Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом та просила суд визнати відповідача батьком дитини [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2007 року познайомилась з відповідачем, з яким склалися романтичні стосунки. За час спільного проживання в 2009 році вона дізналася про свою вагітність, яка настала від відповідача. Дізнавшись про вагітність, вони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі її батьків за адресою [ADDRESS] В лютому 2010 року вони здійснили таїнство вінчання в храмі Святого Пантелеймона в м. Артемове м. Дзержинська. [INFO] у неї народився син [PERSON]. Запис про батька в свідоцтві про народження нею був зроблений з її слів відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач в добровільному порядку батьком народженої нею дитини себе не визнає. У зв'язку з цим, просить суд визнати відповідача батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позивач, її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, просили суд в повному обсязі задовольнити позовні вимоги. Належно повідомлений відповідач знову не з'явився в судове засідання, повідомивши суд про те, що він захворів. При цьому просив суд знову відкласти судове засідання, але будь - яких доказів поважності причин неявки суду не надав. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 18.02.2014 року неявка відповідача [PERSON] в судове засідання визнана неповажною. Оскільки відповідач заяви про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 128 ч. 2 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Отже, доказами можуть бути будь - які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] у позивача по справі [PERSON] народився син (а.с. 6). При реєстрації народження дитини в відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а ім'я, по-батькові батька дитини записані за її вказівкою. Згідно свідоцтва, виданого в храмі Святого Пантелеймона в м. Артемове м. Дзержинська між сторонами по справі 06.02.2010 року було здійснено таїнство вінчання (а.с. 9). Із пояснень позивача по справі, які ні ким, і ні чим не спростовані, встановлено, що в листопаді 2012 року сімейні стосунки з відповідачем погіршилися, у зв'язку з чим вони стали проживати окремо. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 9262 від 03.12.2013р., виданої ОСН «Доброта» позивач по справі разом зі своєю малолітньою дитиною зареєстрована і проживає у своїх батьків (а.с. 8). При цьому суд вважає, що встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють зробити висновок, що народжена [INFO] дитина є сином відповідача по справі [PERSON]. Такий висновок суду зроблений на підставі того, що в момент зачаття дитини сторони по справі знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом, прийняли рішення про здійснення таінства вінчання, отже довіряли та кохали один одного(а.с. 7). За таких підстав, сумніву в правдивості пояснень позивача щодо батька дитини у суду не викликає. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або роботи інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд вважає позовні вимоги в частині визнання батьківства повністю доведеними, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 55 від 20.12.2013 року (а.с. 1) у розмірі 229 грн. 41 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved