Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Чортківської міської ради Тернопільської області про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди батька у супроводі матері. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі є малолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2010 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю. Вона матеріально утримує та піклується про здоров'я сина [PERSON], його фізичний, духовний та моральний розвиток, має намір відвезти сина за кордон з виїздом через Республіку Польща та перебуванням в країні, яка належить до Шенгенської зони, в Республіці Італія, де проживає на законних підставах її мати [PERSON]. Мета поїздки - оздоровлення сина, який часто хворіє на легеневі хвороби (бронхіальна астма), міопічний астигматизм обох речей, розширення його світогляду, духовного та інтелектуального розвитку, здійснення закупівель та відвідування бабусі, але позбавлена можливості отримати згоду від батька на виїзд сина за кордон разом з матір'ю. Батько сина, відповідач у справі, самостійно відмовляється добровільно надати дозвіл на виїзд дитини, відмовляється посвідчити заяву в нотаріуса. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну, без згоди батька та супроводу батька [PERSON], під час шкільних канікул сина, у такі проміжки часу: з 01.01.2018 року по 14.01.2018 року, 20.03.2018 року по 20.04.2018 року, з 04.06.2018 року по 20.08.2018 року з виїздом в Руспубліку Польща та перебуванням в країні, яка належать до Шенгенської зони в Республіці Італія, та стягнути з відповідача судові витрати в її користь. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримують частково, крім січня місяця 2018 року який вже пройшов, просять задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Зі згоди позивачки та представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Чортківської міської ради Тернопільської області згідно рішення не заперечує щодо надання дозволу на виїзд за кордон сину сторін, в судове засідання не з'явився,проситьсправу слухати в їхній відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2005 року. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2010 року в справі №2-1433/10 розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], який укладений 24 лютого 2005 року і зареєстрований в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, за актовим записом №4. В шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Вищевказаним рішенням про розірвання шлюбу вирішено дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю. Зараз дитина проживає разом з [PERSON], що підтверджується довідкою №3502, виданою комунальним підприємством «Чортків Дім» 01 грудня 2017 року. Позивачка [PERSON] матеріально утримує та піклується про здоров'я сина [PERSON], його фізичний, духовний та моральний розвиток, має намір відвезти сина за кордон з виїздом через Республіку Польща та перебуванням в країні, яка належить до Шенгенської зони, в Республіці Італія, де проживає на законних підставах її мати [PERSON], адреса проживання: [ADDRESS], що підтверджується доданими документами. Мета поїздки - оздоровлення сина, який часто хворіє на легеневі хвороби (бронхіальна астма), міопічний астигматизм обох речей, розширення його світогляду, духовного та інтелектуального розвитку, здійснення закупівель та відвідування бабусі, але позбавлена можливості отримати згоду від батька на виїзд сина за кордон разом з матір'ю. Згідно висновку ЛКК Чортківської ЦКРЛ №1/166 від 31.05.2017 року дитина [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом, діагноз: бронхіальна астма, атопічна, середньоважкий персистуючий перебіг, частково контрольована, ДН ІІ ст.. Міопічний астигматизм обох речей. Амбліопія сл. ст. ОИ. Рекомендовано: дитина потребує амбулаторного, стаціонарного, медикаментозного лікування щоквартально. Дитині видане посвідчення серії [NUMBER], яким передбачена державна соціальна допомога на дитину-інваліда до 18 років. Згідно довідки №152 від 01.12.2017 року, виданої Чортківською гімназією імені Маркіяна Шашкевича, [PERSON] дійсно навчається в 3 (7) класі. Адміністрація закладу не заперечує про тимчасовий виїзд дитини за кордон. Під час поїздки місце навчання за ним зберігається. Періоди канікул: зимові 30.12.2017 року - 13.01.2018 року; весняні 23.03-01.04.2018 року; літні 01.06 - 31.08.2018 року. Батько сина, відповідач у справі, самостійно відмовляється добровільно надати дозвіл на виїзд дитини, відмовляється посвідчити заяву в нотаріуса. 18 червня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради Тернопільської області прийнято рішення №11, яким надано дозвіл [PERSON], [INFO]., на виготовлення проїзного документа та перетин кордону для малолітнього сина [PERSON], [INFO], без дозволу батька [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положення ч. 1 ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Пунктами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, яка набрала чинності для України 27.09.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до Конвенції про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з відповідними змінами) оформлення проїзного документа дитини та виїзд дитини за кордон проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків - виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, у п. 4 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків (на підставі рішення суду) може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові №235/139/16-ц від 12.04.2017 року. Бажання отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з правами та обов'язками, передбаченими Сімейним кодексом України, і відсутні обставини, які обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон, відповідно, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків повністю відповідає інтересам дитини та вимогам законодавства, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в користь позивачки.

Outcome: approved