Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21 жовтня 1975 року її баба [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], а 21 квітня 1976 року - отримала паспорт на його перебудову. До 1978 року [PERSON] закінчила роботи по будівництву нового будинку та господарських будівель. [INFO] року [PERSON] померла і, приймаючи до уваги те, що вона здійснила будівництво нового будинку згідно із законом, позивачка просила визнати за нею всі права забудовника на житловий будинок [ADDRESS]. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 січня 2014 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 21 жовтня 1975 року [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18,39). 21 квітня 1976 року [PERSON] отримала паспорт не перебудову вказаного нерухомого майна (а.с.19-22) і згідно технічного паспорту, виданого10 серпня 2011 року КП «Бюро технічної інвентаризації, остання до 1978 року здійснила будівництво нового будинку та господарських будівель за вказаною адресою (а.с.28-33) [INFO] року [PERSON] померла. [PERSON], яка є онукою спадкодавця [PERSON], 22 грудня 2011 року було відмовлено КП «Бюро технічної інвентаризації» в державній реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно з підстав неприйняття його до експлуатації. (а.с.36) Постановою від 26 січня 2012 року позивачу також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.35) Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що вона є правонаступником своєї матері і, таким чином, має право на спадщину після смерті баби [PERSON]. Також суд дійшов висновку, що [PERSON] не було доведено, що спадкодавець [PERSON]. отримувала дозвіл на виконання будівельних робіт в тих об'ємах, в яких вони були фактично були нею здійснені. Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. В силу ч. 1 статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Апеляційним судом встановлено, що після смерті [PERSON] в Краснолиманській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа за заявами [PERSON] та [PERSON] Крім того, в нотаріальній конторі зареєстрована заява [PERSON], згідно якої вона відмовилась від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Таким чином, спадщину після смерті [PERSON], крім позивача, прийняла [PERSON] У відповідності до ч. 4 статті 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Розглядаючи справу, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 33 ЦПК України, не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача спадкоємця [PERSON], порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін. При цьому суд апеляційної інстанції, в межах своїх повноважень, не має права залучити вказану особу до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі. Це пов'язано з дією засадничих принципів цивільного процесу (диспозитивності, змагальності тощо). Крім того, апеляційний суд не повинен повністю підміняти собою суд першої інстанції, оскільки не залучені до участі у справі особи були б позбавлені повноцінного розгляду справи в суді першої інстанції та можливості апеляційного оскарження ухваленого судового рішення. Таким чином, з огляду на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] з інших підстав.

Outcome: partial