Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В грудні 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі-Позивач) про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (далі-Відповідач). Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір № КІО0GA0000000014 від 21 серпня 2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 232400,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2018 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. В порушення зобовязань за кредитним договором відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами та станом на 07.11.2017 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі\~\~676913 грн. 29 коп., яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 15795,29 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 2,34 гривень, пені за несвоєчасність виконання за договором - 661115,66 гривень та добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає, в зв'язку з чим, позивач звернувся до суду та просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості 106000,00 гривень, що складається з з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 15795,29 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 2,34 гривень, пені за несвоєчасність виконання за договором -90202,37 гривень, а також просить стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, позов не визнав та пояснив, що позивачем було змінено строк виконання зобовязань по кредитному договору і рішенням суду вже було стягнуто з відповідача всю заборгованість по кредитному договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки за даним договором. Вважає, що позивач повторно звертається до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, про що надава відзив на позовну заяву та письмові пояснення. Також заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представників сторін, зясувавши обставини та дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив такі обставини. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, 21.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № КІО0GA0000000014 від 21.08.2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 232400,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2018 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 15 по 20 число, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 4804,03 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит на суму обумовлену кредитним договором. В забезпечення договірних зобовязань по даному кредитному договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 21.08.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно умов якого було передано позивачу в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 89,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належну іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. 26.07.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис та звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 89,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належну іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. 11.08.2010 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 21011992 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» 307538,98 гривень боргу за рахунок заставленого майна, яким є квартира за адресою: [ADDRESS], належну іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. 25.04.2013 року Філією 10 ПП «[PERSON]Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, вищезазначеної квартири на яку було звернуто стягнення за виконавчим написом, що підтверджується Актом державного виконавця від 09.07.2013 року та задоволено вимогу ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № КІО0GA0000000014 від 21.08.2008 року у розмірі 205\~839 грн. 58 коп., що підтверджується розпорядженням державного виконавця від 17.05.2013 року. Отримані кошти від реалізації майна були направлені позивачу, що підтверджується випискою по рахунку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)\~\~зобов'язана\~\~вчинити\~\~на\~\~користь\~\~другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. А також ч. 3 даної статті передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вiдповiдно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від виконання зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Стаття 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. В звязку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач 04.07.2012 року надіслав відповідачу вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) погашення заборгованості по кредитному договорі, процентів та штрафних санкцій (а.с. 76). Після цього позивач у серпні 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Із оглянутих в судовому засіданні рішень від 27.12.2012 року та 18.03.2013 року № 2-1802/12 встановлено, що при зверненні до суду позивач звертаючись до суду посилався\~ст. 611 ЦК України, згідно якої позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.12.2012 року в справі № 2-1802/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено позовні вимоги частково та звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором КІО0GA0000000014 від 21.08.2008 року на іпотечне майно - чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 89,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дане рішення вступило в законну силу, але з врахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.03.2013 року, відповідно до якого рішення змінено в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та викладено в редакції з зазначенням початкової ціни предмету іпотеки, опису нерухомого майна, способу реалізації предмета іпотеки. Таким чином, позивач в звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором з 21 серпня 2018 року на серпень 2012 року та звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на іпотечне майно і його позовні вимоги були задоволені рішенням суду від 27.12. 2012 року. Із доданих позивачем до позовної заяви розрахунків заборгованості за договором № КІО0GA0000000014 від 21 серпня 2008 року станом на 07.11.2017 року не можливо встановити за який конкретний період вона нарахована та заборгованість за який саме період позивач просить стягнути. Крім того, в наданому розрахунку відображено перерахування виконавчою службою Обухівського міськрайонного управління юстиції коштів на погашення заборгованості в сумі 205\~839,58 гривень, що були отримані від продажу іпотечної квартири. Ці кошти, з незрозумілих причин, були позивачем повернуті виконавчій службі. Доля цих коштів, отриманих від реалізації майна відповідача, не відома. Таким чином, вбачається, що позивач відмовився від отримання належних йому коштів, натомість намагається ці кошти знову стягнути з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не доведені належними та допустимими доказами в ході судового розгляду, а тому суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав. Представник позивача звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, однак суд не вбачає підстав для її застосування, оскільки відмовляє у задоволенні позову за його недоведеністю.

Outcome: dismissed