Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва. Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Зараз дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.04.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про розгляд справи по суті повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке міститься в матеріалах справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1194. Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №2464. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.06.2013 шлюб між сторонами було розірвано. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку № 19.03.03-24 Д/5921/19 від 27.12.2019, [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Із позовної заяви вбачається, що визначаючи мінімальний розмір аліментів позивач помилково послалася на положення статті 182 СК України в редакції, яка зазначила змін, вказавши 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору виходити з діючої редакції наведеної норми, що не порушує прав дитина на мінімальний гарантований розмір аліментів. За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, відомості щодо знаходження на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial