Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання. В обґрунтування позову зазначають, що відповідачка є матерію неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Діти мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, згідно з рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 08.02.2017 року № 19/0/7-17. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 10.04.2017 року № Р-125 малолітні діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією «Звіту про стан виховання, утримання і розвитку дітей в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] за 2018 р.» служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 29.12.2018 р. № 828, умови утримання та виховання дітей в дитячому будинку є задовільними. Мати-вихователька створює безпечні умови для життєдіяльності дітей, вони забезпечені одягом, взуттям, канцелярським приладдям. Спостерігається значний прогрес в їх розумовому та психологічному розвитку. Діти навчаються в школі, мати-вихователь приділяє належну увагу вихованню та навчанню дітей, цікавиться їх успіхами, відвідує батьківські збори. Мати дітей - [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі 11.05.2018 року, однак заяви про повернення їй дітей до служби в справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, нею не подано, хоча працівниками служби їй роз`яснювався порядок розгляду питання про повернення дітей та надано перелік необхідних документів. Згідно з письмовою заявою [PERSON] від 05.02.2019 року, вона не має можливості забрати своїх дітей, оскільки не працює та за її місцем проживання відсутні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. За результатами оцінювання потреб [PERSON] з`ясовано, що наявні ознаки складних життєвих обставин та роз`яснено її право та можливість одержувати послугу соціального супроводу. Тобто [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своїх малолітніх дітей, а саме після повернення з місць позбавлення волі не створила дітям належних умов для проживання, навчання та розвитку, не піклується про фізичний та духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, харчування та медичний догляд, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання ними освіти. Той факт, що мати не подала заяву про повернення дітей, завдає шкоди їх морального розвитку. В зв`язку з вищевикладеним виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення від 13.03.2019 року № 92/0/7-19, в якому визнається неможливою передача малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] для подальшого виховання матері - [PERSON] та визнається доцільним позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, просять позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , після чого передати дітей органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо подальшого їх влаштування відповідно до вимог чинного законодавства. Стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.05.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судовому засіданні представник позивача - Левченко О .М. , позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені у позові та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначила, що діти мають статус дітей позбавлених батьківського піклування та перебувають на обліку з 12.07.1016 року. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] зверталась в службу з заявою про дозвіл на побачення з дітьми, така можливість їй надавалась, але вона не пройшла медичне обстеження, що є обов`язковою умовою для надання дозволу на таке побачення. Було проведено обстеження умов проживання відповідачки та встановлено, що кімната в гуртожитку, де вона проживає, потребує ремонту, в кімнаті є мінімум меблів, вода та світло на секції. Відносини між [PERSON] та її старшою донькою складні, вона не одноразово застосовувала до неї психічне насильство - кричала на неї, говорила, щоб та не приходила додому, після звільнення з місць позбавлення волі неодноразово телефонувала їй та вимагала вирішити, з ким саме вона хоче проживати - з нею чи в прийомній родині, тобто фактично перекладає на дитину прийняття рішення щодо необхідності забрати її з прийомної родини до матері, яке повинна прийняти особисто відповідачка. Після таких розмов дівчинка плакала, працівниками служби їй було роз`яснено, що це від неї не залежить, а залежить від її матері і вона не повинна приймати таке рішення. Вважає, що мати по відношенню до дитини чинить безвідповідально і жорстоко - і не забирає дітей і не відпускає їх, таке становище негативно впливає на їх психоемоційний стан. З часу звільнення з місць позбавлення волі пройшло багато часу, однак відповідачка не подала заяву про повернення їй дітей, що є підставою для звернення до суду про позбавлення її батьківських прав. В свою чергу, діти влаштовані в сім`ю на час, коли мати була в місцях позбавлення волі, на даний час їх становище є невизначеним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в частині позбавлення її батьківських прав, однак не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей та показала, що звільнилась з місць позбавлення волі 11.05.2018 року. Той факт, що вона не звернулась до служби в справах дітей щоб забрати дітей та не створила умов для їх проживання мотивувала тим, що вона не має на те можливості, поруч немає нікого хто б міг в цьому допомогти. Вона влаштувалась на роботу неофіційно, без укладення трудового договору, отримує 300 гривень за зміну, заробила 3100 грн., які отримувала частками, соціальних допомог зараз не отримує. Грошей не вистачає, бо треба утримувати себе, а також надавати допомогу дітям. На даний час не має можливості створити належні умови для дітей, придбати необхідну побутову техніку, кімната мала, площею 13,2 м. кв., старша донька туди повертатись не хоче. Вважає, що старша дитина підкуповується матеріально вихователем - речами та меншим контролем за її поведінкою. На даний час стосовно неї розглядається кримінальне провадження у Жовтоводському міському суді. Розуміє свій обов`язок по забезпеченню належних умов для проживання та виховання дітей, але виконувати його вона не може, так як їй важко це зробити. Третя особа [PERSON] , в судовому засіданні показала, що діти відповідачки були влаштовані в її сім`ю в 2017 році Вільногірською службою в справах дітей, оскільки їх мати була засуджена та перебувала в місцях позбавлення волі. Після її звільнення, діти з мамою спілкуються дуже мало, вона відвідувала їх 2-3 рази, більше спілкуються в телефонному режимі. На канікули їх забирають дідусь та бабуся. Діти про маму згадують, розуміють, що вона не може їх забрати до себе. За час перебування в сім`ї психологічний стан дітей поліпшився, спочатку старша дитина була дуже знервована, а зараз обидві дівчинки поводяться спокійніше. Вважає, що мати могла б більше уваги приділяти дітям. Влітку для дітей була можливість виїхати на місяць до Америки на відпочинок за державної програмою по обміну дітей, однак вони не поїхали, бо не мають відповідного статусу. Неповнолітня [PERSON] , в судовому засіданні показала, що проживає три роки з мамою-вихователем, стосунки з нею добрі, навчається в восьмому класі, умови проживання гарні, у неї є все необхідне. З своєю мамою бажає спілкуватись по вихідним. Зараз спілкується з нею по телефону, на даний час стосунки з нею нормальні. Взагалі хотіла б проживати з матір`ю, але за умови, що побутові умови будуть кращі, а не ті, що були раніше. Малолітня [PERSON] , в судовому засіданні показала, що живе в селі, ходить до школи, навчається добре. Мама приїжджає до неї не часто, подарувала їй телефон. Їй подобається бути з мамою [PERSON] , не заперечує проти подальшого проживання з нею. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що працює спеціалістом сектору соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. З серпня 2016 року по лютий 2017 року спілкувалась з близькими знайомими відповідачки, щоб допомогти їй вирішити проблеми - мати стабільний дохід, вести нормальний спосіб життя та створити для дітей всі належні умови. З відповідачкою проведено багато роботи, але вона нічого не робить, щоб покращити своє життя. Офіційно вона не працювала, намагалась декілька разів, але працювала не більше тижня - її звільняли або вона сама звільнялась за власним бажанням. Єдиним стабільним її доходом була соціальна допомога. Вона не могла створити умови для навчання дітей, постійно сварилась з старшою донькою, бо вона не могла стримувати свої емоції. [PERSON] ходила до школи, де їй допомагали і одягом і канцтоварами. Працювали з сестрою відповідачки , стосунки у них погані ще з дитинства, але вона підтримує [PERSON], остання часто в неї бувала. Взимку [PERSON] жила у сусідки відповідачки - [PERSON] , вона піклувалась про неї. Менша дитина жила у бабусі та дідуся. Стабільності в сім`ї не було ні в грошах, ні в стосунках. В квартирі немає газу, опалення, кімната невелика, є шафа, старі спальні місця, існує конфлікт між [PERSON] та сусідкою, яка заперечує, щоб та користувалась водою та газом. Коли [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі, їй було запропоновано допомогу в працевлаштуванні та налагодженні нормального способу життя, але вона вирішила, що це зробить сама, в службу більше не зверталась. До того ж їй роз`яснювали, що потрібно, щоб повернути дітей - працевлаштуватись, влаштувати побут, дітям потрібні стабільні та нормальні умови життя, які вона створити не може, хоча дітей по - своєму любить. Вислухавши представника позивача, відповідачку, думку неповнолітніх дітей, допитавши свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 05.04.2017 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] в актовому записі про народження № 170 від 23.09.2005 р. внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 05.04.2017 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] в актовому записі про народження № 49 від 14.03.2012 р. внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 784 від 26.11.2018 року виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці (а.с.16-19). Відповідно до довідки про звільнення серії ДНП № 03229 виданою Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань № 4», [PERSON] 11.05.2018 р. звільнена по відбуттю терміну покарання з ДУВП № 4 (а.с.20). Факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами. Так, рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 19/0/7-17 від 08 лютого 2017 року вирішено вилучити малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] з сім`ї матері [PERSON] , [INFO] , надати їм статус дітей позбавлених батьківського піклування, тимчасово влаштувати дітей до педіатричного відділення КЗ «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради в зв`язку з засудженням матері до позбавлення волі (а.с.28). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 12.04.2017 р. № 130/0/17-17 вирішено закріпити за малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дітьми позбавленими батьківського піклування, право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Згідно Розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № Р-125 від 10.04.2017 р. малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , влаштовано з 10.04.2017 року до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [INFO] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-33). Відповідно до звіту про стан виховання, утримання і розвитку дітей в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] за 2018 р. служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 828 від 29.12.2018 р., [PERSON] навчається в 7 класі, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. На уроках не завжди уважна, часто відволікається на сторонні справи. Але завжди ініціативна та проявляє наполегливість у здобутті знань, школу відвідує охоче, має хороший фізичний та розумовий розвиток. Любить працювати, добра та чуйна до оточуючих. З однокласниками та учнями підтримує дружні відносини, має товаришів, з повагою ставиться до людей старших за віком. [PERSON] відвідує туристичний гурток. [PERSON] навчається в 1 класі. Мама-вихователь добре піклується про життя та здоров`я дітей, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами в дітей навчанні, діти завжди охайні, одягнені по сезону, забезпечені шкільним приладдям. Порушень утримання дітей в дитячому будинку сімейного типу не виявлено (а.с.34-39). Відповідно до заяви [PERSON] від 15.05.2018 р. адресованої заступнику міського голови з питань діяльності ради - директору ДСГП [PERSON], остання просить дозволу на побачення з її дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до заяви [PERSON] від 18.06.2018 р. адресованої заступнику міського голови з питань діяльності ради - директору ДСГП [PERSON], їй роз`яснено порядок розгляду питання про повернення дітей на виховання до батьків після повернення з місць позбавлення волі, та надано перелік необхідних документів (а.с.41). З заяви від 05.02.2019 р., вбачається, що [PERSON] повідомляє, що їй роз`яснено про наслідки неподання нею заяви про повернення дітей, забрати дітей вона не може в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Порядок позбавлення батьківських прав та їх поновлення, можливість одержання послугу соціального супроводу їй роз`яснено (а.с.43). В своєму листі № 3711/01-78/18-07.1 від 16.07.2018 р. т.в.о. начальника УСССДМ ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Левченко О.М. доводить до відома начальника ССД Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про звільнення матері дітей, які влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , про роз`яснювальну роботу проведену з нею, щодо порядку повернення дітей на виховання батькам, які звільнились з місць позбавлення волі (а.с.42). В свою чергу, фахівці служби в справах дітей УСССДМ ДСГП звертались до Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області з листом (вих. № 2208/01-78/19-07.1 від 24.04.2019 р.), в якому повідомляли про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та просили притягнути зазначену особу до адміністративної відповідальності (а.с.44). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 92/0/7-19 від 13 березня 2019 року визнано неможливою передачу малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] для подальшого виховання матері [PERSON] , [INFO] та визнано доцільним позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей (а.с.45). Своїм листом від 23.04.2019 року за № 205, в.о. начальника служби в справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації звертається до начальника УСССДМ ДСГП Вільногірської міської ради, для найскорішого вирішення питання щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] (або повернути дітей матері або позбавити її батьківських прав) (а.с.46). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дітей в їх свідоцтвах про народження внесені відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері. [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 року. В зв`язку з засудженням матері, малолітні діти були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , де мешкають по теперішній час. 11.05.2018 року [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, однак після звільнення з місць позбавлення волі не подала до служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заяву про повернення їй дітей, хоча ознайомлена з порядком розгляду даного питання та отримала перелік необхідних документів, з часу звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не вчиняла жодних дій для покращення свого побутового стану, працевлаштування, не створила дітям належних умов для проживання, виховання та розвитку, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, підготовку до самостійного життя, харчування, медичний догляд, з дітьми спілкується періодично, переважно по телефону, що не можна вважати належним виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Твердження відповідачки, що вона не може забрати своїх дітей в зв`язку з тяжким матеріальним становищем та незадовільними умовами проживання, суд оцінює критично, оскільки за тривалий період часу, який минув після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі, належних зусиль для поліпшення свого життя вона не вживала, хоча і не була позбавлена можливості працевлаштуватися та облаштувати належні побутові умови для проживання та виховання своїх дітей. Фактично діти позбавлені належної уваги та піклування зі сторони матері, вжиті заходи спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області результатів не дали, відповідачка свою поведінку та ставлення до виховання дітей не змінила, і фактично відмовилися від виконання своїх батьківських батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав, а тому враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів дітей, суд дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей, а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] р. знаходяться на даний час в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] , будь-які причини, що звільняють відповідачку від обов`язку по утриманню дітей відсутні, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачки. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1536,80 грн. слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved