Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Просили стягнути з відповідача на їх користь за завдану матеріальну шкоду залиттям квартири [ADDRESS], у розмірі 11150 грн., судовий збір у розмірі 640,00 грн. та 1000 грн. за виконання незалежної оцінки. Представник позивачів у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Відповідач надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому визнала шкоду в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні відповідач та її представник позов визнали частково, підтримали відзив. Вислухавши представника позивачів, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 26 травня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-644, належить [PERSON] та [PERSON] в 1/2 частці кожному. (а.с.11-14). 10 листопада 2017 року відбулося залиття квартири позивачів, про що 13.11.2017 року комісією Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства - 1 було складено відповідний акт залиття квартири № [ADDRESS]. Відповідно до даного акту на момент обстеження було виявлено слід намокання: санвузол стеля - 0,7 кв.м. (фарбування водними сумішами); кухня стеля - 8,05 кв.м., (фарбування водними сумішами); кухня стіни - 5,06 кв.м., (шпалери середньої якості); комора стеля - 0,48 кв.м., (фарбування водними сумішами); коридор стеля 4,35 кв.м., (шпалери середньої якості); коридор стіни - 1,05 кв.м. (шпалери середньої якості). Згідно запису у книзі АДС від 10.11.2017 року зі слів чергового слюсаря сантехніка [PERSON], залиття сталося внаслідок нещасного випадку, поломки гнучкого шлангу (відлом гайки від гнучкого шлангу) під мийкою на кухні квартири № [ADDRESS]. (а.с.15). Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири, складений субєктом оціночної діяльності, фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 11150 грн. (а.с.16-47). За проведення експертного дослідження [PERSON] сплачено на рахунок [PERSON] - 1000,00 грн., що підтверджується товарними чеками від 14.11.22017 р. та 30.11.2017 р. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобовязань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сімї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв'язку із використанням належного йому майна. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються таким засобами: письмовими, речовими та електронним доказами, висновками експертів, показами свідків. Відповідно до приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності та взаємозвязку, вбачається, що всі вони, а саме: акт про залиття від 13.11.2017 року, звітом про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири, складений субєктом оціночної діяльності, фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 14.11.2017 року, свідчать про те, що залиття належної [PERSON], [PERSON] квартири відбулося з вище розташованої квартири № 67, власником якої є відповідач [PERSON] Вказаний факт відповідачем не спростовано, жодних доказів зворотного суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачів матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 5575,00 грн. кожному. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує, що з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.на користь позивача [PERSON] Крім того, на користь [PERSON] підлягає стягненню 1000 грн. за виконання незалежної оцінки, яка була оплачена позивачем, згідно з товарними чеками, що містяться у матеріалах даної справи.

Outcome: approved