Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову . Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: Копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №097826; Копія довідки відділу держкомзему у Ренійському районі від 05.07.2012 року; Копія свідоцтва про смерть [PERSON]; Копія акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 15.05.2004 року; копії витягів зі спадкового реєстру; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 17.12.2011 року помер [PERSON], який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,30 га, масив №13, ділянка №18, яка розташована на території Лиманської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки площею 0,16 га, масив №26, ділянка №246, загальною площею 4,46 га, які належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 097826. Заповідальне розпорядження [PERSON] під час життя не залишив, тому спадкування повинне здійснюватися за законом. Крім [PERSON] спадкоємців немає. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-місячній термін, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, [PERSON]. Вона на час відкриття спадщини мешкала разом із чоловіком, та була там зареєстрована, отже вважається такою, що прийняла спадщину фактично. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, [PERSON] на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому визнання права власності здійснюється за законом. Позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, державним нотаріусом [PERSON], було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельні ділянки, які залишились після смерті її чоловіка.

Outcome: approved