Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення його від обовязку по сплаті заборгованості по аліментам на утримання їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за період з 01.09.2012 року по 17.05.2013 року у розмірі 3\~038,25 грн., які йому нараховані для стягнення на користь відповідачки на підставі судового наказу Новобузького районного суду від 02.03.2011 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те,\~\~що оскільки з 01.09.2012 року син за власним бажанням перейшов проживати від відповідачки до нього і\~\~знаходиться на його утриманні до цього часу, відповідачка [PERSON] з 01.09.2012 року позбавлена права на отримання аліментів на його утримання, заважаючи на те, що на підставі рішення Новобузького районного суду від 05.06.2013 року його звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], що присуджені йому за вищевказаним судовим наказом та одночасно покладено обовязок сплачувати аліменти вже навпаки з [PERSON] на його користь у розмірі ? її доходів (заробітку) починаючи з 17.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причину своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Представник відповідачки [PERSON], якому теж було відомо про розгляд вказаної справи, надіслав до суду заяву про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки відповідачка бажає особисто взяти участь у розгляді вказаної справи, однак тимчасово вибула за кордон на заробітки. Повідомив, що судову повістку замість неї отримала її мати [PERSON] Приймаючи до уваги те, що справа неодноразово відкладалася за клопотанням представника відповідачки з мотивів наполягання останнім на особистій участі у розгляді вказаної справи своєї довірительки, суд, з метою недопущення подальшого необґрунтованого затягування справи стороною відповідача, вважаючи що відповідачку, в силу положень частин 3 та 5 статті 76 ЦПК України, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, приймає рішення про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходе наступного висновку. При судовому розгляді справи встановлено, що в період з 1997 року по 2010 року сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у сторін народилася спільна дитина, син [PERSON], [INFO] про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії 1-ФП № 185200 від 07.05.2013 року. Судом встановлено, що згідно судового наказу, винесеного Новобузьким районним судом Миколаївської області 02 березня 2011 року у цивільній справі наказного провадження № 2-н-8/2011, з громадянина [PERSON], - позивача у справі, на користь громадянки [PERSON], - відповідачки у справі, стягнуто аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], починаючи з 08.02.2011 року до його повноліття (21.01.2017р.). Проте, вже згідно рішення Новобузького районного суду від 05.06.2013 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], що присуджені йому за вищевказаним судовим наказом та одночасно покладено обовязок сплачувати аліменти вже навпаки з [PERSON] на його користь у розмірі ? її доходів (заробітку) починаючи з 17.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, приводом для ухвалення вказаного рішення слугувала та обставина, що з 01.09.2012 року неповнолітній син сторін по справі - [PERSON], за власним бажанням перейшов проживати від матері до батька [PERSON], де має належні умови для проживання, гарні стосунки у сімї батька, перебуває на його утриманні. За даними розрахунку відділу ДВС Новобузького РУЮ, станом на травень 2013 року позивач мав заборгованість по сплаті аліментів за вказаним судовим рішенням перед відповідачкою у розмірі 4168,90 грн. При цьому, з вказаного розрахунку також вбачається, що в період коли дитина проживала вже разом з батьком (01.09.2012 року) і до часу звільнення його від сплати аліментів на його утримання (17.05.2013 року) [PERSON] припинив перераховувати відповідачці аліменти, стягнуті за вищевказаним судовим наказом, у звязку з чим утворилася за цей період заборгованість по сплаті аліментів у сумі 3\~038,25 грн. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані\~\~утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, спосіб виконання своїх обовязків щодо утримання дитини визначається за домовленістю батьків. При недосягненні домовленостей, стягнення аліментів та інших додаткових витрат відбувається за рішенням суду. Згідно з ч. 3\~ст. 160 СК України\~, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років\~\~визначається нею самою. Син сторін [PERSON], 21.01.1999 року, на час прийняття рішення щодо місця свого проживання мав 13 років і 7 місяців і на думку суду вже мав право проживати з тим з батьків, з ким вважав більш для себе прийнятним. Більш того, на час розгляду справи дитині сторін виповнилося вже повних 17 років, однак рішення з приводу обраного ним раніше місця проживання з батьком він до цих пір не змінив. Відповідно до приписів ч. 4\~ст.233 ЦПК України, після набрання рішенням суду,\~\~яким присуджено періодичні платежі, законної сили, у разі зміни обставин, що впливають на розмір платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру аліментів строків платежів або звільнення від їх сплати. Положеннями ч. 3 ст. 197 СК України наголошено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Та обставина, що неповнолітня дитина на яку за рішенням суду стягнуто з батька щомісячні аліменти, обрала місцем свого проживання\~\~сімю батька [PERSON], де перебуває на його утриманні, може бути підставою для звільнення\~\~платника аліментів від заборгованості по аліментах за період проживання дитини у нього, а відтак, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи і підлягають задоволенню. Однак, оскільки за рішенням Новобузького районного суду від 05.06.2013 року саме з 17.05.2013 року присуджено стягнення аліментів з відповідачки на його користь і відповідно саме з цієї дати його звільнено від сплати таких аліментів на користь останньої, то кінцевою датою до якої стягувалися аліменти з позивача за судовим наказом від 02.03.2011 року слід вважати 16.05.2013 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved