Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали конфлікти. Крім того, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви позивача, крім того, вбачається, що позов він підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. За час наданого терміну на примирення з відповідачкою не примирилися. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Деражнянського районного управління юстиції серії [NUMBER] від 15.07.2003 року, в якому народилися неповнолітні діти : дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 02.12.2016 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю 1 місяць, проте, як видно із письмових заяв сторін, до примирення вони не дійшли. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї та конфліктні ситуації, а тому, з огляду на відсутність ведення спільного господарства, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved