Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В вересні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 34720 грн. 61 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 03.10.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 11299 грн. 54 коп., заборгованість по процентам у сумі 19691 грн. 52 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1600 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1629 грн. 55 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника № б/н від 03.10.2012 року (а.с. 7; 8-10; 11-34), яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, [PERSON] отримав кредит, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 03.10.2012 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] встановив, що станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 34720 грн. 61 коп., з них 11299 грн. 54 коп. заборгованість за кредитом, 19691 грн. 52 коп. заборгованість по процентам, 1600 грн. заборгованість за пенею та комісією, штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1629 грн. 55 коп. (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг (а.с. 3; 5-6; 30). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved