Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Відповідач [PERSON] позов визнає , разом не проживають з січня 2014 року , вважає що їх сім'я розпалась , миритись не бажає. Майновий спір буде вирішувати окремо. Дитина уже повнолітня . Просить залишити прізвище [PERSON]. Справу розглянути за її відсутності , а.с. 22 заява . Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу вказуючи , що 30 листопада 1996 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем , від шлюбу мають дітей дочку [PERSON], [INFO] , яка на день звернення ним до суду вже досягла повноліття . Подружні відносини вони припинили з січня 2014 року , спільне господарство не ведуть. Миритися не бажає . Вважає що їх сімя розпалась і просить їх шлюб припинити шляхом розірвання . Відповідач не бажає з'являтися до органів РАГСу , тому він вимушений звернутися до суду . Понесені ним витрати по справі в виді сплати судового збору просить залишити за ним . Позивач свої позовні вимоги підтримує , справу просить розглянути за його відсутності письмовим провадженням , про що надана відповідна заява а.с. 24 заява . Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] /Остапенко/ [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 1996 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Широківської райдержадміністрації Дніпропетровської області , актовий запис за № 104 . Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей в цей час . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду , відповідно до статті 110 цього Кодексу . Судом встановлено що подружжя спільно не проживає з січня 2014 року , примирення сторони не досягли , і на розлученні сторони наполягають . Тому зясувавши фактичні взаємини подружжя , причини позову , відсутність неповнолітньої дитини , встановив при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , та дітей , що має істотне значення , а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка , в звязку з чим суд приходить до висновку що позов слід задовольнити . Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище . Відповідачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити її прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved