Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказувала, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2015 року [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до 6 років позбавлення волі. Зазначала, що дії засудженого полягали в тому, що 26.07.2015 року він відкрито викрав у неї золотий ланцюжок вагою 9,18 г. вартістю 10 098 грн. Посилаючись на те, що цивільний позов в ході досудового провадження та судового розгляду нею не заявлявся, однак вказаним злочином їй була завдана матеріальна шкода, позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь 10 098 грн. матеріальної шкоди та 2 000 грн. моральної шкоди. В заяві від 18.01.2016 позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь 10 098 грн. матеріальної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся через начальника Білоцерківської виправної колонії № 35, що підтверджується надісланою на адресу суду розпискою від 30.03.2016 року про отримання [PERSON] копії позовної заяви та повістки, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 6 років. Як встановлено вироком суду, [PERSON] 26.07.2015 року, близько 18 години, знаходячись неподалік будинку 5 по вул. Вокзальна у м. Біла Церква Київської області, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом ривка, із шиї потерпілої [PERSON] відкрито викрав золотий ланцюжок вагою 9,18 г. вартістю 10 098 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України закріплено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Будь-яких доказів або заперечень на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення даного позову. В силу вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову, отже відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 551,20 грн., тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved