Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В грудні 2016 року позивач за первісним позовом звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача, підставність яких обґрунтувала таким. 09 грудня 1985 року позивачка та її син [PERSON] отримали у користування двохкімнатну квартиру за №3, розташованої в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (в даний час вул. Героїв Майдану, 50). 10.12.1985 року у позивача народилась донька [PERSON]. Згодом, 22.05.1988 року позивачка одружилась з [PERSON] і вони почали проживати разом у даній квартирі до 1990 року. Вона [PERSON], відповідач [PERSON] та треті особи: [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, однак між ними не було укладено жодних договорів, які б давали підстави вважати, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності не є рівними. Таким чином, розмір кожного із співвласників у зазначеній квартирі становить ? частину. З 1999 року вони як подружжя між собою припинили шлюбні відносини. Після чого, відповідач [PERSON] виписався з даної квартири, та більше там не зявлявся. З того часу позивач самостійно несе обов'язки по утриманню цілої квартири, а саме: проводить ремонти, сплачує комунальні послуги, тощо. Ураховуючи те, що понад 17 років вона відкрито, добросовісно, безперервно, користується належною відповідачеві часткою в об'єкті нерухомості, а за цей час відповідач втратив будь - який інтерес до майна, позивач просить суд визначити, що їй, [PERSON], як співвласнику квартири №3 в м. Липовець Липовецького району Вінницької області по вул. Героїв Майдану, 50 (раніше вул Леніна 88), яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 1993 року, належить ? частка цієї квартири; та визнати за нею, [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири №3 в м.Липовець Липовецького району Вінницької області, вул. Героїв Майдану 50 (раніше вул Леніна 88), загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, належну [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03 липня 1993 року. В січні 2017 року треті особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у цивільній справі звернулись до суду із позовом, підставність якого обґрунтували тим, що вони є співвласниками квартири за №3, у житловому будинку №88, що розташований в місті Липовець по вул. Леніна, Вінницької області (в даний час вул. Героїв Майдану, 50), що належить їм на праві спільної сумісної власності. Наразі квартира, яка розташована за вище вказаною адресою, є спільною сумісною власністю чотирьох осіб, частки кожного з них завідомо не визначені. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників [PERSON], після розлучення із позивачем [PERSON] (матірю третіх осіб [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) Ю.Д.) в даній квартирі не зявлявся. На момент приватизації між співвласниками: [PERSON], її колишнім чоловіком, відповідачем у справі [PERSON], та третіми особами: [PERSON], [PERSON] не було укладено жодних договорів, які б давали підстави вважали, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності не є рівними. Таким чином, розмір частки кожного із співвласників у зазначеній квартирі становить ? частину. У звязку з викладеним, треті особи просили суд визначити кожному із них, а саме [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON]) [PERSON], як співвласникам квартири під №3 в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (на даний час вул. Героїв Майдану, 50) Липовецького району Вінницької області, яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03.07.1993 року, згідно з розпорядженням від 06.07.1993 року, зареєстрованого в ДКП «ВООБТІ» 21.07.1993 року, належить по ? частці цієї квартири. Ухвалою суду від 26.01.2017 року позовну заяву третіх осіб було обєднано із первісним позовом для їх спільного розгляду, оскільки суд дійшов висновку про доцільність їх сумісного розгляду. В судове засідання позивач не зявилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, а за позовом третіх осіб визнає, просить суд позов задовольнити, не заперечує в його задоволенні, а розгляд справи проводити за її відсутності. В судове засідання треті особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON] не з'явились, однак надали суду заяви, в яких вказали про підтримання позовних вимог, просили суд їх задовольнити, а первісний позов [PERSON] визнають, розгляд справи здійснювати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Виклик відповідача судом здійснювався через оголошення у газеті «Вінничина» від 03.02.2017 року за №10 (23152). За правилами ч.9\~ст.74 ЦПК України\~з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Ураховуючи те, що позивач та треті особи скористались наданим їм ч.2\~ст.158 ЦПК України\~правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03.07.1993 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (яка після реєстрації шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на «Цимбал», про що засвідчує свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 129683, а.с. 47) на праві спільної сумісної власності належить квартира №3, яка розташована в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (в даний час вул. Героїв Майдану, 50), Липовецького району Вінницької області, право власності на яку зареєстровано в ДКП «ВООБТІ» згідно з розпорядженням від 06.07.1993 року, відповідно до вимог діючого на момент реєстрації законодавства. На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України). В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно рішення Липовецької міської ради за № 88 від 31.07.2014 року, вулицю Леніна перейменовано на вулицю [PERSON], та присвоєно новий номер квартирного житлового будинку №50 замість існуючого № 88 (а.с. 10).\~\~ З Акту від 21.10.2016 року обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON]О, яка проживає за адресою: [INFO] (на даний час вул. Героїв Майдану, 50) Липовецького району Вінницької області слідує, що з 1988 року по 1990 рік [PERSON]Ф проживав в квартирі, яка знаходиться за згаданою адресою та був її співвласником. Проте з 1999 року по даний час за вказаною адресою не зявлявся. Наразі його місце знаходження та місце проживання невідоме. Під час останньої зустрічі [PERSON] з його дружиною [PERSON] він повідомив останній, що квартира йому не належить, це її майно, яким вона може розпоряджатись. А тому, з 1993 року по теперішній час утриманням усієї квартири, оплатою комунальних послуг, проведенням ремонтів займається [PERSON], а з 1999 року вона, як власник добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується майном, яке належить [PERSON]Ф (а. с. 24). [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], на підтвердження чого суду було надано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, а.с.7) [PERSON] та її сину [PERSON], на підставі ордера, виданого виконкомом Липовецької селищної ради н.д. від 09.12.1985 року, було надано у користування двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до доданих до матеріалів справи Договору на користування електричною енергією, розрахункової книжки по сплаті за газопостачання, про надання послуг на водопостачання та водовідведення, споживачем даних послуг була [PERSON]. Згідно записів вчинених у Домовій книзі (а.с. 15), у ній зареєстровані: позивач [PERSON] та [PERSON] Відповідно до пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Частина 1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка ратифікована Україною, передбачає право на ефективне, мирне володіння майном. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1 та 4\~ст. 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З аналізу даної норми слідує, що для набуття права власності на майно за набувальною давністю необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного, а саме: експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані, тощо. Володіння майном повинно бути безперервним, протягом встановлених законом строків. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами свідчать про пасивну поведінку власника щодо свого майна, яке перебуває в позивача, відсутність претензій чи вимог до нього про його повернення, а той факт, що власник довгий час обходився без нього, не виявляв зацікавленості до нього, - свідчить як втрата інтересу та відмова від права власності. У той же час матеріалами справи доведено, що позивач є добросовісним володільцем чужого майна, а саме частки квартири за [PERSON], яка є об'єктом їх спільної із відповідачем та третіми особами сумісної власності, в якій частки співвласників є рівними, тобто по ? кожному. Такі обставини не дають найменшого сумніву стосовно правомірності набуття позивачем цього майна, а інше не випливає із закону та не встановлено рішенням суду. Таке володіння є відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мали можливість спостерігати за цим понад 10 років, отож таке володіння є безперервним, відтак є усі правові підстави для визнання за позивачем права власності на частку належної відповідачеві квартири за набувальною давністю. Також суд вважає, що вимоги за позовом третіх осіб знайшли своє підтвердження зібраним у справі доказами, оскільки вони є співвласниками обєкта спільної сумісної власності, проте визначити розмір належної кожному із них частки в іншому, поміж судового порядку, позбавлені можливості, так як один із співвласників права спільної сумісної власності відсутній, його місце проживання чи перебування встановити наразі не представляється можливим. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги третіх осіб із самостійними вимогами також підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved