Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила змінити умови договору найму квартири [ADDRESS] та виділити їй разом з її неповнолітньою дочкою [PERSON] в користування кімнату площею 18,9 кв.м., а відповідачу разом з її неповнолітнім сином [PERSON] кімнату площею 12,7 кв.м. разом з балконом. Допоміжні приміщення квартири просила залишити у спільному користуванні сторін. Позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем (колишнім чоловіком), маються неприязні стосунки, не досягнуто домовленостей щодо користування квартирою і оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого відбуваються сварки, відповідач зловживає спиртними напоями. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2013 року позов задоволено. Змінено договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS], виділено [PERSON] з неповнолітньою [PERSON] в користування кімнату площею 18,9 кв. м., а [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] кімнату площею 12,7 кв.м разом з балконом, місця загального користування залишити в спільному користуванні зареєстрованих осіб. Зобов»язано КП «Деснянське» Чернігівської міської ради укласти з [PERSON] окремий договір найму житлового приміщення у квартирі [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 114,70 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1900 грн., а всього на загальну суму 2014 грн. 70 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним і суперечить ст.104 ЖК України. Так, дві кімнати в квартирі: 18,9 м.кв.та 12,7м.кв. знаходились весь час в спільному користуванні сторін. Позивачка має право претендувати на виділення їй з дочкою кімнати 12,7 кв.м., тобто на жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на неї 7,9 кв.м. на кожного. Проведена судом зміна умов договору житлового найму ущемлює його та сина житлові права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON], [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом по справі встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], в якій також зареєстровані та проживають колишня дружина [PERSON], неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спірна житлова площа в квартирі складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 18,9 кв.м., та 12,7 кв.м. до якої примикає балкон, та допоміжні приміщення: кухня, туалет, ванна кімната, коридорів і трьох вбудованих шаф. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.01.2013 року змінено договір найму квартири [ADDRESS], виділено в користування [PERSON] (матері відповідача) ізольовану жилу кімнату площею 8,0 кв.м., а [PERSON] і [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] жилі кімнати площею 18,9 кв.м. та 12,7 кв.м. разом із балконом. Між сторонами не встановлений порядок користування виділеними їм кімнатами спірної квартири. Задовольняючи позов і змінюючи договір найму жилого приміщенняя квартири [ADDRESS], суд першої інстанції виходив з того, що у разі виділення відповідачу разом із неповнолітнім сином в окреме користування жилої кімнати площею 12,7 кв.м. з балконом, це не вважається суттєвим погіршенням житлових умов. Проте, з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного. Відповідно до ст.103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за з згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до ст.104 Житлового кодексу УРСР член сім'ї наймача праві вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає ст.63 цього кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно із ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно з ст.63 ЖК УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 роз'яснено, що в силу ст.104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Виходячи із спірних правовідносин та правової суті спору, необхідно зазначити, що зміна договору найму жилого приміщення можлива лише при наявності умов передбачених законодавством і зокрема: необхідна відповідність розміру частки житлової площі, яка припадає наймачу, члену його сім»ї розміру житлового приміщення, на яке укладається окремий договір найму, відповідність цього житлового приміщення вимогам ст. 63 ЖК УРСР. Тобто, Житловий кодекс виходить з принципу рівності прав та обов»язків всіх членів сім»ї наймача в т.ч. і бувших, котрі з ним проживають. Враховуючи, що в зазначеній квартирі наявні дві ізольовані кімнати площею 18,9кв.м та 12,7 кв.м., то розмір житлової площі, яка припадає на кожного з членів бувшої сім»ї, які мають самостійне право на житлову площу становить - 7,9кв.м.(18,9+ 12,7/4) Оскільки, виділена судом відповідачу разом із неповнолітнім сином [PERSON] кімната є площею 12,7кв.м., то розмір житлової площі яка припадає на кожного із них дорівнює 6,35 кв.м., що не співпадає з розміром жилої площі, яка приходиться на їх частку в квартирі. Апеляційний суд, виходячи з конкретних обставин, які склалися між сторонами, що кімната площею 12,7кв.м., яка виділена відповідачу, менша розміром належної їм із сином частки жилої площі в квартирі на 1,55кв.м., а для кожного на 0,77кв.м (1.55/2), проти чого відповідач категорично заперечує, вважає, що в даному випадку, таке відхилення від належної відповідачу частки житлової площі є суттєвим, ущімлює його із сином житлові права, тому виділення відповідачу із сином зазначеної кімнати, суперечить закону. Враховуючи зазначене, що суд першої інстанції вирішуючи спір з приводу змін умов договору найму жилого приміщення, вирішив справу з порушенням норм чинного законодавства, рішення суду як незаконне підлягає скасуванню. Виходячи з вищенаведеного, встановлених обставин, змісту правової норми ст.104 Житлового кодексу УРСР, апеляційний суд вважає, що в позові слід відмовити. Також, оскільки рішення ухвалено на користь [PERSON], відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved