Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В грудні 2015 р. орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON],[PERSON], про позбавлення батьківських прав. В позові зазначає,що відповідачі [PERSON]та [PERSON].є батьками малолітньої [PERSON],[INFO],шлюб між ними розірвано у 2004 р.та з цього часу вони разом не мешкають. З народження малолітня [PERSON]проживала за адресою [ADDRESS] ,виховувалась бабусею [PERSON]та тіткою [PERSON],мати дитини [PERSON]належним чином вихованням та утриманням дитини не займалась,батько дитини [PERSON]не підтримує родинних зв*язків з донькою більше п*яти років. Після смерті бабусі ,[PERSON]залишилася на вихованні та утриманні тітки [PERSON],мати дитини [PERSON]разом з нею не мешкає,місце її перебування не відоме,дитиною не цікавиться,фактично її покинула та самоусунулася від виконання батьківських обов*язків. З цих причин дитина з 31.08.2015 р.тимчасово була поміщена у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей»,мати дитини не вжила заходів для повернення доньки в сім*ю. Вжиті заходи впливу на [PERSON]позитивних результатів не мали,відповідач не працевлаштована,не забезпечує дитині належних умов проживання,розвитку,життям та здоров*м дитини не цікавиться,залишила її на тітку [PERSON],котра виявила бажання взяти малолітню племінницю під опіку. Між відповідачами та дитиною не виникло особистих зв*язків та почуття любові,відповідачі живуть своїм власним життям та подальшою долею дитини не переймаються. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.164,165,181-183,243 СК України просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON],[INFO],призначити опікуном дитини [PERSON],стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів їх доходів до повноліття дитини ,починаючи з дня подачі позову до суду. В судовому засіданні представник позивача Єрохіна Н.В.підтримала позов та просила його задовольнити з підстав,викладених вище. Прокурор Верещага А.Л.,який приймав участь у розгляді справи відповідно до ст.45 ЦПК України,вважає доведеним факт свідомого тривалого ухилення відповідачів від участі у вихованні доньки,яка своєю сім*єю вважає тітку [PERSON],батька фактично не знає,до матері почуття любові не має,оскільки остання покинула її на вихованні ттітки,позбавлення відповідачів батьківських прав повністю відповідатиме інтересам дитини. Третя особа [PERSON].в судовому засіданні пояснила,що її племінниця [PERSON],донька її сестри [PERSON],фактично від народження батьками не виховувалася,вони переклали свої обов*язки спочатку на бабусю дитини,а після її смерті,залишили дитину напризволяще,через що [PERSON]була змущена взяти на себе виховання та утримання Катерини.Вони проживають в одній квартирі,мають добрі відносини,перешкод для виконання нею обов*язків опікуна племінниці немає.Батько дитини [PERSON].з часу розірвання шлюбу з [PERSON]дитину жодного разу не відвідав,матеріально не підтримував,нею взагалі не цікавився.Мати дитини [PERSON]ніколи ніде не працювала,дитиною не цікавиться,проживає окремо від доньки із співмешканцем в іншому районі міста.Дитина емоційно до батьків не прив*язана,тому позбавлення їх батьківських прав не матиме для неї психологічно травмуючи наслідків. Відповідачі [PERSON],[PERSON].в судове засідання не з*явилися з невідомих причин,викликалися відповідно до ст.74,76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації,підстав вважати причини неявки відповідачів у судове засідання поважними не встановлено. Відповідно до ст.224 ЦПК України,суд розглянув справу без участі відповідачів,які у судове засідання не з*явилися без поважних причин,належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,допитавши свідків,оцінивши у сукупності надані письмові докази , суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO],яка з народження проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що відповідачі [PERSON]протягом останніх п*яти років проживає окремо від дитини, без жодних поважних причин не приймає участі у вихованні дитини,не спілкується з донькою без жодних перешкод для цього,не виконує свого обов*язку батька утримувати дитину. Фактичне місце перебування відповідача [PERSON]не відоме,спосіб його життя,стан здоров*я,соціальні зв*язки,джерело доходів при розгляді справи не встановлені. Мати дитини [PERSON]за місцем реєстрації разом з дитиною не проживає,залишила її без нагляду,коштів на існування не надає,їжею,ліками не забезпечує,життям дитини не цікавиться.Фактично обов*язки по вихованню дитини виконує тітка [PERSON] Як вбачається із висновків органу опіки та піклування від 03.12.2015 р.про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]та [PERSON],малолітня [PERSON],[INFO],залишена батьками без нагляду та піклування,батьки разом з дитиною не мешкають і місце їх перебування невідоме,життям дитини та здоров*ям не цікавляться,самоусунулися від її утримання та виховання. Дитина відвідує навчальний заклад ЗНВК № 63,згідно інформації від 01.09.2015 р.,мати нехтує вихованням доньки,погано на неї впливає,не контролює навчання та відвідування занять,не цікавиться шкільним життям дитини,не [PERSON]часто не живе в родині,не доглядає дитини,кидає її на сестру,дитина змушена жити в родинах подружок,мати не була на жодних батьківських зборах. Відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,жорстоко з ним поводяться,є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідачі як батьки малолітньої [PERSON] ,[INFO],не виконують своїх обов*язків та свідомо ухиляються від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини,не створюють умов для отримання сином освіти. В судовому засіданні [PERSON] була вислухана судом та пояснила,що мати [PERSON]її не виховує,для [PERSON] є чужою людиною,нічим не допомагає,на теперішній час живе із співмешканцем,коли телефонує,то проклинає доньку,а з*явившись у квартирі,вчиняє сварки,забирає продукти,особисті речі [PERSON] для продажу. [PERSON] не відчуває до матері емоційної прихильності ,без неї почувається краще. Востаннє [PERSON] бачила батька п*ять років тому,він нічим не допомагає,чужа для доньки людина,спілкуватись із ним та жити разом [PERSON] не бажає. Утримує [PERSON] тітка [PERSON],з якою у [PERSON] нормальні відносини,вона хоче надалі жити з нею однією сім*єю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]показала,що вона є двоюрідною бабусею [PERSON],її батьки з народження дитини нею не цікавились,виховували [PERSON] бабуся та тітка,а після їх розлучення батько взагалі зник з життя дитини.Мати [PERSON]не живе з донькою та її не виховує,матеріально не забезпечує,та навпаки,приходить до квартири ,де живе донька з тіткою,коли їх нема вдома,забирає з холодильника продукти,речі,які [PERSON] купила тітка. Теперішній співмешканець [PERSON]телефонує дитині з погрозами,а мати не має взагалі інтересу до життя дитини. Свідок [PERSON]показав,що більше сорока років знає сім*ю [PERSON],батька [PERSON] за останні десять років не бачив жодного разу,мати востаннє відвідувала квартиру,де живе дитина з тіткою,три місяці тому,про доньку не піклується,ніде не працює,за що живе,невідомо,є безвідповідальною особою. З досліджених доказів суд встановив,що між дитиною та батьками не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку.Дитина не відчуває потреби у батьках,оскільки з раннього віку покинута ними на вихованні інших осіб,відповідачі дитиною не цікавляться, мають інші інтереси та проживають окремо від дитини. Матері дитини органом опіки надавався шанс змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов*язків,проте для неї самоусунення від участі у житті доньки є зручним,ставлення до дитини,спосіб життя [PERSON]вочевидь не змінила. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідачі без жодних об*єктивних перешкод не виконують своїх батьківських обов*язків відносно доньки ,їх небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї,суд прийшов до висновку,що винна поведінка батьків відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачів необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки батьків відносно дитини та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Згідно ч.2 ст.243 СК України,над дитиною [PERSON],[INFO],необхідно встановити опіку,за поданням позивача опікуном дитини суд призначає [PERSON],яка проживає разом з дитиною,утримує її та виконує всі обов*язки батьків,є для дитини рідною тіткою та висловила бажання опікуватися нею. З відповідачів суд стягує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів їх доходів,з часу подання позову до суду,що відповідає приписам ст.181,182,183,191 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір 551 гр.20 коп.,від попередньої сплати якого позивач звільнений. На підставі ст.ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165,166,181-183,191,243 СК України, суд -

Outcome: approved