Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20\~ 624 грн. 27 коп. та судових витрат \~ по справі. \~ В обґрунтування позовних вимог зазначено, \~ що між Банком та відповідачем 09.12.2005 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 18 384 грн. 18 коп., яка була стягнута в повному обсязі з відповідача, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2011 року. Вищевказане рішення суду відповідачем не виконано, що в свою чергу, стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В подальшому позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 20 517 грн. 60 коп. \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. \~ \~ Зокрема, судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 09.12.2005 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 3 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту (в подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався) на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також сторони узгодили інші його умови. Рішенням\~ Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2011 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 18 384 грн. 18 коп. Як встановлено в судовому засіданні заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1\~ ст. 509 ЦК України\~ зобовязання -\~ правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 2\~ ст. 509 ЦК України\~ зобовязання виникають із підстав, установлених\~ ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (\~ ч\~ . 1\~ ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст.\~ 599,\~ 600,\~ 601,\~ 604-609\~ ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобовязання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного\~ та\~ ст. 599 ЦК України\~ за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.\~ Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання. За такого, позивач має право на отримання процентів за користування кредитом, передбачених договором за несвоєчасне виконання зобовязання за період з 01.06.2011 року по 30.06.2015 року (в межах заявлених вимог). Так, матеріали справи вказують на те, що дійсно за вказаний період у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за процентами в розмірі 20 517 грн. 60 коп. Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до\~ ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи\~ \~ відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3\~ ст.\~ 10,\~ ст.\~ 60\~ ЦПК України\~ вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в силу положень ст.ст. 526, 530,1049, 1054 ЦК України позовні вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп..

Outcome: approved