Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу за їхньої відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] , діючий від його імені та в його інтересах, на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про народження позивача та відповідачів; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.1977р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 19.11.2018р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 23.10.2018р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 23.01.1975р. №17 про визнання права приватної власності на житловий будинок за [PERSON] ; копія свідоцтва №246 від 17.02.1975р. про право приватної власності [PERSON] на житловий будинок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми [PERSON] та [PERSON] . За життя батькові сторін - [PERSON] на підставі свідоцтва №246 від 17.02.1975 р. на право приватної власності на житловий будинок належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ні дружина, ні сини (спадкоємці першої черги за законом) із заявою до нотаріальної контори не звернулися, проте [PERSON] прийняла спадщину на належний чоловікові будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , на випадок своєї смерті вона не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були сторони у справі - сини. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини до нотаріуса не зверталися, на момент смерті із матір`ю не мешкали, тобто спадщину не прийняли. Що стосується позивача [PERSON] то після смерті матері він у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Про це свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.10.2018р. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на вищевказану нерухомість, про що 15.11.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Неможливо оформити спадщину також із з причин того, що у необхідних для цього документах містяться різночитання у записах прізвища родини [PERSON] . Так, у свідоцтві про смерть [PERSON] та [PERSON] прізвища померлих записані як « [PERSON] », тоді як прізвища двох їхніх синів записані зовсім в іншій редакції: « [PERSON] », « [PERSON] ». Насправді, всі сторони у справі являються дітьми померлих, в їхніх свідоцтвах про народження їхніми батьками на російській мові записані саме нині померлі особи. Різночитання у прізвищах також містяться і у правовстановлюючому документі, який видавався на ім`я батька позивача у свідоцтві №246 від 17.02.1975 р. на право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] , де замість прізвища « [PERSON] » вказано прізвище « [PERSON] ». Допущені помилки у документах роблять неможливим встановлення родинних зв`язків між позивачем та його батьками, а також встановлення належності спадкової нерухомості її власнику. Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують та її не прийняли. Виходячи з вищенаведеного, оскільки неможливо вирішити спір у позасудовому порядку, позивач звернувся із позовом до суду, яким просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] та [PERSON] , як між сином та батьками, факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва №246 від 17.02.1975 р. на право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] його батькові [PERSON] , а також визнати за ним (позивачем) право власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про встановлення родинних відносин між фізичними особами та про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За визначенням\~ст. 28 ЦК України\~фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як виходить з матеріалів справи і наданих суду доказів, прізвища сторін у справі записані неоднаково, хоча вони являються рідними братами та мають спільних батьків, які однаково у всіх синах записані у їхніх свідоцтвах про народження. Свідоцтва про народження сторін у справі складені на російській мові. У подальшому, при оформлені паспорту позивача, його прізвище було переведено на українську мову не як « [PERSON] », а як « [PERSON] », тобто трапилася помилка при перекладі. Позивач стверджує, що він народився та завжди мешкав в родині своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] , вони виховували його, піклувалися про нього. Цього факту також не заперечують і відповідачі. Отже, позивач є сином, а [PERSON] та [PERSON] , які вже померли, - являються батьком та матір`ю [PERSON] . Що стосується встановлення факту належності правовстановлюючого документу, то суд зазначає, що його батько [PERSON] рахується власником житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] . З причин неоднозначного звучання його прізвища, [PERSON] був записаний у свідоцтві №246 від 17.02.1975 р. на право приватної власності на житловий будинок, як [PERSON] [PERSON] . Це також сталося через помилку посадових осіб, адже ім`я та прізвище батька позивача у всіх документах збігаються, самі сторони підтверджують той факт, що спірна (а тепер уже і спадкова) нерухомість належала батькові, цей будинок є родинним домом сторін у справи, вона змалечку всі в ньому мешкали та виховувались. \~ \~ \~ \~Таким чином, факт належності свідоцтва №246 від 17.02.1975 р. на право приватної власності на житловий будинок, оформленого на ім`я [PERSON] , саме [PERSON] , суд вважає встановленим. Щодо прийняття спадщини позивачем суд зазначає наступне. Оскільки на період виникнення спадкових правовідносин, які склалися після смерті [PERSON] (1997р.), діяли положення ЦК УРСР 1963р., то до відносин у той час повинні бути застосовані положення саме цього кодексу. Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, матір позивача прийняла її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Таким чином, їй ( [PERSON] ) став належати спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ст. 1269 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач після смерті матері є спадкоємцем першої черги за законом, відповідачі також. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, оскільки свого часу матір не оформила своє спадкове право після смерті [PERSON] , крім того, з причини допущення помилок у написанні прізвища даних осіб, виникли негативні наслідки, які впливають на реалізацію позивачем спадкового права, усунути які можливо тільки в судовому порядку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв`язку із відмовою нотаріуса з причини відсутності правовстановлюючих документів. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, була виражена у його діях по подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, крім того, позивач фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає правовстановлюючі документи на будинок, розпоряджається ним, використовує тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не відмовився від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved