Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником автомобіля марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER]. 22 червня 2016 року о 18 годині 10 хвилин в м. Києві по вул. Набережне шосе сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача був пошкоджений. Вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] пошкодженням його автомобіля, становить 211732 гривні 65 копійок. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], адже він, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], в порушенням пп.«б» п.2.3 та п.13.1 ПДР України не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER]. Водночас, станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». У виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень. Однак інша частина матеріальної шкоди в розмірі 111732 гривень 65 копійок (211732,65 - 100000) залишається не відшкодованою. [PERSON] відмовляється добровільно від-шкодувати цю шкоду. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 111732 гривень 65 копійок. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтриму-ють позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що розмір матеріальної шкоди, зазначений позивачем, є значно завищеним. Тому відповідач та його представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого на ім'я позивача (а.с.45, 91). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратах, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Встановлено, що 22 червня 2016 року о 18 годині 10 хвилин в м. Києві по вул. Набережне шосе сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER], був пошкоджений. З висновку експерта за результатом проведення судової автотоварознавчої експертизи №5477/18-54 від 25 травня 2018 року (а.с.112-127) вбачається, що розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 201892 гривні 15 копійок. З огляд на це суд вважає, що [PERSON] набув право на відшкодування матеріаль-ної шкоди в розмірі 201892 гривень 15 копійок. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. За правилом ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З мотивувальної частини постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року (а.с.5) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], адже він, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], в порушенням пп.«б» п.2.3 та п.13.1 ПДР України не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER]. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». Розмір страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну третьої особи, становив 100000 гривень. Тому 19 вересня та 10 жовтня 2016 року ТДВ «СТ «Домінанта» виплатила позивачу страхове відшкодування в максимальному розмірі 100000 гривень. Ця обставина підтверджується платіжними дорученнями №1477 від 19 вересня 2016 року та №2089 від 10 жовтня 2016 року (а.с.68, 69). Водночас, інша частина матеріальної шкоди в розмірі 101892 гривень 15 копійок (201892,15 - 100000) залишилась не відшкодованою. Тому у [PERSON] виникло зобов'язання відшкодувати її . Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування цієї шкоди. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 101892 гривень 15 копійок. Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно з ч.5 ст.106 цього ж Кодексу у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідаль-ність за завідомо неправдивий висновок. В матеріалах цивільної справи міститься звіт №188 від 11 липня 2016 року (а.с.31-57), з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням його автомобіля, становить 211732 гривні 65 копійок. З іншого звіту №55-D/22/3 від 8 серпня 2016 року (а.с.81-96) вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля позивача, становить лише 167820 гривень 96 копі-йок. Водночас, в обох звітах відсутня умова про те, що оцінювачі були обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки. Ця обставина свідчить про те, що вказані звіти не відповідають навіть елементарним вимогам, передбаченим ч.5 ст.106 ЦПК України, та є недопустимими доказами. Крім того, їх достовірність спростовується висновком експерта за результатом проведення судової автотоварознавчої експертизи №5477/18-54 від 25 травня 2018 року. З огляду на це суд критично оцінює звіти №188 від 11 липня 2016 року та №55-D/ 22/3 від 8 серпня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 1122 гри-вень 99 копійок (551,20 + 571,79). Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.1, 12). Водночас, пред'явлений ним позов задоволений на 91,19% (101892,15 : 111732,65 х 100%). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1024 гривень 5 копійок (1122,99 : 100% х 91,19%).

Outcome: partial