Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 28.12.2018р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія договору купівлі-продажу від 14.02.2018р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 12.09.1991р. №247 про надання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки під житлову забудову; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] ; копія договору забудови від 21.10.1991р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія генерального плану будівництва будинку; копія проекту забудови земельної ділянки; копія акту винесення в натурі меж земельної ділянки; копія доповідної записки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 14.02.2018 р. між нею та [PERSON] , [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] - за 75989 грн. 14.02.2018р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на будинок (які були в них в наявності). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка розпорядився щодо догляду за придбаним будинком, зробила там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (14.02.2018р.) продавці не були оформлені власниками об`єкту продажу, а точніше його Ѕ частини, що належала [PERSON] , померлому [INFO] ( не зареєстрували належне їм право власності у державному реєстрі прав власності на нерухомість). Так, спірний житловий будинок на підставі договору забудови належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] (подружжю). [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті були його дружина та син - [PERSON] . Вони прийняли спадщину після [PERSON] на Ѕ частину належної йому нерухомості в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Однак, у передбаченому порядку відповідачі не оформили спадкове майно, у подальшому не зареєстрували нерухомість у державному реєстрі прав власності на нерухомість. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON] і [PERSON] не мали права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вони своєчасно не оформили спадщину після смерті чоловіка та батька та не зареєстрували право власності на нерухомість у встановленому законом порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі [PERSON] , [PERSON] продали, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] за 75989 грн. 14.02.2018р. позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачці документи на будинок (які були в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved