Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 03.09.2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний борг №982-04/07 з подальшим внесенням змін та доповнень. В подальшому між ПАТ ««АК Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вказаного кредитного договору кредитор зобовязувався надати [PERSON] кредит у сумі 80000 дол. США. В свою чергу відповідач зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 80000 дол. США. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2014 року має прострочену заборгованість, а саме за кредитом 62984,36 дол. США, що за курсом НБУ на 30.09.2014 року складає 815596,12 грн., за відсотками 15368,32 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 199007,22 грн. Крім того, у звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідачу було нараховано пеню, розмір якої станом на 30.09.2014 року, розрахованої в межах річного строку позовної давності, становить 2922,01 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 37837,65 грн. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525,526, 549, 554, 623-625 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1052440,99 грн., з яких: 815596,12 грн. заборгованості за кредитом, 199007,22 грн. заборгованості за відсотками, 37837,65 грн. пені, а також сплачені позивачем судові витрати. В подальшому при розгляді справи позивач збільшив свої вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 20.05.2015 року, яка складається із 1338580,15 грн. заборгованості по кредиту, 441336,39 грн. заборгованості по процентах, 181392,26 грн. нарахованої пені. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов Банку, просив про його задоволення. Відповідач та його представник, заперечуючи проти позову, посилалися на те, що позичальник фактично був позбавлений можливості здійснювати платежі з вини самого нового кредитора, який своєчасно не повідомив його про укладений договір відступлення права вимоги і зміну кредитора у зобовязанні, а потім несвоєчасно, тільки безпосередньо перед зверненням до суду із позовом, повідомив позичальнику номер відкритого ним рахунку для здійснення платежів, чим штучно створив значну суму заборгованості, та безпідставно нарахував пеню за невиконання ним зобовязань. Крім того, Банк неправомірно в односторонньому порядку змінив розмір процентної ставки, передбаченої договором з 13% до 16%, не повідомивши позичальника про це. Посилаючись на ці обставини, вказували на те, що відповідач визнає суму заборгованості перед новим кредитором станом на травень 2015 року у розмірі 567749,50 грн., яка складається лише із заборгованості по сплаті кредиту та процентів за період з січня 2013 року по 20.05.2015 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 3 вересня 2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк», та [PERSON] був укладений договір про іпотечний борг № 982-04/07, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 80000,00 дол. США для придбання ним нерухомості строком до 1 вересня 2027 року зі сплатою за користування кредитом 13% річних, а останній зобов'язався погасити заборгованість в строки та розмірах, передбачених умовами вказаного кредитного договору. 29 січня 2008 року між цими ж сторонами по кредитному договору було укладено договір № 107-04/08 про внесення змін до договору про іпотечний борг № 982-04/07 від 3 вересня 2007 року щодо внесення змін до п. 3.3 кредитного договору. Крім того, 26 липня 2010 року між Банком та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 983-045/10 по договору про іпотечний борг № 982-04/07 від 3 вересня 2007 року. За умовами зазначеного договору про внесення змін було змінено графік погашення кредиту та зафіксовано залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 26 липня 2010 року в сумі 69000,11 доларів США. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір відступлення прав вимоги. Згідно п.2.1 цього договору, ПАТ «АК Промінвестбанк» передає (відступає), а ПАТ «Альфа Банк» приймає кредитний портфель та зобовязується сплатити за нього ПАТ «АК Промінвестбанк» грошову винагороду на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2 договору внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Згідно наданого позивачем до суду розрахунку станом на 20.05.2015 року загальна заборгованість відповідача згідно кредитного договору складає 94017,26 дол. США, що по курсу НБУ станом на 20.05.2015 року становить 1998109,34 грн., яка складається із 62984,36 дол. США заборгованості за кредитом, 20766,25 дол. США заборгованості по процентах, 8535,07 грн. пені. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не нестає, якщо зобов'язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України вбачається, що підставами для дострокового стягнення суми боргу за договором кредиту є порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості. Як свідчать матеріали справи та надані позивачем до суду розрахунки за кредитним договором, до 17.12.2012 року [PERSON] належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Починаючи з 17.12.2012 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором. В судовому засіданні відповідач та його представник посилалися на те, що первісний кредитор АК «Промінвестбанк» з грудня 2012 року не приймав платежі за кредитним договором, а новий кредитор ПАТ «Альфа-Банк» надав йому реквізити для погашення кредиту лише у листопаді 2014 року, майже одночасно подавши до нього позов до суду про стягнення заборгованості. Ці обставини, на які вказував відповідач та його представник в судовому засіданні, жодним чином не спростовані позивачем та підтверджуються наявними матеріалами справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року між АК «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого АК «ПІБ» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги по кредитному договору від 03.09.2007 року № 982-04/07. Проте, як слідує з наявної у справі письмової вимоги Банку про досудове врегулювання спору, лише 14.11.2014 року, позивач направив боржнику повідомлення про перехід до нього як нового кредитора прав у зобов'язанні та в цьому листі-повідомленні вперше, тобто майже через 2 роки після укладення договору про відступлення права вимоги, повідомив боржнику свої платіжні реквізити для сплати кредиту з вимогою у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку та, не дочекавшись закінчення встановленого строку наданого для виконання зобовязання, вже 26.11.2014 року звернувся до суду з позовом про дострокове повернення кредитних коштів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для дострокового стягнення з відповідача кредитних коштів, а також нарахування йому штрафних санкцій за порушення виконання зобовязання, оскільки позивачем не доведено, що прострочення виконання зобовязання за кредитним договором відбулося саме з вини відповідача. При цьому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором по тілу кредиту і процентами за період, що утворилася з 17.12.2012 року по 20.05.2015 року, розмір якої визначається судом згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом, що є додатком № 1 до договору про іпотечний борг зі змінами від 26.07.2010 року. Розрахунок заборгованості наданий позивачем суд вважає необґрунтованим, оскільки він суперечить умовам укладеного між ПАТ АК «Промінвестбанк» і [PERSON] кредитного договору, в тому числі щодо розміру процентної ставки за кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.05.2015 року по тілу кредиту складе 10261,65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.05.2015 року еквівалентно 218086,54 грн., по процентах 18225,90 дол. США. В той же час, як слідує з квитанції, наданої відповідачем до суду під час розгляду даної справи, ним було сплачено на користь Банку 1735 дол. США заборгованості за кредитним договором. У відповідності до п.3.7 договору про іпотечний борг за наявності заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, сторони встановлюють наступну черговість погашення позичальником заборгованості за цим договором: нараховані та не сплачені в строк проценти, нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув, прострочена заборгованість за кредитом, неустойка та збитки, що виплачуються понад неустойку. Задоволення вимог кожної наступної черги здійснюється після повної сплати позичальником суми заборгованості за попередньою чергою. Таким чином, враховуючи викладене, визначений судом розмір процентів слід зменшити на вказану суму у відповідності до п.3.7 договору про іпотечний борг, а тому розмір заборгованості по процентах складе 16490,90 дол. США, що еквівалентно 350474,17 грн.. За таких обставин суд вважає, що позов Банку підлягає частковому задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial