Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації, третя особа управління Держеокадастру у Старокостянтинівському районі про визнання права на земельну частку (пай), як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, у землі, яка перебувала на праві колективної власності у колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1992 року працював в колгоспі колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району. 28 грудня 1955 року для колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» на підставі рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району було видано Державний акт на право колективної власності на землю (серія ХМ № 030). В колективну власність було передано 2133,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зборами уповноважених колгоспників сільськогосподарського підприємства «Прогрес», він був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, під номером «41», незважаючи на це, він не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача при цьому підтримав обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просив задовольнити позов. Представник відповідача Старокостянтинівської районної державної адміністрації, просив розглянути справу без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 25 жовтня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Великочернятинську сільську раду Старокостянтинівського району. Представник третьої особи Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району в судовому засіданні підтримала обставини, заявлені позивачем на обґрунтування позовних вимог та не заперечила проти їх задоволення. Третя особа представник управління Держгеокадастру в Старокостянтинівському районі подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи - Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що згідно записів про членство в колгоспі в трудовій книжці колгоспника позивач 15 березня 1992 року був прийнятий в члени підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району (рішенням правління протокол № 3 від 15 березня 1992 року). 21 лютого 1996 року він вибув з членів підприємства за власним бажанням (рішенням правління протокол № 2 від 21 лютого 1996 року). 28 грудня 1995 року Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 030 колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Старокостянтинівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 24 травня 1995 року. У додатку до даного Державного акта на право колективної власності на землю в список громадян членів колгоспу сільськогосподарського підприємства був включений позивач. За змістом архівної довідки Старокостянтинівського районного трудового архіву № 4-01-14 від 19 січня 2017 року позивач працював в колгоспі «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району в 1992 1995 роках. За інформацією Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району за № 346 від 07 грудня 2016 року на території сільської ради є землі невитребуваних паїв, які можуть бути надані для громадян, які працювали в колгоспі, у власність. Колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Старокостянтинівського району 28 грудня 1995 року Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 030 про передачу у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського господарства 2133,3 га землі. В ч. 1\~ст. 1 Закону\~\~ України «Про порядок\~\~ виділення\~\~ в натурі (на місцевості) земельних ділянок\~\~ власникам\~\~ земельних часток (паїв)»,\~\~зазначено, що право на земельну\~\~ частку (пай) мають колишні члени\~\~колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів,\~\~\~\~\~\~сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які\~\~отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3\~ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу,\~\~ товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це правооспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час видачі Державного акту на землю та на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року позивач був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, незважаючи на те, що був включений до списку осіб, яким у колективну власність передавалася земельна ділянка, він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), внаслідок чого права позивача були порушені, а тому підлягають захисту. За таких обставин, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай), як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, у землі, яка перебувала на праві колективної власності у колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Outcome: approved