Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ТОВ «ДЖАЗ ОЙЛ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 14187 грн. 57 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку в розмірі 23860 грн. 73 коп., індексації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 14102 грн. 45 коп. та 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.09.2018 року вона працювала в ТОВ «ДЖАЗ ОЙЛ» касиром на АЗС №4 в м. Олександрія Кіровоградської обл. Кременчуцьке шосе, 8. 22.06.2019 року звільнена на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, у зв`язку з заборгованістю по заробітній платі. В день звільнення підприємство з нею не провело повний розрахунок. Оскільки при звільненні підприємство не видало довідку про заробітну плату, вона її вираховувала з довідки Пенсійного фонду України ОК-5 та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за час роботи на підприємстві ТОВ «ДЖАЗ ОЙЛ». За весь час роботи їй було нараховано 46734,17 грн. заробітної плати. З довідки АБ «Укргазбанк» їй перераховано 24134,45 грн., отже різниця становить 14187,57 грн. Інфляційні втрати з часу звільнення становлять 99,4%, а отже сума компенсації складає 14102,45 грн. Середня її заробітна плата в місяць становить 3015,41 грн., таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 23860,73 грн. Крім того зазначає, що їй завдана моральна шкода. Невиплата заробітної плати в повному обсязі ставила її в скрутне становище, оскільки вона не могла в повній мірі забезпечувати свої трьох дітей належними умова для проживання. Таким чином просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, індексацію втрати частини заробітку та моральну шкоду. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у справі. 08 вересня 2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 25.09.2018 року по 22.06.2019 року працювала на посаді касира в ТОВ «ДЖАЛ ОЙЛ», та була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Відповідно копії відомостей №33720 від 04.09.2019 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] на підприємстві ТОВ «ДЖАЗ ОЙЛ» за 3 квартал 2018 року нараховано 1020,00 грн., виплачено 1020,00 грн., за 4 квартал 2018 року нараховано 14756,50 грн., виплачено 14756,50 грн., за 1 квартал 2019 року нараховано 15224,20 грн., виплачено 10714,86 грн., за 2 квартал 2019 року нараховано 31466,94 грн., виплачено 23677,84 грн. Згідно копії довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5, [PERSON] з вересня 2018 року по червень 2019 року працювала та їй зараховувався трудовий стаж. Два повні відпрацьовані місяці, що передували звільненню є квітень 2019 року, за який нараховано 4393,39 грн. та травень 2019 року, за який нараховано 4648,63 грн. Відповідно копії довідки АБ «Укргазбанк» за період з 01.09.2018 року по 03.09.2019 року перераховано 24134,45 грн. ОЦІНКА СУДУ Матеріалами справи підтверджується, що відповідач працювала в ТОВ «ДЖАЗ ОЙЛ» та була звільнена за угодою сторін, однак в день звільнення підприємство не провело з нею повного розрахунку. Однак позивачем невірно вирахувані суми до стягнення у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі визначеному судом. Вимоги про стягнення індексації втрати частини заробітку не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними та не обґрунтованими, так як визначається з фактично нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за місяць, в той час, як позивачу кожного місяця сплачувалась заробітна плата, хоча і не в повному розмірі. Крім того, суд визнає, що позивачу була завдана моральна шкода, однак її розмір, визначений позивачем суд вважає завищеним, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. НОРМИ ПРАВА Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період, а після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. За правилами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань позивача, яка у зв`язку із невиплатою заробітної плати відповідачем опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки була позбавлена можливості забезпечувати себе та свої трьох дітей належними умова для проживання

Outcome: partial