Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована також донька померлої дружини [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає за вказаною адресою з 01 вересня 2016 року, проте залишається зареєстрованою в квартирі, участі в утриманні якої не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 15-16/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 34-35/. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] /а.с. 6, 45/. Відповідно до відповіді на запит суду відділу реєстрації місця проживання Міської ради міста Кропивницького від 12.02.2019 року за вказаною адресою зареєстрована з 18.12.2014 року [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Згідно довідки КП «ЖЕО №3» №6870 від 02.11.2018 року, за адресою: [ADDRESS] склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька дружини [PERSON] , [INFO] року [INFO] /а.с. 8/. Дружина позивача [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційн6ої служби Кіровоградського міського управління юстиції 21.10.2015 року /а.с. 4,5/. Як вбачається з акту від 02.11.2018 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких підтверджено начальником дільниці №2 КП «ЖЕО №3» [PERSON] ., за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2016 року [PERSON] фактично не проживає, особисті речі в квартирі відсутні /а.с. 9/. Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені також показами свідка [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved