overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 09 квітня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Погорільської сільської ради Теплицького району, актовий запис за №01. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що сімейне життя не склалось, оскільки чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, вони мають різні погляди на життя, з 2002 року проживають окремо і поновлювати подружні стосунки вона не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що їх сімю зберегти неможливо, так як з жовтня 2000 року вони проживають окремо. За таких обставин вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, просить шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] позов визнав, поновлювати сімейні стосунки не бажає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 1993 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Погорільської сільської ради Теплицького району, актовий запис за № 01. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Погорільської сільської ради за №85 від 25 вересня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вказує, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що сімейне життя не склалось через поведінку відповідача, відповідач проти позову не заперечує, сторони проживають окремо з жовтня 2000 року, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 20 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис №15. В шлюбі не мають неповнолітніх дітей. Вказала, що сімейне життя не склалось через різне ставлення до проблем сімї, через що виникали сварки та непорозуміння. Фактично шлюбні відносини не підтримують з вересня 2014 року, а спільно не проживають біля пяти місяців. Вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження сімї неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла зава, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2011 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис за № 15. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, сторони подружні стосунки не підтримують з вересня 2014 року, проживають окремо, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.01.1996 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], яка фактично проживає з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в вересні 2015 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сімї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сімї, примирення вважає не можливим. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON], просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд позовної заяви в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність позовні вимоги визнає проти їх задоволення не заперечує. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 12.01.1996 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є другим. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], яка фактично проживає з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в вересні 2015 року по причині різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дітей, що в свою чергу призвело до розпаду сімї. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами встановити [PERSON] прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання в розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісячно в звязку із непрацездатністю, що повязана із перебуванням у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований посиланням на положення ст.181 СК України В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених в заяві. Відповідач позов визнав частково. Визначений позивачем розмір аліментів вважає таким, що не відповідає обєктивним потребам позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, встановив наступне: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після припинення батьками подружніх стосунків проживає з матірю. Позивач на разі не працює, пере буває у відпустці по догляду за дітьми. Відповідно до положень ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що відповідач ухиляється від надання будь-якої допомоги їй, хоча має таку можливість з огляду на розмір отримуваної ним заробітної плати. Розмір аліментів на особисте утримання позивач просить визначити в сумі, яка могла би покрити її елементарні побутові потреби. Вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON] вимог, суд, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, з врахуванням положень ст.88 СК України та позиції відповідача по справі, приймає до уваги найбільш вагомі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, зокрема матеріальне становище відповідача з огляду на розмір отримуваної ним заробітної плати та обєктивно доведену позивачем необхідність одержання допомоги саме в розмірі ? частки доходу відповідача. Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, з врахуванням підтвердженої позивачем власної позиції щодо ініціювання питання про стягнення аліментів на дитину, з врахуванням потреб самого відповідача, як працюючої людини, вважає, що розмір аліментів на дружину має становити 1/6 частку від доходу відповідача, що цілком відповідатиме інтересам обох сторін і буде абсолютно достатнім /з огляду на фактичний розмір аліментів/ для задоволення розумних потреб позивача. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомо-гу не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК Укра-їни суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів, в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: показами позивача; свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не на-дає матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому у відпові-дності до ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь останньої на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Визначаючи цей розмір суд враховує стан здоров'я та матеріальне стано-вище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина Дмитра, [INFO], в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутнос-ті та позовні вимоги визнає. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відпов-дачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою № 4 по вул. Добровольського, 35 в м. Комсомольську Полтавської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2006 року за договором купівлі-продажу набула право власності на спірну квартиру. У спірному житлі в якості члена сімії був зареєстрованим відповідач, який на разі у спірній квартирі не проживає, зберігаючи за собою формальну реєстрацію, чим перешкоджає їй користуватися власністю та зобовязує нести додаткові витрати по утриманню належного їй нерухомого майна До суду позивач не зявилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні заявлених вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Відповідач до суду не зявився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності згідно із договором купівлі-продажу (а.с. 5). Відповідач значиться зареєстрованим в спірному житловому приміщенні, що підтверджується довідкою, виданою КЖРЕП № 4 (а.с. 3). Згідно із актом від 01.10.2015 р. [PERSON] не проживає в [INFO] з 2006 року. (а.с. 4) згадана обставина свого спростування в судовому засіданні не знайшла. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Факт тривалого не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні та невиконання ним обовязків по оплаті та утриманню житла знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а його формальна реєстрація у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні нею права користування власністю та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 1981 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України -розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом та послалась на те, що від даного шлюбу з [PERSON] у них є спільна дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання доньки, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином сповіщена про день та час судового розгляду, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і також належним чином сповіщений про день та час судового розгляду, надав також до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про народження, виданого 01.02.2008 року виконавчим комітетом Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації народжень 01.02.2008 року складено відповідний актовий запис № 5 (а.с.4); - згідно довідки №1301 від 19.10.2015 року,виданої Нововасилівською селищною радою( а.с.5) видно, що [PERSON],[INFO] дійсно проживає разом зі своєю матірю, [PERSON] Позивачка та відповідач з березня 2011 року однією сімєю не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно обов'язок по утриманню доньки не виконує. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до дня його повноліття, таким чином задовольнивши позов. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом та послалась на те, що від даного шлюбу з [PERSON] у них є спільна дитина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином сповіщена про день та час судового розгляду, надала до Приазовського районного суду Запорізької області заяву про розгляд справи у її відсутність,не заперечує проти розгляду заочно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином сповіщений про день та час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про народження, виданого повторно 25.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що 02.11.2010 року складено відповідний актовий запис № 1337 (а.с.8), але добровільно обов'язок по його утриманню не виконує, дитина проживає з позивачкою [PERSON], яка є матір'ю, та знаходиться на її утриманні Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до дня його повноліття, таким чином задовольнивши позов. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в обґрунтування якого вказала, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина. В даний час із відповідачем проживають окремо, відповідач добровільно допомоги в утриманні дитини не надає. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БВ № 208292. Неповнолітня дитина проживає разом із матірю. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, а тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем, має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, має задовільний стан здоровя, інші особи на його утриманні не перебувають. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову, а тому згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved