overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 вересня 1991 року Корабельним районним відділом запису актів громадянського стану м.Миколаєва, актовий запис № 512. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу сумісну дитину- сина [PERSON], [INFO], який на день звернення до суду є повнолітнім. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2013 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги один до одного, все це призвело до втрати почуття кохання. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутніть, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 16.06.1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним районним відділом запису актів громадянського стану м.Миколаєва, актовий запис № 512. Мають від шлюбу повнолітнього сина [PERSON], [INFO], проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 11 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у місті Миколаєві, актовий запис № 54. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу сумісну дитину - неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя, неможливість порозуміння, внаслідок чого постійні сварки, від яких страждає дитина, ведення окремого господарство. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутніть, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище просила залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 11 березня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у місті Миколаєві, актовий запис № 54. Мають від шлюбу неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 24 грудня 1999 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 638. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу сумісних дитей - неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2013 року, вони ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги один до одного, постійні сварки, все це призвело до втрати почуття кохання. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутніть, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 24 грудня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 638. Мають від шлюбу від шлюбу сумісних дитей - неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їх дітей, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 05 грудня 2003 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини припинені з 07 грудня 2013 року. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні дитини не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, матеріальну допомогу не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, однак добровільно надає матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює та має стабільний заробіток, інших утриманців не має, надає добровільно матеріальну допомогу, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 лютого 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., до досягнення сином повноліття, до [INFO], а також аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно з урахуванням індексації до досягнення донькою повноліття, до [INFO]. Позивачка в обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що вона 14 березня 2003 року уклала шлюб відповідачем по справі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актова запис №103. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] та [PERSON] Матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає. Донька та син проживають разом з позивачкою, знаходяться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, де уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, а також просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 14 березня 2003 року уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актова запис №103 (а.с.7). Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] (а.с.8), [PERSON], [INFO] (а.с.9), які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно на користь їх спільної доньки, [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Донька проживає разом з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, якою уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просила справу розглядати без її участі, уточнені позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, де вказав, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком, [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на користь їх спільної доньки - [PERSON], [INFO] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років на користь матері. Матеріальної допомоги відповідач на період навчання дитини не надає. Тому позивачка вимушена звернутися до суду. До судового засідання позивачка свої вимоги уточнила, а саме просила стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позові про що надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка навчається в Обласному комунальному закладі «Дніпропетровське медичне училище» на першому курсі денного відділення (а.с.10). Відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця в розмірі 500 гривень. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що згідний сплатити аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що сторонами не оспорюється та підтверджується довідкою Боянської сільської ради Новоселицького району № 3537 від 09 грудня 2013 року. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю та позов визнав, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 11 грудня 2013 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння, їхня сім»я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини з травня 2013 року. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав та пояснив, що подальший шлюб з позивачкою є неможливий. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2009 року. Шлюб перший, від шлюбу дітей не мають. На даний час сторони проживають окремо, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом та вказала, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якого вона є спадкоємцем за заповітом. З поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Зяньковецької сільської ради Деражнянського району в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області від 28 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 26 липня 2004 року. Згідно вказаного заповіту спадкоємцями щодо майна померлої також являються [PERSON] та [PERSON]. Згідно заяв, які містяться в матеріалах справи, останні відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини у зв'язку із тим, що їй не було відомо про наявність заповіту, тому вона була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Такі причини судом визнаються поважними і для забезпечення реалізації позивачкою своїх прав як спадкоємця, суд вважає за доцільне надати додатковий строк для прийняття спадщини, який буде необхідним та достатнім у межах 1 місяця. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 04 жовтня 1986 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Шлюбні відносини з відповідачем припиненні з 2012 року, оскільки відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, різні погляди на життя. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач по справі надав суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 1986 року, який був зареєстрований в Червонооскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 20 (а.с. 5). Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 2012 року, сторони наполягають на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачена, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved