Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В грудні 2014 року Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього в порядку регресу 9219,77 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим що 16 березня 2013 року між страховим товариством та [PERSON] було укладено Поліс обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами якого застраховано цивільно- правову відповідальність останнього, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки ПАЗ3205, д.н.з. [NUMBER]. 12 травня 2013 року в м. Новгород - Сіверському сталася дорожньо - транспортна пригода, згідно постанови Новгород - Сіверського районного суду від 25.06.2013 року винним у даній ДТП та правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 2 ст.130 КУпАП був водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп»яніння, і з вини якого були заподіяні матеріальні збитки власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], що підтверджується довідкою ДАІ та Довідкою №9201281 про дорожньо - транспортну пригоду. Оскільки цивільно - правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» за договором від 03.07.2012 року і йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 9219,77 грн., 22 липня 2013 року позивач отримав від зазначеної страхової компанії заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу). У зв»язку з наведеним, відповідно до платіжного доручення від 05.09.2013 року позивач сплатив на користь ПАТ «СК»Уніка» згідно полісу страхування АС/0779447 9219 грн.77 коп. Посилаючись на зазначені обставини та положення ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України що після виплати страхового відшкодування, відбулася зміна осіб у зобов»язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи, і що відповідно до п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, позивач просив задовольнити його вимоги. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено. В апеляційній скарзі Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що оскільки ДТП сталось з вини водія [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, то саме він повинен нести відповідальність за завдані збитки в порядку регресу, а не страхувальник, який є власником транспортного засобу. Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» ст. 993 ЦК України до страховика який виплатив страхове відшкодування, за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На думку апелянта, доводи відповідача про те, що водій [PERSON] керував забезпеченим транспортним засобом, який належить відповідачу, самовільно, без його дозволу та не у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків є безпідставними, оскільки водій [PERSON] на момент ДТП перебував за кермом вищезазначеного автомобіля на законних підставах, оскільки перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується трудовим договором з працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 06.03.2013 року та постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.06.2013 року, згідно якої водія [PERSON] притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а не за ст. 126 КУпАП «Керування транспортними засобами особами, які не мають права керування або водіями, які не мають при собі чи не пред'явили для перевірки відповідних документів». Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він звертався в правоохоронні органи із заявою про незаконне заволодіння його автомобілем ПАЗ 3205, державний реєстраційний номер [NUMBER], або застосування до водія [PERSON] дисциплінарного стягнення у зв'язку з порушенням трудової дисципліни в момент скоєння ним ДТП. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що в момент ДТП транспортним засобом ПАЗ-3205, д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], керував не страхувальник, а водій [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим саме він і повинен нести відповідальність за завдані збитки в порядку регресу, а не власник транспортного засобу, крім того, позивач на підтвердження добровільного страхування [PERSON] автомобіля, який зазнав пошкоджень при ДТП, надав копію договору добровільного комплексного страхування на транспорті, якість якої унеможливлює встановлення належності даного доказу, а як наслідок, і правомірність виплати ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 9 719,77 грн., а тому в позові необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства. По справі встановлено, що 12 травня 2013 року о 19 год. 05 хв. сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під його керуванням, та ПАЗ-3205, д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням його працівника [PERSON] ДТП відбулося внаслідок порушення [PERSON], Правил дорожнього руху України, зокрема він при об'їзді перешкоди по вул. Леніна в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого дані транспортні засоби зазнали механічні ушкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб (а.с.6). Внаслідок ДТП автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ м. Чернігова (а.с.7, 8). Розмір завданого [PERSON] матеріального збитку в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18.05.2013 року № 211 складає 12126,77 грн. (а.с.21-40). Згідно Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0779447, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та [PERSON], була застрахована відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ПАЗ 3205, державний номерний знак [NUMBER], будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Згідно полісу передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000 грн., при чому розмір франшизи становить 500 грн. (а.с.5). ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», в якій був застрахований автомобіль Mitsubishi Outlander (поліс АВ 07990543), виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9719,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 019126 від 01 червня 2013 року (а.с.41). У свою чергу, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 9219,77 грн. на підставі страхового акта № АС 13 GL-2730 від 31 липня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6312 від 05 вересня 2013 року (а.с.43-а). Відповідно до умов статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов»язковим видом страхування в Україні і здійснюється на випадок, коли особа, яка застрахувала свою цивільно - правову відповідальність є винною у настанні дорожньо - транспортної пригоди (ДТП). Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Таким чином страховик, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» на підставі ЦК та Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Договору №02509/4002/003512 від 03.07.2012 року укладеного з [PERSON] у зв»язку з настанням страхового випадку (ДТП) виплатила потерпілому [PERSON] страхове відшкодування 9719,77 грн. (ас.10-41), замість позивача, із яким [PERSON], застрахував свою цивільно - правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. І в даному випадку, посилання суду першої інстанції щодо сумніву в правомірності виплати [PERSON] зазначеною страховою компанією страхового відшкодування, не відповідає змісту відносин у сфері страхування спрямованих на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної майну. У зв»язку з наведеним та принципів невідворотності відповідальності та повноти відшкодування шкоди, до страховика ТОВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в межах виплаченої ним суми страхового відшкодування перейшло право вимоги (цесія) до особи відповідальної за збитки, відбулася заміна сторони у зобов»язанні - страховик замінює страхувальника в його вимозі до особи винної у заподіянні шкоди. При цьому колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що відповідальність за завдані внаслідок ДТП збитки повинен нести водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON], а не власник транспортного засобу [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. Як вбачається з трудового договору укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 06.03.2013 року, [PERSON] працював у [PERSON] водієм автотранспортних засобів (а.с.55). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частина третя і четверта статті 1187 ЦК). Наявні в матеріалах справи докази свідчать що [PERSON] управляв транспортним засобом ПАЗ-3205, д.н.з. [NUMBER], в момент ДТП в силу виконання своїх обов»язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки [PERSON] і відсутні докази що третя особа скористався ним без дозволу в особистих цілях, неправомірно заволодівши забезпеченим транспортним засобом. Таким чином, особою відповідальною за завдані у цьому випадку збитки позивачу у розмірі 9219,77 грн., є саме [PERSON] Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі і судовий. Згідно з положеннями ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи зазначене, що ТОВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» після виплати потерпілій особі страхового відшкодування отримало право вимоги потерпілої особи, товариство обґрунтовано притягнуло по справі відповідачем [PERSON], який порушив їх права і повинен відповідати за позовом. Зважаючи на вищевикладене, правової суті спору, що суд на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін, не застосував закон який підлягав застосуванню, рішення суду як незаконне підлягає скасуванню. Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, позовні вимоги слід задовольнити, та стягнути з [PERSON], на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 9219 (дев'ять тисяч двісті дев'ятнадцять) гривень 77 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» належить стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений при зверненні до суду першої інстанції, та 121 грн. 80 коп. - до апеляційної інстанції, а всього - 365 грн. 40 коп.

Outcome: approved