Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

В жовтні 2020 року представник позивача адвокат Дьячук Н.В. звернулась до суду з позовною заявою до Томашівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області про визнання права власності в порядку ст. 392 ЦК України, мотивуючи вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] у 1988 році укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , який посвідчено секретарем виконавчого комітету Пришивальницької сільської ради. При зверненні 16.07.2020 позивачки до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про проведення державної реєстрації права власності на будинок їй 17.07.2020 було відмовлено в зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу не містить дати складання та посвідчено секретарем виконавчого комітету Пришивальницької сільської ради, який не має на це повноважень. Таким чином, позивач набула у власність житловий будинок [ADDRESS] на законних правових підставах, але враховуючи помилки в договорі, але враховуючи помилки в договорі, її право власності не визнається іншими особами. У зв`язку з вище викладеним позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 22 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, представник позивача адвокат Дьячук Н.В. подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Томашівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без їх участі за наявними у справі документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що в 1988 році між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] набула у власність житловий будинок [ADDRESS] . Даний Договір купівлі-продажу посвідчено секретарем виконавчого комітету Пришивальницької сільської ради та зареєстровано в реєстрі №16 (а.с.10). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (діючого на час виникнення права власності) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно вимог статті 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських\~Рад народних депутатів\~вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.). При зверненні позивачки до державного реєстратора з питання реєстрації права власності на житловий будинок, Рішенням №53181420 державного реєстратора прав на нерухоме майно Семенчука С.Ф. від 17 липня 2020 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок, що розташований: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що наданий нею Договір купівлі-продажу будинку без дати його складання, та посвідчений секретарем виконавчого комітету Пришивальницької сільської ради, який не має на це повноважень (а.с.12). Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до довідки №679 від 10.07.2020 Фастівського БТІ КП Фастівської міської ради встановлено, що згідно архівних даних станом на 01.01.2013, житловий будинок [ADDRESS] (бувший хутір Вишня) Пришивальницької сільської ради Фастівського району зареєстровано на ім`я [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності виданого Пришивальницькою сільською радою 10.03.1988, згідно Рішення виконкому Фастівської районної ради №108 від 21.07.1987 (а.с.11,15). Відповідно до ст. ст. 321, 328, 380 ЦК України право власності на житловий будинок набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою №03/162 від 29.09.2020 виданою Пришивальницьким старостинським округом №3 Томашівською сільською радою ОТГ, підтверджено, що згідно записів по-господарського обліку, Пришивальницького округу №3 Томашівської сільської ради ОТГ Фастівського району Київської області, книги №4, особового рахунку [NUMBER] за 1986-1990 роки, будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , дійсно з 1988 року зареєстровано за [PERSON] , яка по даний час є власником даного будинку (а.с.13). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Суд, вважає доведеним, що позивач набула у власність житловий будинок [ADDRESS] на законних правових підставах (на підставі Договору купівлі-продажу будинку ще в 1988 році), але враховуючи помилки в договорі, її право не визнається іншими особами, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку ст..392 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved