Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В грудні 2015р. позивач ФОП [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] та просив суд: стягнути з відповідачки на його користь суму основного боргу за договором купівлі-продажу у розмірі 6175,0 грн. та штрафу у розмірі 7718, 25 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 квітня 2015р. між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу №290882 (далі по тексту - договір) на загальну суму у розмірі 13390,0 грн. Відповідно до укладеного договору, позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідачки косметичні засоби (надалі - товар), що підтверджується актами прийому-передачі товару №290882 від 25 та 28 квітня 2015р., а відповідачка прийняла на себе зобов'язання оплатити товар на умовах визначених договором. Відповідачка частково сплачувала кошти, однак, станом на день подання позову до суду свої зобов'язання за договором не виконала в повному обсязі, грошові кошти не повернула, а тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. До початку судового засідання, стороною позивача було подано до суду заяву, в якій сторона просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання свого представника не направила, причини поважності неявки до суду повідомлено не було. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір купівлі-продажу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 25 квітня 2015р. між сторонами було укладено договір на загальну суму у розмірі 13390,0 грн. (а.с.5). За умовами якого, позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідачки товар, а відповідачка прийняла на себе зобов'язання оплатити товар на умовах визначених договором. На підтвердження укладення договору сторонами було складено акти прийому-передачі товару №290882 від 25 та 28 квітня 2015р. (а.с. 6, 9), відповідно до яких позивач передав у власність відповідачки товар, а відповідачка прийняла на себе зобов'язання оплатити його на умовах визначених договором. Згідно п.5.1.1. договору відповідачка сплатила аванс у розмірі 1000,0 грн., що підтверджується банківським чеком з терміналу № 2123 від 25 квітня 2015р. (а.с.10). Відповідно до п.5.1.2. договору залишок у розмірі 1215,0 грн. відповідачка зобов'язувалась виплачувати у строк до 27 квітня 2015р., при цьому згідно п.5.1.3. договору остаточний залишок у розмірі 11175,0 грн. відповідачка оплачує рівними частками протягом п'яти місяців, 2235,0 грн. на місяць, в національній валюті України гривні, до 25 числа кожного місяця. Судом встановлено, що 28 квітня 2015р. відповідачка сплатила 1215,0 грн. (прибутковий касовий ордер № 6315 від 28 квітня 2015 р. (а.с. 11)); 04 червня 2015 р. - 2250,0 грн. (платіжне доручення № @2PL235126 (а.с.14)); 26 червня 2015 р. - 2300,0 грн. (платіжне доручення № @2PL383336 (а.с.15)); 02 листопада 2015 р. - 500,0 грн. (платіжне доручення № @2PL974112 (а.с.24)). Відповідно до п.5.1.4 договору відповідачка зобов'язувалась повністю розрахуватись за товар не пізніше 25 вересня 2015р. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦПК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно п.12 договору у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосовувати до покупця штраф у розмірі 5 (п'ять) %, від загальної вартості товару, за кожний день прострочення виконання зобов'язання. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачкою зобов'язання за договором не були виконані в повному обсязі, залишається невиплаченою сума основного боргу у розмірі 6175,0 грн. та штрафу, розрахованого відповідно до п. 12 договору в розмірі 7718, 25 грн., а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу за договором підлягають задоволенню. Водночас враховуючи положення ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд не знаходить вірним розрахунок позивача щодо стягнення загальної суми заборгованості за договором у розмірі 13893,75 грн., враховуючи, що складовими такої заборгованості є 6175,0 грн. та 7718,25 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Outcome: partial