Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона є власником будинку [ADDRESS], в якому зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], з яким вони розірвати шлюб у 2010 році. Відповідач не проживає в зазначеному будинку з 2009 року, коли він самостійно, без жодного тиску з боку позивачки, вирішив жити окремо, та подав до суду позов про розірвання шлюбу. З того часу і до сьогодні позивачка не чинила йому жодних перешкод в користуванні будинком, і навіть спочатку вмовляла його повернутися мешкати до будинку, але він відмовився. Наданий час його місцезнаходження не відоме. Таким чином, [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS], вже понад п'ять років без поважних причин, і весь цей час не виконує обов'язків по утриманню вказаного будинку, не бере участь у витратах по його утриманню, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в будинку не має і взагалі він не цікавиться вказаним будинком. Крім того, на даний час, позивачка має намір переїхати мешкати в інше місце, в зв'язку з чим, збирається продавати будинок. Наявність в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстрованого в ньому відповідача, значно ускладнює продаж цього будинку, та відповідно, обмежує та перешкоджає їй, як власнику, у вільному розпорядженню своїм майном. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2011 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2011 року (а.с.4-6). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за позивачкою в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за реєстраційним № 483818412101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.10.2014 року за № 28488747 (а.с.7). В належному позивачці будинку [ADDRESS] з 13.03.1998 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою Голови квартального комітету № 10 Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 01.12.2014 року (а.с.9) та відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.01.2015 року за вих. № 7/2 (а.с.12). Проте, [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 01.12.2014 року, складеним в складі сусідів за місцем реєстрації позивачки та відповідача, який затверджений Головою Квартального комітету № 10 Красногвардійського району м. Дніпропетровська, згідно з яким (актом) відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2009 року (а.с.10). Крім того, вищевказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є знайомою позивачки та відповідача, і яка вказала, що відповідач в спірному домоволодінні не проживає приблизно чотири роки, його особисті речі в будинку відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач не проживає в спірному будинку більше п'яти років, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved