Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

В грудні 2013 року позивач - банк звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним його прав, а також зобов'язань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача Рубан С.М., який діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 28 /, заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що в квітні 2009 року, на підставі відповідного договору, банк - позивач надав відповідачу грошовий кредит в сумі 50000 гривень. За умовами договору відповідач, як позичальник, мав виплачувати суму кредиту та відсотки за його користуванням у визначені строки, проте своїх зобов'язань не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що свого часу він дійсно одержав у відповідача грошовий кредит, проте на даний час не має змоги виплачувати його і не проти того, щоб такий кредит було погашено за умовами укладеного іпотечного договору. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між банком - позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого цей банк надав відповідачу грошовий кредит у сумі 50000 гривень зі сплатою останнім відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % на рік / а.с. 7 - 10 /. Відповідно до підпункту 3.3.1 згаданого договору позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит та сплачувати проценти за його користування і інші виплати. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як стверджує сторона позивача, банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує, що визнається сторонами, а відтак не підлягає доказуванню на основі положень ст. 61 ч.1 ЦПК України. Згідно розрахунків позивача - банку станом на 10 грудня 2013 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому за договором 42464,09 гривень, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в сумі 32428,18 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4737,42 гривень; пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 595,40 гривень; пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 654,60 гривень; відшкодування 3% річних в сумі 146,77 гривень; витрат від інфляції в сумі 60,16 гривень; штрафу за невиконання пункту 7.2 договору Іпотеки в сумі 3841,56 гривень / а.с. 13 - 16 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, які документально підтверджені / а.с. 1 /, підлягають відшкодуванню позивачу з відповідача на підставі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved