Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказуючи, що 04.11.2020 року між нею та відповідачем, в особі [PERSON] , укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого відповідач, в особі [PERSON] , продав та передав їй у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належала відповідачу на праві приватної власності. На момент укладання договору за вищевказаною адресою був зареєстрований лише відповідач. Під час укладання договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року за №1014 стороні досягли згоди щодо порядку зняття з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Згідно п.5.3 договору відповідач зобов`язаний не пізніше 20 листопада 2020 року знятися з реєстрації місця проживання у квартирі, яка є предметом договору. На момент подання позову до суду, відповідач умови договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року не виконав, зняття з реєстрації місця проживання не виконав, чим порушив її право на вільне користування та розпорядження майном, яке їй належить. Позивач просить суд з підстав, викладених у позові, визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача за наявними письмовими доказами, про винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений судом у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що між позивачем та відповідачем 04.11.2020 року укладений договір купівлі-продажу, який у відповідності до ст.ст. 182,657 ЦК України нотаріально засвідчений, відповідно до умов якого відповідач продав та передав позивачу у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належала останньому на праві приватної власності. На момент укладання договору за вище вказаною адресою був зареєстрований лише відповідач. Під час укладання договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року за №1014 сторони досягли згоди щодо порядку зняття з реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Згідно п.5.3 договору відповідач зобов`язаний не пізніше 20 листопада 2020 року знятися з реєстрації місця проживання у квартирі, яка є предметом договору. На момент подання позову до суду, відповідач умови договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року не виконав, не знявся з реєстрації місця проживання. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року, продаж квартири здійснювала мати відповідача [PERSON] , [INFO] , на підставі довіреності, посвідченою нотаріусом Красноярського нотаріального округу 07.10.2020 року за реєстровим №24/307-н/24-2020-3-572, наданої від імені громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проживає в квартирі позивача, не сплачує комунальні послуги, не є членом родини позивача, особистих речей в квартирі не має, квартирою не користується, є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Положеннями частин 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач не виконав свої зобов`язання, викладені у пункті 5.3 Договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Суд вважає, що позивач з правових підстав вимагає усунення перешкод порушеного права власника у здійсненні користування та розпорядження своїм майном у вигляді квартири шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує із відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 12,13,76,81,141, 258,259 ЦПК України, ст.ст.182, 317, 319, 321, 383,391, 526, 530 657 ЦК України, суд-

Outcome: approved