overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2018 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя дітей не має. Сімейне життя між ними не склалось через втрату емоційного зв`язку. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 02.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибула, однак подала до суду заяву відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2018 (на 5 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2015 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, принципи та цілі. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 07.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29.10.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Позивач вказала, що подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам так як вона вагітна і бажає зареєструвати шлюб з батьком її майбутньої дитини Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.01.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2009 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 23.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.11.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із нею, відповідач добровільно надаватиме допомогу на їх утримання. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Прізвище змінювати не бажає. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 5 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.07.2014 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось через відсутність поваги один до одного та різними поглядами на життя. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 02.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги, вказала, щр після розірвання шлюбу син буде прожвати з нею, спору про розподіл майна немає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд розірвати шлюб, не заперечував проти визначення місця проживання спільної дитини з позивачем, вказав, що буде надавати матеріальну допомогу на утримання сина близько 5000 грн в місяць; спору про розподіл майна немає. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.07.2014 мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2015 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність спільних інтересів та різними поглядами на життя. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 21.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибула, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не прибув, однак також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2015, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (на 3 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В вересні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2016 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 02.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28.10.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 10 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що 04.05.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , батьківство визнано ним та у свідоцтві про народження записаний як батько дитини, який проживає разом із відповідачкою і перебуває на спільному утриманні. Підставою для розірвання шлюбу є обставини відсутності спільних інтересів з дружиною, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. З відповідачкою спільного господарства не ведуть та спільно не проживають. Вважає, що їх з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Заходів щодо примирення позивач просить не вживати та розірвати шлюб. Від стягнення судових витрат відмовляється. В судове засідання позивач не з`явився, разом із позовом подав прохання про розгляд справи по суті здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якому вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, розгляд справи по суті просить здійснювати за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.05.2012 року виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис №9. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження батьком записаний [PERSON] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають, примирення вважають неможливим. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 вересня 2011 року уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 416. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2019 року у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю, постійними сварками. Вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя в якості подружжя неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, у встановлений строк відзив не подала. \~ \~ \~ \~Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 416 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини\~між сторонами\~припинені з\~лютого 2019\~року внаслідок постійних сварок, різних поглядів на сімейні відносини. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами суд вважає недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача (а.с.5). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved