Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, в обґрунтування якого вказує, що 08 грудня 2010 року приблизно 15.15 год. відбула дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння та керував автомобілем [NUMBER], в результаті чого скоїв наїзд на пішохода - [PERSON] Внаслідок наїзду позивач отримав тілесні ушкодження, які визвали стійку втрату працездатності більше ніж на 1/3 та відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, через що позивач був змушений звернутись до медичного закладу для отримання медичної допомоги. Відповідно до вироку Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 12 грудня 2011 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік з випробуванням на 1 рік. Просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на придбання ліків за період часу з 22 травня 2013 року по 12 жовтня 2014 року в розмірі 9799,42 грн,, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 12054,64 грн. та в підтвердження надав чеки за період лікування з 22 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав викладені в позовній заяві обставини та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки позивач перебуває у тяжкому стані, змушений продовжувати лікування та несе значні затрати на придбання ліків. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він відповідно до вироку суду від 12 грудня 2011 року та рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 25 червня 2013 року вже виплатив матеріальну шкоду на користь позивача. Крім того, відповідно до наданих позивачем чеків, не вбачається,що саме ці ліки йому були призначені лікарем, в чеках не зазначено прізвища особи, яка їх придбала. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 12 грудня 2011 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08 грудня 2010 року приблизно 15.15 год. за участю [PERSON], який знаходився в стані алкогольного сп'яніння та керував автомобілем [NUMBER], в результаті чого скоїв наїзд на пішохода - [PERSON] [PERSON] було призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік з випробуванням на 1 рік. Згідно вказаного вироку суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 18721,52 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Оскільки вина відповідача [PERSON] у вчиненому ним злочині була доведена, тому він є відповідальною особою за завдану ним матеріальну та моральну шкоду. Також, відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 25 червня 2013 року з відповідача стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 12398,48 грн. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати також додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Згідно матеріалів справи позивач поніс матеріальну шкоду, яка полягала у витратах на гігієнічні засоби догляду, що підтверджується наданими позивачем чеками. Суд не може враховувати вказані чеки як належні докази, оскільки вони не містять відомостей ким були придбані та не надано відповідного призначення лікаря, а відтак суд не може вважати їх придбання обґрунтованим та доцільним. Підсумовуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача не були доведені в суді належним чином та допустимими доказами. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд також відмовляє в задоволенні вимог про стягнення витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: dismissed