Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

В грудні 2018 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 156323,70 грн. а також судових витрат в розмірі 1762,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № К-А-220315967 згідно умов якого відповідач отримав 55610,00 грн. строком на 72 місяці, з зобов'язанням погасити суму кредиту не пізніше 26 лютого 2014 року, а також сплачувати 17% річних. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 06.11.2018 року має заборгованість у сумі 156323,70 грн., яка складається з: 43411,29 грн. - загальна сума основної заборгованості (основний борг); 3659,65 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 39022,66 грн. - загальна сума нарахованої пені; 55785,01 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 4709,97 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 8882,67 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 852,45 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В позові ставиться питання про стягнення вказаної суми заборгованості а також судових витрат в розмірі 1762,00 грн. з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до кредитного договору № К-А-220315967 від 27.02.2008 року відповідачу було надано кредит в розмірі 55610,00 грн. з відсотковою ставкою 17,00 % річних. (а.с.162-165). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору № К-А-220315967 від 27.02.2008 року кредит надався на 72 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 лютого 2014 року. З п.1.3. Кредитного договору № К-А-220315967 від 27.02.2008 року, вбачається, що кредит надався шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автотранспортний засіб марка - CHERY, модель - AMULET А15, легковий хетчбек 2007 року за договором купівлі-продажу №312269-295 від 22 лютого 2008 року укладений між позичальником та продавцем Транспортного засобу. Позивачем всі зобов'язання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 55610,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER], заявою на перерахування кредиту від 27.02.2008 року та платіжним дорученням № 108873 від 27.02.2008 року (а.с.166). Відповідно до п.3.3.4. Договору, відповідач зобов'язався здійснити погашення кредиту рівними частинами в сумі 927,00 грн. та сплату нарахованих відсотків до останнього числа кожного місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. (а.с.162-зворот) Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд, дослідивши розрахунок заборгованості за Кредитним договором № К-А-220315967 від 27.02.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] встановив, що за даним договором станом на 06.11.2018 року утворилася заборгованість за кредитом на загальну суму в розмірі 156323,70 грн., яка складається з: 43411,29 грн. - загальна сума основної заборгованості (основний борг); 3659,65 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 39022,66 грн. - загальна сума нарахованої пені; 55785,01 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 4709,97 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 8882,67 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 852,45 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 4-12, 13-14). З огляду на викладене суд зазначає наступне. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який проживає в м.Донецьк Донецької області нарахована пеня і таким чином є підстава для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним. Окрім того, суд зазначає, що ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань «від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON], а також, наявні підстави для стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних, оскільки зазначені суми нараховані позивачем у відповідності з діючим законодавством та є цілком обґрунтованими. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 117301 (сто сімнадцять тисяч триста одна) грн. 04 коп., яка складається з: 43411 (сорок три тисячі чотириста одинадцять) грн. 29 коп. - загальна сума основної заборгованості (основний борг); 3659 (три тисячі шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 65 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 55785 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 01 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 4709 (чотири тисячі сімсот дев'ять) грн. 97 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 8882 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 67 коп. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 852 (вісімсот п'ятдесят дві) грн. 45 коп. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанції про сплату судового збору на загальну суму 1762,00 грн. (а.с.1), то суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1322,16 грн. (117301,04/156323,70)*1762).

Outcome: partial