Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В вересні 2014р. позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.06.2007 року між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] (відповідач 1) було укладено кредитний договір № 32.2/МБ-036.07.1. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 5 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязання [PERSON] за договором кредиту між банком та [PERSON] (відповідач 2) 27.06.2007 року було укладено договір поруки №32.2/МБ-036.07.1, за яким поручитель [PERSON] зобовязувалась перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. ПАТ «Родовід банк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Оскільки відповідачі свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки не виконують, позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2228.4/СА-014.07.1 від 19.03.2007 року, у розмірі 175\~937 доларів США 12 центів, а також суму сплаченого судового збору. В подальшому представник позивачки уточнив позовні вимоги в звязку з тим, що у прохальній частині було виявлено механічну помилку у вигляді не вірно встановленої суми заборгованості та остаточно просив суд стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № 32.2/М.Б.-036.07.1 від 27.06.2007 року, у розмірі 6\~365,97 доларів США та 3\~620\~429,45 грн., а також суму сплаченого судового збору. Представник ПАТ «Родовід Банк» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди представника позивача, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 27.06.2007 року між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] (відповідач 1) було укладено кредитний договір № 32.2/МБ-036.07.1, згідно якого відповідач [PERSON] отримала кредит на суму 5 000,00 доларів США, строком не пізніше 19.06.2009 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % річних (Додаткова угода № 1 до кредитного договору від 27 червня 2007 року) (а.с. 9-13). Відповідно до п.2 додаткової угоди даного договору, термін погашення кредиту, у межах строку визначеного у п. 1 цьєї додаткової угоди, та сплати процентів Позичальником визначаються згідно з Графіком повернення кредиту та сплати процентів до цієї Додаткової угоди. Позивач відповідно свої зобов'язання по договору виконав та надав відповідачу кредит шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку банку на картковий рахунок відповідача (а.с. 25-64). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно п. 3.4.7. у разі порушення умов цього Договору та Додаткових угод позичальник зобовязаний достроково погасити на вимогу Банку всю суму заборгованості за кредитами у строк, вказаний Банком, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитами. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 03.09.2014 р. сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить: заборгованість за кредитом в сумі 4\~582,32 доларів США; заборгованість по сплаті процентів в сумі 1\~783,65 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобовязання 3\~605\~621,12 грн., 3 проценти річних 14\~808,33 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед [PERSON] свої зобовязання, передбачені умовами кредитного договору, а остання в свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобовязувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Також порушує свої зобовязання поручитель [PERSON] Згідно з п.3.4.6. кредитного договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню за кожень день прострочки від суми простроченої заборгованості в розмірі 2% відсотків. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, у разі прострочення повернення чергової частини. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідача-1 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 32.2/МБ-036.07.1 від 27.06.2007 року. Відповідно п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне повернення зобовязань [PERSON], а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та Позичальником (а.с. 15-16). Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань за платежами, що передбачені Кредитним договором, Поручитель на підставі письмово повідомлення Позичальника або Банку, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок Банку в повному обсязі заборгованість за Позичальника за Кредитним договором. За таких обставин, судом було встановлено необхідність стягнення нарахованих банком сум, як з позичальника, так із поручителя в солідарному порядку. Між тим, як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не виконують свої зобовязання по кредитному договору № 32.2/МБ-036.07.1 від 27 червня 2007 станом на 03.09.2014 рік утворилась заборгованість у розмірі тіла кредиту 4582,32 долари США; нарахованих відсотків в розмірі 1783,65 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків в сумі 277\~171 доларів США; три відсотка річних в розмірі 1138,34 доларів США, а всього в розмірі 283\~536 доларів 97 центів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 03.09.2014 року (за 1 долар США 12,531031 грн.) еквівалентно сумі 3\~553\~010, 56 грн. року, яка підлягає до стягнення з відповідачів. З огляду на помилковість розрахунку позивача, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial