Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

В грудні 2016 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони є власниками земельних паїв, які розташовані на території Росоловецької сільської ради Красилівського району Хмельницкої області поза межами населених пунктів. Їй, [PERSON] належить на праві власності три земельні паї : - згідно Державного акту серія ЯЕ №044261 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 2,0114 га. кадастровий номер 6822788200030020007; згідно Державного акту серія ЯЕ №044262 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 0,58370 га. кадастровий номер 6822788200030010011; згідно Державного акту серія ЯЕ №044267 виданого Красилівскою РДА 19.05.2008 року площею 1,4640 га. кадастровий номер 6822788200030020040. Йому, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка (пай) згідно Державного акта серія ЯЕ №044263 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 2,0098 га, кадастровий номер 6822788200030010009. Їй, [PERSON] на праві власності належить земельний пай згідно Державного акту серія ЯЕ №044364 виданого Красилівською РДА 24.05.2006 року площею 2,0097 га кадастровий номер 6822788200030020013. Їх земельними ділянками безпідставно користується відповідач, який зазначив,що договори оренди їх земельних ділянок укладено на 6 років, тому землі будуть використовуватися до 2020 року. Однак з наданих їм копій договорів оренди вбачається, що договори оренди ними не підписувались, договір оренди між [PERSON] і СВК «Шевченко» трьох земельних ділянок оформлено одним договором, окрім того вказані договори не зареєстровані належним чином згідно вимог діючого законодавства. З вище наведених підстав просять визнати договір оренди земельної ділянки оформлений 24.07.2014 року невідомою особою від імені [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 4.0591 га. та СВК «Шевченко» недійсним. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки оформлений 24.07.2014 року від імені [PERSON] іншою особою з СВК «Шевченко» на земельну ділянку площу 2.0098 га. Визнати договір оренди земельної ділянки оформлений 24.07.2014 року від імені [PERSON] іншою особою з СВК «Шевченко» на земельну ділянку площею 2,0097 га недійсним. У судове засідання представник позивачів подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному об»ємі. Представник відповідача СВК «Шевченко» в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, оскільки позивачі за період оренди землі отримували орендну плату, по що подав відповідні відомості. Представник третьої особи: відділу Держгеокадастру в Красилівському районі Хмельницької області в судове засідання не з»явився, надав письмові пояснення. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельні паї згідно Державного акту серія ЯЕ №044261 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 2.0114 га. кадастровий номер 6822788200030020007; згідно Державного акту серія ЯЕ №044262 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 0.58370 га. кадастровий номер 6822788200030010011; згідно Державного акту серія ЯЕ №044267 виданого Красилівскою РДА 19.05.2008 року площею 1.4640 га. кадастровий номер 6822788200030020040. [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка(пай) згідно Державного акта серія ЯЕ №044263 виданого Красилівською РДА 19.05.2008 року площею 2.0098 га, кадастровий номер 6822788200030010009. [PERSON] на праві власності належить земельний пай згідно Державного акту серія ЯЕ №044364 виданого Красилівською РДА 24.05.2006 року площею 2,0097 га., кадастровий номер 6822788200030020013. Зазначені земельні ділянки знаходяться в користуванні згідно договорів оренди від 24.07.2014 року у відповідача СВК « Шевченка». Вказані договора оренди належних їм земельних ділянок позивачі просять визнати недійсними. Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Як передбачено ст.ст. 14, 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається в письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Із визначення ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Позивачі стверджують, що вони не підписували договори оренди належних їм земельних ділянок від 24.07.2014 року укладених з СВК «Шевченко», підписи в договорах їм не належать, що підтверджено також висновком судово-почеркознавчої експертизи від 07.02.2018 року №6126-6128/17-26. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч.1,2,5 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Оскільки підписи в оспорюваних договорах оренди не належать позивачам, відповідно волевиявлення позивачів, як учасника правочину не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п»ятою та шостою ст.203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,встановлених законом , такий правочин може бути визнаний недійсним ( оспорюваний правочин). Представник відповідача посилається на те, що позивачі отримували орендну плату за період оренди землі, тому фактично визнали договори оренди, проте відповідно до ст.216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення , зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконанні робіт, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже за використання земель позивачів підлягає відшкодуванню вартість такого використання, а тому отримання позивачами коштів від відповідача є правомірною і не може свідчити про дійсність оспорюваних договорів оренди. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved