спільного проживання заявниці [PERSON] з померлою 31 травня 2015 року [PERSON]. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявниці в повному обсязі.

Outcome: approved