Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» суму матеріальної шкоди в розмірі 5550,57 грн. та суму судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах на посаді експедитора з виконанням обовязків касиру. З відповідачем, з метою врегулювання правовідносин між ним як працівником та працедавцем, 01 січня 2014 року був укладений Договір про повну матеріальну відповідальність як з працівником, що займає посаду безпосередньо повязану з збереженням матеріальних цінностей, згідно з умовами якого, останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених йому цінностей. 15 лютого 2014 року відповідач не забезпечив схоронність ввіреного йому обладнання: Фіскальний реєстратор Datecs СМР-10 Bluetooth (інвентарний номер [NUMBER] заводський номер ЛД-10401162) та термінал збору даних Pidion ВІР-6000 № 1307 (інвентарний номер [NUMBER]) загальною остаточною вартістю 5550,57 грн. Таким чином, відповідачем, внаслідок порушення своїх посадових обов'язків, було завдано позивачу матеріальної шкоди на загальну суму 5550,57 грн. Відшкодувати завдану матеріальну шкоду в добровільному порядку відповідач відмовляється. Тому, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] перебував 31 жовтня 2012 року перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сандора» на посаді експедитора з виконанням обовязків касиру (а.с.3). З метою врегулювання правовідносин між сторонами як працівником та працедавцем, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сандора» та [PERSON] 01 січня 2014 року був укладений Договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з п.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та на підставі п. 1 ст. 134 та ст. 135-1 Кодексу законів про працю України Працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості всіх переданих йому під звіт Роботодавцем в установленому порядку товарно-матеріальних цінностей та коштів згідно з інвентаризаційними, а також за незабезпечення цілості тих товарно-матеріальних цінностей й коштів, що будуть передаватись йому під звіт Роботодавцем протягом усього строку дії цього Договору (а.с.5-6). Відповідачу, для виконання ним своїх посадових обовязків, було видане позивачем наступне обладнання: Фіскальний реєстратор Datecs СМР-10 Bluetooth (інвентарний номер [NUMBER] заводський номер ЛД-10401162) та термінал збору даних Pidion ВІР-6000 № 1307 (інвентарний номер [NUMBER]), схоронність якого він не забезпечив та 15 лютого 2014 року, приблизно в період з 12.30 до 14.40, вказане обладнання було втрачене відповідачем, під час виконання ним своїх посадових обовязків, що підтверджується його поясненнями начальнику бюро логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (а.с.8) та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2014 року, складеним ДІМ СДІМ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] (а.с.9). Згідно п. п. 3-4 Договору про повну матеріальну відповідальність від 01.01.2014 року, у випадку виявлення недостачі переданих Працівнику під звіт товарно-матеріальних цінностей або коштів більше встановлених допустимих норм, знищення, пошкодження, зниження якості або псування з його вини товарно-матеріальних цінностей, він зобовязується відшкодувати недостачу коштів та заподіяну шкоду відповідним товарно-матеріальним цінностям. Розмір заподіяної шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) товарно-матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття товарно-матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у місцевості, де вчинено розкрадання, виявлено нестачу, мало місце умисне знищення або умисне зіпсуття. Відповідно до положень ст. 132 Кодексу законів про працю України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 вказаного кодексу, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Судом вище було встановлено, що між позивачем та відповідачем, відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу, був укладений письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому. Крім того, як розяснила Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» в абзацах 1 та 3 пункту 3, у відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» від 24.03.2014 року за вих. № 10-05-552 вартість втраченого відповідачем обладнання, а саме: Фіскального реєстратора Datecs СМР-10 Bluetooth (інвентарний номер [NUMBER] заводський номер ЛД-10401162) та терміналу збору даних Pidion ВІР-6000 № 1307 (інвентарний номер [NUMBER]), складає 5550,57 грн. (а.с.7). За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» суму матеріальної шкоди в розмірі 5550 грн. 57 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved