Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В грудні 2010 року позивач [PERSON], через свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стабровська О.А., Центральний відділ ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 листопада 2016 року йому стало відомо, що Центральним відділом ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату за виконавчим написом нотаріуса № 768, виданого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стабровською О.А. про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 1 566 840,00 грн. та пені в сумі 1 408 078,75 грн. Даний виконавчий напис вчинено на підставі договору позики від 15 січня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Вважає, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно вимог п. 3 вказаного договору, повернення грошей здійснюється готівкою та підтверджується розпискою позикодавця, яка надається позичальнику, тому для того, щоб переконатися в безспірності вимог нотаріус мав би звернутися з листом до позичальника та надати йому час для відповіді на вимоги та надання підтверджуючих розрахунки документів, у разі надання розписки про повернення боргу або часткове повернення боргу з урахуванням цього нотаріус міг би вчинити виконавчий напис. Однак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стабровською О.А. був вчинений виконавчий напис в день звернення кредитора за договором позики до нотаріуса, а саме 06 червня 2014 року. Таким чином, нотаріус, не переконавшись в безспірності вимог, вчинив виконавчий напис, ґрунтуючись лише на розмірі грошових вимог кредитора, які були надані останнім в його заяві. Крім того, відповідач ввів в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стабровську О.А. щодо суми основного боргу, оскільки позивачем 30 серпня 2013 року частково виконано грошове зобов'язання щодо сплати грошових коштів в сумі 404 000,00 грн., що на момент розрахунку становило 50 000,00 доларів США, про що відповідач власноручно склав розписку, що дає підставу для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора. Крім того, позивач вказує на те, відповідач не звернувся до суду за захистом свого порушеного права у встановлений законом строк, оскільки строк позовної давності сплив 15 березня 2014 року. До того ж, щодо стягнення з нього штрафних санкцій в розмірі 2 597,00 грн. за кожен день прострочення на підставі п. 7 договору позики позивач вказує, що даний пункт договору не може бути застосований, оскільки у вказаному договорі за кожен день прострочення зобов'язання зазначено не відсоток від суми, а конкретно визначена грошова сума в розмірі 2 597 грн., що є одноразовим платежем. Ухвалою суду від 12 грудня 2016 року задоволено клопотання представника позивача та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 768, виданого 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стабровською О.А. на користь [PERSON] про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів в сумі 1 566 840 грн. та пені в сумі 1 408 078,75 грн. За клопотанням представника позивача 01 листопада 2017 року судом був направлений запит до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стабровської О.А. щодо витребування нотаріальної справи, яка стала підставою посвідчення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] грошових коштів. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять суд його задовольнити в повному обсязі, визнати виконавчий напис № 768, виданий 06 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стабровською О.А. на користь [PERSON] про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів в сумі 1 566 840, 00 грн. та пені в сумі 1 408 078,75 грн., а всього 2 974 918,75 грн. таким, що не підлягає виконанню. Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують проти їх задоволення в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стабровська О.А. в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмові пояснення в яких просить розглянути справу на розсуд суду. Представник третьої особи - Центрального ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 15.01.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] при укладенні цього договору перев. У власність [PERSON] грошові кошти в сумі 1055076 грн., що курсом НБУ станом на 15.01.2015 року становить 13200 доларів США. Грошові кошти [PERSON] зобов»язався повернути до 15.03.2013 року в порядку та на умовах вказаних в договорі (а.с.13). Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 06.06.2014 року приватним нотаріусом КМНО Стабровською О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 768, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачених в строк на підставі договору позики , посвідченого Кондратюклм В.С. приватним нотаріусом КМНО 15.01.2013 року за реєстровим № 3 грошових коштів в сумі 1 566 840 грн., строк повернення яких настав 15 березня 2013 року, пені в сумі1 408 078 грн. 75 коп., нарахованої за прострочення платежу за період з 15.03.2013 року по 15.03.2014 року. Разом сума до стягнення становить - 2974 918 грн. 75 коп. (а.с.12) Постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ Донецькій області від 06.09.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52122213 за вказаним виконавчим документом. Положення ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1 Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п.1.2 Глави перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3.1 Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, документами, які підтверджують безспірність заборгованості мають бути не розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості складені банком, які є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, а первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. З матеріалів нотаріальної справи вбачається, що вимога про усунення порушень позивачу надсилалась товарно-транспортною накладною 03.06.2014 року, однак відомостей про її одержання [PERSON] або повернення конверту за терміном зберігання матеріали справи не містять, що виключає безспірність заборгованості позивача, належне його повідомлення, додержання вимог законодавства та правомірність посвідчення виконавчого напису від 06.06.2014 року. Таким чином, оскільки на момент вчинення виконавчого напису розмір заборгованості за кредитним договором не був безспірним, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено у порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved