Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням численних уточнень та змін, просила: -встановити факт належності права власності [PERSON], який помер [INFO] року, на домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І; -встановити факт набуття права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І - [PERSON], який помер [INFO] року, та є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON]; -визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № [ADDRESS] за [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, після померлого [INFO] року чоловіка - [PERSON], і яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала на те, що [PERSON] (батько її чоловіка - [PERSON]) ще при житті зніс житловий будинок літ. А-1, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1964 року, а замість нього побудував новий житловий будинок літ. В-1, прибудову літ. В1-1 з господарськими спорудами на земельній ділянці загальною площею 818 кв.м. по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належало зазначене домоволодіння. Її чоловік - [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після його смерті, сумісною пропискою зі спадкодавцем, однак, своїх спадкових прав він належним чином не оформив. Крім того, [PERSON] звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту виникнення майнових прав громадян. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року було встановлено факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18.02.1964 року за реєстром № 1-680 і зареєстрованого в реєстрову книгу Дніпропетровського інвентаризаційного бюро 12.05.1964 року під № 171-113. 17 листопада 2009 року її чоловік склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів позивачці - [PERSON]. [INFO] року її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить спірне домоволодіння. [INFO] після померлого [PERSON] до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини від імені дружини померлого [PERSON], позивачки у даній справі, та заведена спадкова справа № 164/2013. Разом з тим, постановою державного нотаріуса від 18.12.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння, у зв'язку з тим, що житловий будинок літ. А-1 знесено, а замість нього побудований новий будинок літ. В-1, а у позивача відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ. Тому, їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на вищезазначене домоволодіння. При цьому, фізичною особою-підприємцем було проведено технічну інвентаризацію домоволодіння № [ADDRESS], виготовлено технічний паспорт та надано висновок з технічної інвентаризації, що самочинне будівництво за даною адресою відсутнє. Домоволодіння знаходиться у володінні та користуванні позивача, яка мешкає в ньому, сплачує всі комунальні послуги. Житловий будинок та споруди збудовані з дотриманням будівельних та технічних норм. В свою чергу, її померлий чоловік ще в 2011-2012 роках звертався до Дніпропетровської міської ради з питанням щодо оформлення земельної ділянки по фактичному розміщенню домоволодіння, однак, в зв'язку зі смертю не довів це питання до кінця. Ухвалами суду відповідачів у даній справі було неодноразово замінено, залучено співвідповідача, виключено особу з кола третіх осіб, у зв'язку з залученням її до участі у справу в якості співвідповідача, а також уточнено третю особу. Зокрема, в остаточному варіанті, належними сторонами у справі є: відповідачі - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада та [PERSON]; а третьою особою - Третя дніпровська державна нотаріальна контора. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник Дніпровської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відзиву на позов не подав. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше його представник [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог з огляду на те, що не існує і предмету спору. Так, ним зазначено, що як вбачається із заявлених суду позивачем вимог перелік бажаного їй у власність майна не відповідає переліку майна, що залишилося після смерті [PERSON] Окрім того, відповідно акту від 04.12.2014 року, складеного техніком [PERSON] з інвентаризації нерухомого майна, вказане нерухоме майно знесено і замість нього побудоване нове майно. Також, відповідно акту від 23.09.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], встановлено, що спірне майно знесено і замість нього побудовано нове майно. Отже, не існує майна право власності на яке оспорює позивач. Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв'язку із виробничою завантаженістю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим 07.03.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1674 від 07.03.2013 року (а.с.24). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивача, серед іншого, складається з домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною, а [PERSON] - сином покійного [PERSON], що також не заперечується сторонами у справі. Разом з тим, ще за життя, а саме 17 листопада 2009 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 4-3602, яким заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть йому - [PERSON], [INFO] (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі вищевказаного, позивач, у встановленому законом порядку, звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. Проте, 18 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на домоволодіння № [ADDRESS], оскільки домоволодіння, яке належало спадкодавцю, знесено, а на його місці побудовано новий будинок, на який вона не має правовстановлюючих документів (а.с.21). При цьому, позивач вказала, що [PERSON] успадкував це домоволодіння після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO] року. У зв'язку з вказаними обставинами, позивач звернулася до суду та просила встановити факти того, що: домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І - належало на праві власності [PERSON], який помер [INFO] року; а після його смерті право власності на це домоволодіння набув його син - [PERSON] в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що [PERSON], за життя, дійсно належало домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.02.1964 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-680, і зареєстрованого в реєстрову книгу Дніпропетровського інвентаризаційного бюро 12.05.1964 року під №171-113. Вказаний факт встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року у цивільній справі № 2о-47/2011, яке скасовано не було та набрало законної сили 29 квітня 2011 року (а.с.15). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факт належності домоволодіння саме [PERSON] не потребує доказування, оскільки він встановлений судовим рішенням у вказаній цивільній справі, що набрало законної сили. При цьому, [PERSON] було знесено старе домоволодіння № [ADDRESS] та на його місці самочинно побудоване нове домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; вбиральні літ. Ж; навісу літ. З; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. Вказані обставини підтверджуються листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 17.11.2014 року за № 12723 (а.с.34); актом про знесення житлового будинку від 04.12.2014 року, складеного техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] (а.с.33); та численними технічними паспортами на вказане домоволодіння, які складені в різні роки, а останній станом на 23.09.2015 року (а.с.105-108), але згідно всіх технічних паспортів на це домоволодіння - воно складається із зазначених вище будівель та споруд, і побудовані вони в період з 1974 року по 1990 рік, окрім вбиральні літ. Ж та навісу літ. З, які побудовані в 1997 році (а.с.34 та108). Згідно штампу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в технічному паспорті, вищевказані будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] є самочинно побудованими об'єктами нерухомості та підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню. Разом з тим, згідно висновку з технічної інвентаризації від 23.09.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] та техніком [PERSON], житловий будинок літ. В-1; прибудова літ. В1-1; вхід в підвал літ. Г; літня кухня літ. Д; прибудова до підвалу літ. д; під Д підвал; сараї літ. Е та К; гараж літ. И - не належать до самочинного будівництва, оскільки вони побудовані до 1992 року (а.с.109). У відповідності до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до Листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року», вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Така ж позиція зазначена у Листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-11-598 від 12.02.2013 року «Щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів будівництва». При цьому, згідно звіту про проведення технічного обстеження на відповідність житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, складеного спеціалістом Кириленком О.В., який має ліцензію Міністерства регіонального розвитку і будівництва Серії АВ № 488572, - житловий будинок (літ. В-1 згідно з технічним паспортом БТІ), прибудова (літ. В1-1) та ганок (літ. в), літня кухня (літ. Д) та прибудова до літньої кухні (літ. д), сарай (літ. Е, К), лазня (літ. З), гараж (літ. И), вбиральня (літ. Ж), вхід в підвал (літ. Г) мають необхідний запас міцності й характеристики, що забезпечують твердість і просторову стійкість. Реалізовані на будівлях конструктивні та архітектурно-планувальні рішення відповідають вимогам діючих нормативних документів, що дає підстави зробити висновок стану конструкцій відповідно до категорії К-2, та можуть в подальшому використовуватись за функціональним призначенням (а.с.65-77). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], на день його смерті, дійсно належало домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. В той же час, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що [PERSON], на день його смерті, належали вбиральня літ. Ж та навіс літ. З, як частини вищевказаного домоволодіння, оскільки вони були побудовані після 1992 року та належать до самочинних. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, права власності на домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. В свою чергу, судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 19.08.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 1129 від 19.08.1998 року (а.с.25). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, як встановлено судом вище, серед іншого, складається й з домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що покійний [PERSON] є сином померлого [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування на майно, що залишилося після смерті його батька - [PERSON], померлого [INFO] року. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] як на момент смерті [PERSON], так й після його смерті, був зареєстрований та проживав в належному спадкодавцю домоволодінні, що підтверджується копією домової книги, наявною в матеріалах справи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO] року, у вигляді спірного домоволодіння, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим встановити факт набуття [PERSON], який помер [INFO] року, права власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON] на домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. З урахуванням встановлених вище судом фактів, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, як встановлено судом вище, серед іншого, складається й з домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON], яка в розумінні ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем покійного, від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] на домоволодіння № [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. В-1; прибудови літ. В1-1, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м.; ганку літ. в; козирку; входу в підвал літ. Г; літньої кухні літ. Д; під Д підвалу; прибудови літ. д; ганку літ. д1; сараю літ. Е; гаражу літ. И; під И оглядової ями; сараю літ. К; споруд; огорожі № 1-11, І. На підставі викладеного та

Outcome: partial