Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Родина [PERSON] перебувала на обліку в службі у справах дітей Олександрійської міської ради з 2016 року як родина, яка потрапила в складні життєві обставини. Рішенням суду від 11 грудня 2019 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження [PERSON] , [INFO] , відповідач продовжувала вести аморальний спосіб життя, залишала дитину на сусідів, зникала на тривалий час. Після чергового виклику сусідів, працівників поліції [PERSON] , [INFO] , було доставлено до дитячої лікарні у зв`язку з відсутністю матері. На час обстеження дитини у лікарні мати до неї не з`являлася, не приходила до служби у справах дітей, щоб з`ясувати долю дитини. Дитячою лікарнею міста Олександрії 27.07.2020 року складено акт про покинуту дитину. У зв`язку із зазначеним рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 20.08.2020 року за №415, малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 20.08.2020 року за №416 дитина влаштована до БФ «Джерело життя». За час перебування дитини в БФ «Джерело життя» відповідач жодного разу не відвідувала дитину, не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач має чотирьох дітей. Старша її дочка проживає з біологічним батьком та бабою, де створені їй належні умови для проживання та розвитку. Відносно двох середніх дітей відповідач позбавлена батьківських прав, оскільки діти мали неналежні умови проживання та розвитку, а мати не піклувалася про них. Ці діти також були вилучені і перебували у Благодійній організації «Благодійний фонд «Центр соціальної допомоги та реабілітації «Джерело життя», а на даний час вже усиновлені громадянами України. Коли народилася [PERSON] , відповідач проживала зі своїм співмешканцем в Олександрійському районі, а потім переїхала до міста [PERSON] . Оскільки відповідач не дбала про малолітню дочку, то службою у справах дітей було прийнято рішення про вилучення дитини та направлення на лікування до дитячої лікарні. З лікарні дитину було переведено до Благодійної організації «Благодійний фонд «Центр соціальної допомоги та реабілітації «Джерело життя». На даний час дитина влаштована до дитячого садочку, має належні умови проживання. Під час вилучення дитини, бабусю дитини, яка є матір`ю відповідача, повідомляли про необхідність [PERSON] звернутися до служби у справах дітей, але остання ні до лікарні, ні до служби у справах дітей, ні в подальшому до Благодійної організації «Благодійний фонд «Центр соціальної допомоги та реабілітації «Джерело життя» так і не зверталася. Жодного разу відповідач не провідала дитину, не поцікавилася її життям, здоров`ям та розвитком, що дало підстави для висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в центрі перебувало троє дітей відповідача, але вона з`явилася до центру лише один раз перед пологами третьої дитини для отримання довідки про двох середніх дітей. Життям здоров`ям і розвитком дітей вона не цікавилася. Заслухавши вступне слово представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки Олександрійського МРВ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.10.2020 року №2567-22-22-30, відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 27 липня 2020 року складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я відносно покинутої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішеннями Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 20.08.2020 року за №415 та №416 малолітній дитині [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акта про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 27.07.2020 року та влаштовано до Благодійної організації «Благодійний фонд «Центр соціальної допомоги та реабілітації «Джерело життя» для дітей, які залишились без батьківської опіки». З листів закладів охорони здоров`я вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає в БФ «Джерело життя» з 20.08.2020 року. Останній раз дитина була оглянута медичним працівником у віці 4 місяці, з того часу і до серпня 2020 року, тобто до моменту поміщення до БФ «Джерело життя», дитина під наглядом в лікувальних закладах не перебувала, мати з дитиною за медичною допомогою не зверталася, декларацію з педіатром чи сімейним лікарем для медичного обслуговування дитини не підписувала. Згідно з інформацією наданою Олександрійським відділом поліції ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] , [INFO] , веде аморальний спосіб життя, малолітні діти перебувають без нагляду, залишає [PERSON] , [INFO] , на сусідів або на не тверезих друзів, зникає на тривалий час, притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2019 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листів БФ «Джерело життя» за час перебування [PERSON] , [INFO] , з 20 серпня 2020 року до 21 квітня 2021 року відповідач жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилася її життям та здоров`ям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. З листів Закладу дошкільної освіти №8 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №8 з 03 вересня 2020 року. До закладу дитину приводять та забирають працівники БФ «Джерело життя». За час відвідування дичиною садочку мати в закладі жодного разу не з`являлася, здоров`ям та життям дитини не цікавилася. Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як опіки та піклування, враховуючи ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дочки. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наданих суду доказів та пояснень учасників справи вбачається, що відповідач повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не відвідує її, не турбується про фізичний і духовний розвиток доньки. Зазначене свідчить про байдужість відповідача до власної дитини та нехтування своїми батьківськими обов`язками. Отже суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дитини та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, фактично самоусунувшись від їх виконання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її доньки, що сприятиме захисту інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене та визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає в БФ ««Джерело життя» та перебуває повному утриманні фонду, а тому приходить до висновку, що з відповідач на користь БФ ««Джерело життя» необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 15 грудня 2020 року, отже аліменти стягуватимуться з 15 грудня 2020 року. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача в загальному розмірі 1 681,60 грн. (840,80 грн. - судовий збір за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав та 840,80 грн. - судовий збір за майнову вимогу про стягнення аліментів). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 166, 170, 181 - 183, 191 СК України та

Outcome: approved