Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В вересні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 254 грн. 45 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ Фінансова ініціатива та [PERSON] було укладено кредитний договір № Деп-26255053757001 від 08.02.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за недозволеною перевитратою по картрахунку в сумі 167 грн. 51 коп. та заборгованість за договором зі сплати за користування несанкціонованим овердрафтом (в процентах річних) згідно з п. 4.4. тарифів у період часу з 01.07.2015 року по 19.08.2015 року в сумі 86 грн. 25 коп., та 3% річних на суму боргу в розмірі 0 грн. 69 коп. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через розміщення на веб-сторінці Дзержинського міського суду Донецької області у розділі «Інформація про виклик до суду, ухвали про відкриття провадження та інше» від 09.10.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника № Деп-26255053757001 від 08.02.2013 року (а.с. 4; 5-9; 10-11), яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, [PERSON] було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу № 26255053757001 в валюті гривня та видано електронний платіжний засіб у вигляді платіжної картки. Згідно п. 3 п.п. 3.1. Договору № Деп-26255053757001 від 08.02.2013 року картрахунок [PERSON] обслуговується в режимі функціонування поточного рахунку. Згідно п. 3 п.п. 3.3 даного Договору кошти з картрахунку використовуються для розрахунків по операціях з електронного платіжного засобу у вигляді платіжної картки. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми на платіжну картку, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № Деп-26255053757001 року, укладеного між ПАТ «КБ Фінансова ініціатива та [PERSON] встановив, що станом на 19.08.2015 року утворилась заборгованість за несанкціонованим овердрафтом у сумі 167 грн. 51 коп., заборгованість по відсоткам за користування несанкціонованим овердрафтом у сумі 86 грн. 25 коп. (а.с. 2; 15). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до частини другої цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно відповідачу [PERSON] було нараховано 3% річних від суми боргу за період часу з 01.07.2015 року по 19.08.2015 року, яка на час виникнення заборгованості складає 0 грн. 69 коп. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved