Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. В заяві від 19 травня 2017 року поданої до Рівненського міського суду представником відповідача [PERSON] відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просить провести за його відсутності. Наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Представник відповідача [PERSON] повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Позивач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Просила суд, стягнути з [PERSON] на користь позивача 80000,00 грн. основного боргу згідно Договору позики від 28 листопада 2008 року, 8206,03 грн. 12 відсотків річних, 7512,00 грн. інфляційних втрат та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Судом встановлено, що 28 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (надалі - Договір). Відповідно до умов п.п.1,2,5 вказаного Договору, позикодавець в порядку та на умовах визначених договором передає позичальнику у позику кошти в сумі 200000,00 грн., готівкою, в момент підписання даного договору, а позичальник зобов'язується повернути отриману суму в строк до 01 січня 2016 року. Фактом надання позивачем позики відповідачу слугує письмова розписка позичальника складена 28 листопада 2008 року. Згідно п.6 в разі прострочення повернення позики або її частини позичальник зобов'язується сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 12% річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 ЦК України. На даний час, сума боргу відповідачем частково погашена, залишок заборгованості становить 80000,00 грн. Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із розписки від 28.11.2008 року та Договору позики укладеного між сторонами, вбачається, що відповідач зобов'язується повернути всю суму боргу до 01 січня 2016 року. Проте, відповідачем у встановлений строк зобов'язання перед позивачем у повному обсязі не виконано, залишок боргу становить 80000,00 грн. Зі слів позивача, відповідач [PERSON] на прохання погасити залишок суми заборгованості ніяким чином не реагує і заборгованість не сплачує. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України по справі № 6-1229цс16, роз'яснено, що згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Пунктом 6 укладеного Договору позики встановлено, що ставка процентів річних, які необхідно сплатити позичальнику у разі прострочення виконання зобов'язання становить 12% річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунків 12% річних та інфляційних втрат наданих позивачем у позовній заяві, розмір 12% річних становить 8206,03 грн., а розмір інфляційних втрат дорівнює 7512,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити повністю. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, по сплаті судового збору в розмірі 1234,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved