Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до Піківецької сільської ради Уманського району, третя особа - Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві позивач вказує, що 30.08.2014 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,5032 га, що надана для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124386200:01:000:00188, яка розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області та належала її матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР (15-30-230) виданого 31.01.2003р. За життя мати склала заповіт, згідно якого вищевказану земельну ділянку заповіла на її імя. Після закінчення шестимісячного терміну, після смерті матері вона подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, однак у видачі даного свідоцтва їй було відмовлено та 02.12.2015р. нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не надано всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме не надано Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Тому вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, оскільки не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку та просить визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0,5032 га, що надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124386200:01:000:0188, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ ЧР №017563 (15-30-230), виданого 31.01.2013р. на підставі рішення Піківецької сільської ради №32 від 20.05.1997 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 30.08.2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, однак на адресу суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник відповідача - Піківецької сільської ради Уманського району в судове засідання не зявився, однак на адресу суду подали заяву, в якій не заперечували проти задоволення позову. Просили розгляд справи проводити у відсутність їх представника. Представник третьої особи - управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не зявився, однак на адресу суду подав клопотання, в якому зазначив, що земельна ділянка, через яку виник спір, розташована на території Піківецької сільської ради та рахується за [PERSON], про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ ЧР №017563, зареєстрований від 31.01.2003 року за № 19, виданий на підставі рішення Піківецької сільської ради №32 від 20.05.1997 року, площею 0,5032 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Також в клопотанні вказано, що позовні вимоги вони визнають в повному обсязі та просять справу розглядати у відсутність їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], померла 30.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР № 244003 від 01.09.2014 року. (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 198672, виданого повторно 29.10.2014 року 23.05.1950 року народилася [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії VІІ-УР № 366556, виданого 04.02.1968 року - [PERSON], [INFO], уклала шлюб 04.02.1968 року з [PERSON] та її було присвоєно прізвище «… Поліщук…».(а.с.7). 08.04.2014р. [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Піківець, Уманського району по вул..Дзержинського, 9 та земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5032 га, розташовану на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, згідно заповіту посвідченого секретарем Піківецької сільської ради Уманського району, який зареєстрований в реєстрі № 4.(а.с.9). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 017563, який видано 31.01.2003 року, на підставі рішення Піківецької сільської ради Уманського району № 32 від 20.05.1997 року, [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,5032 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області. (а.с.10). Відповідно до листа № 29-28-99.3-652/15-15 від 07.10.2015 року управління Держгеокадастру в Уманському районі, відомості про земельну ділянку [PERSON] площею 0,5032 га, яка розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, відсутні у Державному земельному кадастрі. У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Провести державну реєстрацію вищезгаданих земельних ділянок неможливо, тому що власник, а саме [PERSON] померла і не може звернутися з відповідною заявою. (а.с.11). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 14-28-99.2-2233/15-15 від 07.12.2015 року - загальна вартість земельної ділянки площею 5032 м. кв., що розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, становить 17134,83 грн.(а.с.12). 29.10.2015 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.(а.с. 25). Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, виданої 02.12.2015 року нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 30.08.2014р., заведена під № 544 за 2014 рік. Згідно даних постанови [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON], на земельну ділянку розміром 0,5032 га, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, у звязку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, а саме: відсутній витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. (а.с.13). Відповідно до довідки № 396/02-33 виданої в 2014р. Піківецькою сільською радою Уманського району [PERSON] [PERSON], яка померла 30.08.2014р., на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. ( а.с. 28). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.12.2015 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON], спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 30.08.2014р. є її дочка [PERSON], яка прийняла спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 9 з належними спорудами по вул.. Дзержинського в с.Піківець Уманського району Черкаської області. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » - відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Піківецької сільської ради Уманського району, третя особа - Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом- підлягають задоволенню.

Outcome: approved