Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 2004 року, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 3-04-250590. Крім неї в квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано в 2008 році. З березня 2015 року відповідач забрав свої речі з квартири, проживає окремо, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Письмових заперечень проти позову не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 2004 року, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 3-04-250590 (а.с. 8). Відповідач [PERSON] з 12 жовтня 2004 року зареєстрований за вказаною адресою, проте з березня 2015 року там не проживає. Зазначене підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Свідки також пояснили, що відповідач за власною волею не проживає в [INFO]. Позивач будь-яких перешкод йому у проживанні та користуванні житлом не чинила. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в [INFO] з березня 2015 року. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, який втратив право користування квартирою № 544 в буд. № 39 по пр-ту Героїв Сталінграда в м. Харкові підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved