Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон. Згідно уточненої позовної заяви позивачка просить суд: дозволити неповнолітній [PERSON], [INFO], 3 01 червня 2017 по 31 серпня 2017 виїзд за державний кордон України до Чеської Республіки без згоди батька - [PERSON], [INFO] Представник позивачки [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника третьої особа надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений. В наданих раніше запереченнях на позов вказує, що єдиною метою виїзду за кордон для позивачки є переїзд до Чехії, а не оздоровлення у літній період. У свою чергу, відповідач дуже любить дитину та піклується про неї, а заперечує проти позову лише з тих підстав, що має опасання, що позивач має намір не виїхати, а переїхати до Чехії. Представник відповідача Скворцова О.В. у судове засідання не з'явилась, засобами електронного зв'язку надала заву про відкладення розгляду справи у зв'язку з її занятістю в іншому процесі, документальне підтвердження поважності причин неявки зобов'язалась надати у наступне судове засідання. Оцінивши надану представником відповідача заяву, суд приходить до висновку про неможливість відкладення розгляду справи з наступних підстав: Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, неявку відповідача [PERSON] та клопотання його представника - адвоката Скворцової О.В. про відкладення справи суд не вважає виправданим та розцінює їх дії, як намір на затягування строку розгляду справи, що є порушенням як положень ЦПК України, так і пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також підриває авторитет правосуддя та створює умови існування правового нігілізму в державі. Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін. Також, згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу (постановляє заочне рішення). Останні слова взяті в дужки і це означає лише як альтеративне вирішення справи: або ухвалення звичайного рішення, якщо позивач не погоджується на заочне рішення (це вимога ч.1 ст. 224 ЦПК України), або ухвалює заочне рішення при згоді на це позивача. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони одружились 10.11.2001 р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження[NUMBER] виданого Новгородківською сільрадою Мелітопольського району Запорізької області/а.с.21/. Як вбачається свідоцтва про народження сторони мають доньку [PERSON], [INFO]./а.с.15/ Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 19.11.2015 по справі №320/4894/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення./а.с.13/ Згідно виконавчого листа №320/7903/15-ц від 03.11.2015 виданого Мелітопольським міськрайонним судом з [PERSON], стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON]./а.с.19/ Згідно довідки №670 від 05.12.2016 директора Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ №15 [PERSON], [INFO], навчається у 6 Б класі Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ №15, батько [PERSON], участі у вихованні дитини не приймає./а.с.20/ Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №150/12 від 27.08.2015 визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] р.н./а.с.14/ Листом МВД Чеської Республіки повідомлено, що для отримання допомоги для в'їзду до Чеської Республіки необхідно заздалегідь повідомити про дату прибуття в країну/а.с.12/. Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивачка змушена була звернутись до суду. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 з змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Заперечення відповідача стосовно того, що позивачка має намір виїхати та жити у Чеській Республіці суд до уваги не бере, оскільки дозвіл на виїзд позивач просить лише на літній час. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved