Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON]. звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ФОП [PERSON] завдану реалізацією неякісної продукції матеріальну шкоду в розмірі 12\~540 грн. та компенсацію моральних збитків в сумі 5\~000 грн. Ухвалою суду за клопотанням сторони позивача до участі у справі в якості співвідповідача, як ймовірного виробника продукції було залучено Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Суворов» /далі по тексту ПП «Суворов» (а.с. 37). Позовні вимоги, збільшені та уточнені позивачем з відкриттям провадження у справі (а.с. 119), обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачами норм ЗУ Про захист прав споживачів, всупереч яким їй, як споживачу була реалізована неякісна продукція, вживання якої спричинило пошкодження здоровя та завдало моральних страждань, з огляду на що, посилаючись на положення ст.1190 ЦК України, позивач просить застосувати солідарний порядок відповідальності і стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду в розмірі 17\~390 грн. та компенсацію моральних збитків в сумі 5000 грн. Відповідачі позов не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову (а.с. 20,65-69), представник ПП «Суворов» звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші, представлені ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів: Судом встановлено, що 17 січня 2014 року позивач мешканка м. Комсомольська в магазині, розташованому по вул. Гірників, 1 в м. Комсомольську придбала 450 гр. цукерок «Султан» загальною вартістю 18 грн.14 коп. Продукція була реалізована позивачу ФОП [PERSON], що підтверджується по справі відповідним товарним чеком (а.с. 3,4). В цей же день, близько 11-00 год., під час вживання згаданих цукерок, через наявні в них інородні тіла /зокрема 2 камінці /а.с. 5/ позивач пошкодила конструкцію металокерамічного незємного зубного протезу з порізом ясна верхньої щелепи. Обставини, за яких [PERSON] пошкодила протез були підтверджені в суді показаннями свідків очевидців події [PERSON] та [PERSON], а також опосередковано показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила суду, що 17 січня 2014 року позивач повідомила їй, що внаслідок вживання придбаних в магазині по вул. Гірників, 1 грильяжних цукерок пошкодила зубний протез, через що в її присутності звернулась в магазин із відповідною претензією. План та вартість лікування [PERSON] в звязку з пошкодженням зубного протезу підтверджені у справі відповідними медичними даними про вартість та обєм робіт (а.с. 6-8, 120,121). Як пояснила суду позивач, на первинному етапі її звернення продавець пропонувала незначну грошову компенсацію, вочевидь усвідомлюючи власну відповідальність в звязку з реалізацією неякісної продукції. Питання з відшкодування завданої шкоди вона намагалась вирішити в добровільному порядку також з виробником продукції (а.с. 136-139), але врешті решт, за захистом порушеного права звернулась у відділ захисту прав споживачів. За заявою позивача, фахівцями відділу захисту прав споживачів виконкому Комсомольської міської ради було проведено позапланову перевірку підприємницької діяльності ФОП [PERSON], в ході якої було виявлено ряд порушень чинного законодавства із складанням відповідного акту та протоколу про адміністративне правопорушення з передачею його на розгляд адмінкомісії виконкому Комсомольської міської ради у Полтавській області. (а.с. 9). Постановою адміністративної комісії від 13 лютого 2014 року (а.с. 125) ФОП [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.155 КУпАП через порушення п.п. 16,17 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів», затв. Постановою КМУ від 15.06.2006 року - а саме реалізацію вагових цукерок за відсутності документів посвідчення якості. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку, що факт порушення прав споживача мав місце в даній ситуації, з огляду на що, в даному випадку мають місце зобовязання, що виникають із порушення умов договору роздрібної купівлі-продажу. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону № 1023-ХІІ (в редакції Закону № 3390-VI від 19 травня 2011 р.), згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. 17 вересня 2011 р. набув чинності Закон України від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» (далі Закон № 3390-VI), яким встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. У Законі № 3390-VI надано визначення понять «шкода» (ст. 1) і «дефектна продукція» (ст. 5), з огляду на що, відповідно до положень цього Закону, шкода, це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-ХІІ недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що предявляються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до розяснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів, вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем, про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обовязки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону. У тих випадках, коли в чинному законодавстві немає спеціальної норми, суд застосовує загальні положення про зобовязання, передбачені відповідними главами ЦК України. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). У п. 9 постанови Пленуму ВСУ розяснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків, тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести наступні обставини: - чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги), - чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме, - відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів, - чи мало місце використання товару, - чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоровю або майну споживача. Усвідомлюючи власний обовязок довести обставини, які звільняють від відповідальності, відповідачі, обґрунтовуючи заперечення проти позову, зазначили, що докази, якими позивач підтверджує факт пошкодження зубного протезу, за відсутності відповідного експертного висновку, виключає їх доказовість по справі, з огляду на що не можуть бути прийняті судом в якості допустимого доказу. У статтях 60, 61 ЦПК встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обовязків доказування. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, ін. (пп. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару на який встановлено гарантійний строк технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII). Отже, представлений позивачем письмовий доказ товарний чек (а.с. 5) є належним доказом тієї обставини, що цукерки були реалізовані їй ФОП [PERSON]. Відповідно до ст. 8 Закону № 1023-ХІІ споживач, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, в порядку та строки, встановлені законодавством має право вимагати: - пропорційного зменшення ціни, - безплатного усунення недоліків товару в розумний строк, - відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджених за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: - розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, - заміни товару на такий же або аналогічний з числа наявних у продавця (виробника) товар. Споживач має право предявити одну із зазначених вимог, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу (ч. 3 ст. 8 Закону № 1023-ХІІ), зокрема вимогу про відшкодування завданої шкоди. Суд наголошує на тому, що вимога позивача про відшкодування завданої шкоди грунтується на нормі спеціального Закону та цілком узгоджується із положеннями ст.711 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару неналежної якості, відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Отже, Закон не передбачає можливість предявлення одночасної вимоги до продавця та виробника, а відтак, унеможливлює їх солідарну відповідальність. Розмежовуючи відповідальність співвідповідачів та підстави їх відповідальності, суд виходить з наступного: З огляду на законодавчо закріплений обовязок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень докази, зокрема з огляду на специфіку тягара доказування у справах про захист прав споживачів, суд за відсутності належних доказів, які би давали підставу дійти висновку про наявність будь-яких договірних/позадоговірних відносин ПП «Суворов» з ФОП [PERSON], та переліку документів, які підтверджують якість та безпеку харчових продуктів, і які ПП «Суворов» згідно із представленими представником відповідача ПП «Суворов» документами (а.с. 71-118) надає своїм покупцям, з якими укладає відповідні договори купівлі-продажу та/або поставки, приймаючи до уваги також, що на час здійснених Комсомольським МУ Держсанепідемстанції та відділом захисту прав споживачів виконкому Комсомольської міської ради перевірки ФОП [PERSON] (а.с. 9,10), останньою не було надано жодного документу, який свідчив би про походження та якість реалізованого нею товару/зокрема цукерок «Суворов»/, суд наголошує на тому, що недоведеність факту будь-яких відносин між ФОП [PERSON] та ПП «Суворов», відсутність даних на підтвердження факту виготовлення даної продукції саме виробником ПП «Суворов», а відтак, і порушення ним прав позивача, як споживача продукції унеможливлює покладення відповідальності на ПП «Суворов», а єдиний документ у справі - товарний чек (а.с. 5) є належним доказом тієї обставини, що цукерки з порушенням п.п. 16,17 «Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів», затв. Постановою КМУ від 15.06.2006 року були реалізовані позивачу ФОП [PERSON], а отже саме вона має відповідати за позовом. Пошкодження незємного зубного протезу, який згідно із представленими медичними даними підлягає заміні, по своїй суті є ушкодженням здоровя, що в підсумку впливає на можливість прийняття їжі за наявності встановленого у [PERSON] діагнозу, з огляду на що застосування строків позовної давності в даному випадку згідно із ст.268 ЦК України є неприпустимим. Визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню, і за посиланням позивача складається з вартості робіт та матеріалів, необхідних для лікування дефекту зубного ряду нижньої щелепи, суд виходить з наступного: ЦК зазначає, що при порушенні зобовязальних правовідносин збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, які існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ст. 623 ЦК України). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при визначенні розміру збитків, заподіяних неповерненням (втратою, пошкодженням) майна, суди мають виходити з його роздрібної ціни у торговельних організаціях даної місцевості (з урахуванням зносу), або з оцінки, зробленої самим споживачем чи погодженої сторонами при укладенні договору. Проте, якщо вартість майна, визначена в такому порядку, на час вирішення спору не відповідає дійсній, або її взагалі не було визначено, сторони не позбавлені можливості доводити в суді дійсну вартість неповернутого, втраченого чи пошкодженого майна. Отже, за наявності документально підтвердженої на час вирішення спору вартості робіт та матеріалів, необхідних для лікування дефекту зубного ряду нижньої щелепи гр.. [PERSON] (а.с. 120), яка не спростована стороною відповідача, розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню, визначений судом в сумі 17\~390 грн. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного: Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект . Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Обгрунтовучи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на необхідність прийняття додаткових зусиль щодо організації власного життя. Пошкоджений зубний протез, відсутність коштів на його заміну, неможливість нормального прийняття їжі, та загострення із здоровям, яких зазнає в звязку з наявним діагнозом в сукупності завдають моральних страждань, компенсацію яким позивач визначає розміром 5\~000 грн. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, приймаючи до уваги специфіку заподіяної шкоди та обставини, за яких її було завдано, зокрема, за наявності діагностованого у позивача хронічного захворювання за встановлених медичних харчових обмежень, що в підсумку не знімає з самої [PERSON] відповідальності за власне здоровя, з врахуванням характеру наслідків, що настали, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір компенсації, який буде домірним характеру заподіяної моральної шкоди визначає сумою 1000 грн. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача відповідно із вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial