Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на дві земельні ділянки, розташовані в с. Дмитрівка м. Горішні Плавні по вул. Спортивній (Піонерській), 12,14, що залишилась після смерті її батька [PERSON], померлого 11.12.2012 року. Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст. ст.392,1261,1268 ЦК України. До суду позивач не зявилась, направивши відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні вимог наполягає з підстав, наведених в позові Відповідач до суду не зявився, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне: 11 грудня 2012 року помер [PERSON] (а.с.7), який доводився позивачу батьком (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, за життя 20 травня 2008 року та 28 липня 2011 року відповідно (а.с. 9,10,11) [PERSON] набув у власність дві земельні ділянки, розташовані в с. Дмитрівка м. Горішні Плавні по вул. Спортивній (Піонерській), 12,14 із проведенням наступної реєстрації права власності та занесенням відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с12). Як вбачається із змісту позовної заяви, після смерті спадкодавця позивач в установлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса АР Крим / проведення реєстраціі спадкової справи в Спадковому реєстрі було здійснене 16.05.2013 року /а.с13/, діяльність якого було припинена наказом МЮ України № 1087/5 від 07.07.2014 року в звязку із тимчасовою окупацією території АР Крим. На даний час питання отримання свідоцтва про право на спадщину для позивача залишається невирішеним через відмову нотаріуса на території України провести згадану нотаріальну дію відмова обґрунтована посиланням на п.2.4 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - за наявності підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом України та неможливістю її витребування для подальшого провадження. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного: Згідно із розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» /далі по тексту: лист ВССУ № 24-753/0/4-13/ визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. ВССУ зазначає, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Отже, за наявності належних доказів щодо прийняття спадкоємцем спадщини в установлені законом строки та неможливості отримання свідоцтва про прийняття спадщини у встановленому Законом поряду,

Outcome: approved