Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). 02 червня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с.5) Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 грудня 2009 року у справі № 2-8862/2009 з [PERSON] користь [PERSON] , стягнені аліменти на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.11.2009 року та до його повноліття, тобто до [INFO] . (а.с.8). Дитина мешкає разом з позивачкою [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. (а.с.7). [PERSON] навчається у 7-А класі Краматорської ЗОШ І-ІІІ ст.№ 5. Мати приділяє увагу в вихованні сина, регулярно відвідує батьківські збори, приймає активну участь у підготовці класних заходів. Батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах) тощо, що підтверджується Довідкою від 30.05.2019 року № 47. (а.с.6) В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що останній раз він спілкувався з батьком два року по тому, наразі він з батьком не спілкується, не сумує за ним, родинного зв`язку до нього не відчуває. Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 26.09.2019 року № 01-49/5374, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з метою захисту його прав та охоронюваних законом інтересів, орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання свого малолітнього сина [PERSON] , не спілкувався з дитиною в необхідному обсязі, не створював умов для його усестороннього розвитку, не проявляв та не проявляє інтересу до його життя, потреб, здоров`я, не надавав йому матеріальної допомоги та у подальшому не бажає виконувати батьківських обов`язків відносно сина. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітнього сина, не створює умов для отримання ним освіти. Дійсно, така поведінка відповідача не відповідає вимогам Закону. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved