Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

В жовтні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 28 лютого 2004р. було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що було зроблено актовий запис № 119. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних сварок. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 07 грудня 2018р., відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання позивачем було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначаючи, що позивач проживає окремо, та не здійснював утримання спільних дітей сторін, у зв`язку з чим, вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів примусово. Відзив на позов стороною відповідача не подавався. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2004р. В шлюбі у сторін народилися сини: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Стороною відповідача протягом всього часу розгляду справи не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування того, що збереження шлюбу між сторонами можливо. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: approved