Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В вересні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], який змінив прізвище [PERSON] на [PERSON]. В позові позивачкою вказувалось про те, що син - [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Так, в позові позивачкою вказувалось про те, що до досягнення сином повноліття відповідачем сплачувались аліменти на утримання дитини, але після досягнення дитиною повноліття, відповідач припинив сплату аліментів, не зважаючи на те, що дитина продовжує навчання, який на даний час навчається на першому курсі денного відділення Полтавського політехнічного коледжу НТУ «ХПІ» на контрактній основі. Загальна вартість навчання за 1 рік становить 5000 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач в даний час проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, в звязку з чим [PERSON] потребує матеріальної допомоги. При цьому, позивачкою, вказувалось про те, що позивачкою згідно договору про навчання № 7/141-Е/16 від 12.08.2016 року було оплачено вартість І семестру навчання в розмірі 2500,00 грн., але при цьому, позивачкою вказувалось про те, що вона не має можливості самостійно забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину сина [PERSON], 28.07.2011 року, від шлюбу зареєстрованого у 2009 році, який також перебуває на її утриманні. Зважаючи на вказані обставини, позивачка просила стягнути на утримання сина [PERSON] з відповідача аліменти у частці від усіх видів доходів заробітку останнього до досягнення дитиною 23-х років за умови навчання сина та просила стягнути з відповідача на користь позивачки половину вартості навчання сина в розмірі 2500,00 грн. ( вартість 2 семестру навчання). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дитини на навчання, але при цьому, просив стягнення аліментів проводити у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач звільняється з основного місця роботи та зважаючи на розмір його доходу та витрат, які останній несе в звязку з перебуванням на його утриманні двох неповнолітніх дітей доньок, тому погоджується на розмір аліментів у вигляді твердої грошової сумі у розмірі 400 грн., щомісяця. При цьому, представником відповідача вказувалось про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення половини вартості навчання, що є додатковими витратами на дитину, не підлягають стягненню, оскільки для повнолітньої дитини додаткові витрати законодавством не передбачені. Відповідач [PERSON] в дане судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином не був повідомлений про день та час слухання справи, але при цьому в ході судового розгляду справи позов визнавав частково, оскільки заявлені вимоги позивачкою є не співмірними з його доходом та тим, що на його утриманні крім сина перебувають двоє неповнолітніх дітей. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засіданні не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Суд, вислухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. У відповідності до свідоцтва про народження серії І -КЕ № 068208, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, сторони від спільного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с7). Згідно свідоцтва про зміну імені, серія І-КЕ № 005794, виданого 06 листопада 2014 року, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], змінив прізвище на [PERSON], про що здійснено 06 листопада 2014 року актовий запис №\~136 ( а.с.9). [PERSON], [INFO], є студентом ІІ курсу 27 групи денного відділення спеціальності 5.05070104 «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд» Полтавського політехнічного коледжу НТУ «ХПІ» - наказ про зарахування № 96-СТ від 08.08.2016 року. Навчається за кошти фізичних та юридичних осіб з оплатою 5\~000,00 грн. на рік, терміном навчання до 30.06.2019 року. ( а.с.3).29.03.2017 року здійснила оплату за 2-й семестр навачння в сумі 2500 грн.. В судовому засіданні позивачка вказувала про те, що син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює та повністю перебуває на її утриманні. При цьому, вказувала про те, що від шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 21.10.2009 року, вони мають сина [PERSON] ( а.с.5,6), який також перебуває на її утриманні. В свою чергу, в ході судового розгляду справи стороною відповідача не заперечувався обовязок батька утримання повнолітнього сина, але при цьому останні заперечували щодо розміру аліментів та формиїх сплати . Так, судом встановлено, та не заперечувалось сторонами у справі що на утриманні [PERSON] перебувають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей ( а.с. 33,34). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2016 року стягнуто з [PERSON], [INFO], працюючого оператором ГРС Кременчуцького ЛВУМГ УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» ( адреса, Полтавська область, Кременчуцькикй район, с. Піщане, вул. Магістральна,1), зареєстрованого та проживаючого за адресою [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], зареєстрованої та проживаючої у [INFO], аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи з 31 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття ( а.с.28). При цьому, судом встановлено, що згідно листа Філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» Кременчуцьке лінійне виробниче управління магістральних газопроводів за № 517/14 від 14.03.2017 року, про заплановане вивільнення, повідомлено [PERSON] про те, що в звязку з змінами до штатного розпису працівників лінійно експлуатаційної служби Кременчуцького промислового майданчика Кременчуцького ЛВУМГ (лист ПАТ «Укртрансгаз» від 13.03.2017 року № 3324/4-002 «Щодо змін до штатного розпису»), попереджено останнього, відповідно до ст. 49-2 КЗпП, про вивільнення з 16 травня 2017 року, на підставі п. 1 ст. 40 КзпП України. Інших вільних місць по спеціальності відповідача адміністрація підприємства не має можливості запропонувати відповідачу. Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини справи та приймаючи до уваги твердження представника відповідача в судовому засіданні суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень останнього про зміну форми сплати аліментів з частки на тверду грошову суму, оскільки з 16 травня 2017 року відповідач буде звільненим з постійного місця роботи. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основу відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки, зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З огляду на фактичні обставини справи і матеріальне становище сторін по справі, та приймаючи до уваги той факт, що розмір суми за навчання за 1 рік становить 5\~000 грн., згідно договору про навчання, котрий мається в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що розмір, який підлягає стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, у сумі 500 грн., є співмірним та таким, що в повному обсязі покриває витрати на навчання сина з розрахунку ( 500 грн. ( щомісячний платіж аліментів х 12 місяців навчання = 6000 грн.). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання останнього у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. З огляду на вищевикладене, аліменти підлягають стягненню з [PERSON] на період навчання сина [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в даній частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. При цьому, позивачкою поряд з заявленими вимогами про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, заявлена вимога про стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини, а саме половини вартості навчаннгя в розмірі 2500,00 грн. на підтвердження чого останньою було надано квитанції про проведення оплати навчання сина за І та ІІ семестр. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема : утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або у твердій грошовій сумі ( ст.ст. 180,183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) ( ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах ( ст.. 193); батьки зобовя6зані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, чина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо понов літні донька, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу ( ст.198). У відповідності до ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Таким чином, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Поряд з цим, статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони мажуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів ( ст.ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства вбачається що, в разі коли дитина досягла повноліття, але продовжує навчання та відповідно потребує матеріальної допомоги до досягнення нею 23 річного віку , правила статті 185 СК України не застосовуються, а дані правовідносини виключно регулюються вимогами ст. 199 СК України, тому вимоги позивачки, щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини повязаних з навчанням є безпідставними, оскільки правила ст. 185 СК України у даному виді правовідносин не застосовуються, а регулюються вимогами ст.199 СК України, якою передбачено стягнення аліментів на утримання дитини, яка досягла повноліття, але продовжує навчання. Всупереч цьому, позивачкою не надано суду доказів про наявність витрат сина на підручники, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем йоого знаходження, що вказує про необгрунтованість вимог позиваки про стягнення доадктових витрат на навчання сина. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з огляду на положення ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у відповідності до ставок, які діяли на момент звернення позивачки з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial