Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 10.06.2014 р., 24.06.2014р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія паспорту [PERSON], [INFO]; копія довідки Інституту радіоелектроніки та телекомунікацій Одеського національного політехнічного університету про навчання [PERSON]; довідка про доходи студента [PERSON]; копії довідок про заробіток позивачки за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - всього майже 50 тис. грн.; копія рішення Ренійського районного суду від 03.09.2013р. про розірвання шлюбу сторін; копія витягу з медичної картки позивачки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у зв'язку із його навчанням з відповідача [PERSON], із яким розлучена і який є батьком дитини, пояснивши, що сімейне життя із відповідачем не склалося, сторони розійшлися і мешкають окремо. З моменту розпаду сім'ї відповідач матеріально сина не забезпечує, на звернення про матеріальну допомогу не реагує. Син [PERSON] навчається у ВУЗі (Інституті радіоелектроніки та телекомунікацій Одеського національного політехнічного університету) на бюджетній основі, на денному відділенні, ніде не працює, оскільки ще не отримав спеціальність, потребує матеріальної допомоги. Позивачка працює, отримує зарплатню, однак вона є недостатньою для забезпечення сина-студента необхідними потребами для життя та навчання, мешкання сина в м. Одесі. Крім цього, позивачка за станом здоров'я та необхідністю у найманні житла несе додаткові матеріальні витрати. Відповідач працює також (на посаді головного державного інспектора у Південній митниці Міністерства доходів), отримує стабільну зарплатню, мешкає окремо від сина, інших дітей немає, не являється інвалідом, - отже має реальну можливість надавати синові матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з матеріалів справи, доводів позивачки, у відповідача є можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], який на даний момент є працездатним, але ніде не працює, навчається у Інституті радіоелектроніки та телекомунікацій Одеського національного політехнічного університету і потребує матеріальної підтримки від батька. Сама позивачка працює, але не може дозволити забезпечення встановленого прожиткового мінімуму для сина у період його навчання. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідач достатньо матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу сину і, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін (на утриманні позивачки перебуває син, позивачка працює, однак несе додаткові витрати у зв'язку із своїм станом здоров'я, винаймає житло; відповідач працює, отримує заробіток, мешкає окремо від родини) задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved