Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В подальшому надала суду уточнений позов до [PERSON], Вознесенської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу, а саме 19 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №851, відповідно до якого відповідач придбав в [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. В цей же день договір в зв'язку з відмовою продавця від його нотаріального посвідчення було зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В подальшому позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. В той же час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об'єктивних причин неможливе, а тому позивачка просила суд визнати його дійсним, вказуючи, що це в подальшому надасть їй можливість підтвердити своє право на набуте в період шлюбу майно, зокрема право на користування набутим будинком. В судовому засіданні, що проводилося без участі позивачки, її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. В той же час представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог - Універсальної товарної біржі «Віконт-Т» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися в судове засідання, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування правил ст. 174 ЦПК України щодо визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 19 листопада 1997 року [PERSON], перебуваючи в шлюбі з позивачкою, придбав у [PERSON] (після розірвання шлюбу - «[PERSON]») житловий будинок [ADDRESS], зареєструвавши в цей же день договір купівлі-продажу №851 на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т». Від нотаріального посвідчення договору сторони відмовилися. В подальшому позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Вказана обставина перешкоджає їй, як співвласнику, в повному обсязі реалізувати свої права щодо придбаного майна, в тому числі підтвердити право на користування житловим приміщенням. Разом з тим на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в зв'язку зі смертю продавця та тим, що покупець після укладення договору зареєстрував своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинив дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, зокрема наявність у позивачки особистого інтересу у вирішенні справи, суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved