Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач завернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вона є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: село Малютянка, Києво - Святошинський район. Київська область , вул. Героїв Танкістів, 99. Зазначений спадковий будинок належав батьку сторін - [PERSON], який помер 30.12.2010. У 2016 році їй стало відомо, що відповідач [PERSON] ще за життя батька, а саме 01.04.2006 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,1958 га, яка розташована по вул. Героїв Танкістів, 99 у селі Малютянка, Києво - Святошинського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 3222484201:01:003:0100. На час ухвалення рішення сесії [PERSON] сільської ради та отримання державного акту 01.04.2006 року земельна ділянка не була вільною, на цій земельній ділянці розташований житловий будинок. Діями відповідачів вона позбавлена права на приватизацію земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного їй житлового будинку та господарських споруд. При приватизації спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON] сільською радою Києво-Святошинського району не повною мірою дотримано вимог ст. 12 ЗК України, п.34 ст.26 та ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території підвідомчої сільської ради. Тому просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №792492 від 01.04.2006 виданий на імя [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 4 скликання від 14.05.2005 року [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на земельну ділянку площею 0,1958 га, яка розташована по вул.. Героїв Танкістів, 99 в селі Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер 3222484201:01:003:0100. Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку здійснену на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 792492 від 01 квітня 2006 року виданий на імя [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 4 скликання від 14.05.2005 року [PERSON] сільської ради Києво - Святошинського району Київської області на земельну ділянку площею 0,1958 га. яка розташована по вул.. Героїв Танкістів, 99 в селі Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер 3222484201:01:003:0100. У судове засідання позивач не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не зявилася, згідно заяви просили слухати справу у свою відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: село Малютянка, Києво-Святошинський район, Київська область, вул. Героїв Танкістів, 99, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.08.2011, видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 2-1910, та витягом про державну реєстрацію прав №31436445 від 26.09.2011. Як вбачається з вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначений спадковий будинок належав батьку сторін [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 18 жовтня 2003 року. Батько позивача та відповідача помер 30.12.2010, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №198025 від 04.01.2011. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №792492, виданого 01.04.2006 на підставі рішення 18 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 14.05.2005, власником земельної ділянки площею 0,1958 га, яка розташована по вул. Героїв Танкістів, 99 у селі Малютянка, Києво-Святошинського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 3222484201:01:003:0100 є [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно - правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентується ст. 118 ЗК України, зокрема ч.ч.6,7 зазначеної норми закону. Відповідно до ст.\~153\~Земельного кодексу\~України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із частиною третьою статті 152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). За положеннями глави 16\~ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Зазначені норми встановлюють нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував право власності, та відповідно обов'язковою державною реєстрацією свого права власності. Згідно ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. З огляду на те, що на час приватизації спірної земельної ділянки на ній був розташований житловий будинок із господарськими спорудами, що належав [PERSON], приватизація земельної ділянки повинна була відбутися власником нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved