Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її батька - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], а також на земельну ділянку, площею 4,85 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, через втрату правовстановлюючих документів, а також через наявність інших спадкоємців. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, оскільки проживала з померлим спадкодавцем на час його смерті, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями технічного паспорту БТІ, свідоцтва про право власності на будинок та державного акту підтверджується належність померлому будинку та земельної ділянки, а інші спадкоємці не бажають оформляти спадщину, тому просила винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від відповідачів до суду надійшли заяви про визнання позову та прохання розглянути справу без їх участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в с. Лимани Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на наступне нерухоме майно: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку, площею 4,85 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Лиманівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 26 січня 2005 року Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги відноситься позивачка яка є дочкою померлого [PERSON], і вона прийняла спадщини, так як проживала з батьком на час його смерті. Також, відповідно до довідки сільської ради від 17 жовтня 2016 року (а.с. 8-9) на час смерті спадкодавця [PERSON] з ним також були зареєстровані його сини: [PERSON] та [PERSON], які також відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Далі, під час оформлення спадщини після смерті [PERSON] вона отримала роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів, які були втрачені за невідомих обставин. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, що видача свідоцтв про спадщину на майно, право власності яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на таке майно, а за відсутністю у спадкоємця необхідних правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Це і стало підставою для звернення позивачки до суду із позовом. З матеріалів справи вбачається, що у неї відсутня можливість отримати правовстановлюючий документу у позасудовому порядку. Належність будинку [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності, виданого 17 червня 2009 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 13). Належність йому земельної ділянки підтверджується копією самого державного акту, зазначеного вище. Це свідчать про те, що [PERSON] за його життя на праві приватної власності належали як будинок, так і земельна ділянка. Крім того, перепоною в нотаріальному оформленні спадщини в цілому позивачці заважає факт проживання інших спадкоємців зі спадкодавцем на час його смерті. Тобто прийняття ними спадщини за фактом проживання. В той же час, відповідачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці, не бажають оформляти спадщину після смерті батька, про що вони надали відповідні письмові заяви на адресу суду про відмову від спадщини. Суд допускає, що виходячи з тексту цих заяв вони дійсно не бажають оформляти спадщину, не заперечують проти оформлення спадщини за своєю сестрою [PERSON] і відмовлялася від неї на її користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї. Але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує її права на належне користування та володіння спадковою власністю. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок та земельна ділянка належали первісно [PERSON] і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину, а інші спадкоємці - відмовилися від спадщини на її користь. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved