Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В грудні 2016 року представник позивача звернувся до суду поштовим відправленням із зазначеним позовом. Вказував, що 07.02.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 016-28521-070213, відповідно до умов якого відповідачу відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму в розмірі 100 000 грн., яка на день укладення договору становила кредитний ліміт в сумі 50 000 грн. Посилаючись на те, що відповідач не повернула позивачу надані кошти в строки та порядку передбачені зазначеним договором, просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору на загальну суму в розмірі 83 143 грн. 82 коп., що складається з 49 973,56 грн. простроченого тіла кредиту та 33 170,26 грн. відсотків, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та її представник позов визнали частково, погодившись із заборгованістю за прострочене тіло кредиту в розмірі 49 973,56 грн., в частині стягнення відсотків просили відмовити, оскільки в цій частині позов ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними доказами, а наданий позивачем розрахунок є незрозумілим. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.02.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 016-28521-070213, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, зобов'язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Згідно п. 1.3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 10 000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів (п. 1.5 договору). Відповідно до п. 1.6.2 Тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 «Еволюція» ХL» процент за користування відновлюваною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків становить - 36% річних. В судовому засіданні відповідач визнала заборгованість за прострочене тіло кредиту в розмірі 49 973,56 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованість за відсотками відповідача перед позивачем, станом на 13.12.2016 року становить 33 170,26 грн. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що проценти являють собою плату за користування коштами, отже підлягають сплаті боржником. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 83 143 грн. 82 коп., що складається з 49 973,56 грн. простроченого тіла кредиту та 33 170,26 грн. відсотків. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є доведеними та ґрунтуються на відповідних доказах, які наявні в матеріалах справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права та договірними взаємовідносинами, які виникли та врегульовані між сторонами відповідно до укладеного кредитного договору, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання представника відповідача на ту обставину, що розрахунок в частині нарахування відсотків не підтверджений належними доказами та є незрозумілим, суд вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують встановлених в судовому засіданні обставини, а також наявних між сторонами правовідносин, що виникли внаслідок укладення кредитного договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 378 грн. судового збору.

Outcome: approved