Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Степанівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що 16 квітня 2016 року в смт Теплик Вінницької області померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степанівської сільської ради Теплицького району. Після смерті [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом. Коли вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому їй відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено нею з поважної причини, оскільки вона проживає в іншому населеному пункті, з 03 жовтня по 24 жовтня 2016 року вона перебувала на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача Степанівської сільської ради Теплицького району надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року в смт Теплик Теплицького району померла [PERSON]Ф.(а.с.7), після її смерті залишилось майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Степанівської сільської ради Теплицького району(а.с.10). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 11 липня 2007 року, яким [PERSON] заповіла їй все своє майно з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось(а.с.8). Позивач до нотаріальної контори звернулась після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст.1270 ЦК України, тому постановою державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 02 грудня 2016 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини(а.с.11). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] перебувала на лікуванні з 03 жовтня по 24 жовтня 2016 року, що підтверджується довідкою Луцької міської клінічної лікарні від 30 листопада 2016 року, тому причину пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважною і вважає можливим його продовжити, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved