Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

В грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS], з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON], [INFO]. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона знаходилась з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 01.02.2013року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області. У шлюбі [INFO] у них народилася донька [PERSON]. 12.02.2018 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова шлюб між ними було розірвано, у зв'язку з чим сумісне господарство не ведуть. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась разом з нею, знаходиться на її утриманні. На підставі судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки. На теперішній час відповідач аліменти не сплачує та має заборгованість по сплаті аліментів. Також, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року розділено майно подружжя та визнано за нею право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири [ADDRESS], інша частина квартири належить відповідачу [PERSON] У вказаній квартирі фактично проживають вона, донька [PERSON] і відповідач [PERSON] Оскільки місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання одного із її батьків, вона звернулася до відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою про зняття малолітньої доньки з попереднього місця реєстрації та реєстрацію її за її фактичним місцем проживання. Проте, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька дитини на зняття дитини з місця реєстрації та реєстрацію за новим місцем проживання. На теперішній час вона не може отримати від [PERSON] такого дозволу, оскільки він відмовляється його надати і всіляко перешкоджає реєстрації доньки в квартирі. У зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду із заявою про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Ухвалою суду від 26.12.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 01.03.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 02.05.2019року було відмовлено у зупиненні провадження по справі. Позивач [PERSON], через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, в яких просить прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, та зазначає, що за результатами розгляду заяви [PERSON] було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційної дії відповідно до абз.2 п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 з причини - особа не подала необхідних документів, а саме відсутня згода другого з батьків, що суперечить абз.6, п.18 Правил, ч.5 ст.6 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ст.160 СК України. Таким чином, вищевказане рішення про відмову у реєстрації місця проживання прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування по Немишлянському району як 3-ї особи. Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.02.2013 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 37. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 16). Згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.17-18). Як зазначено у позові після припинення стосунків з відповідачем по справі малолітня донька [PERSON] проживає разом з позивачем. Судовим наказом, виданим 12.12.2017року Комінтернівським районним судом м. Харкова, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини доходу платника аліментів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментам відповідно до виконавчого листа №641/8438/17 від 17.01.2018 року, здійсненим Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області, станом на 28.03.2018року загальна сума боргу складає 6 114,15грн. (а.с.21). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2008 року, [PERSON]. має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] (а.с.28-30). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2018року було, крім іншого, визнано право власності за [PERSON] на Ѕ частину двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.22-26). Як вбачається з копії паспорта громадянина України, позивач [PERSON] з 18.12.2018року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до копії паспорта громадянина України та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відповідач [PERSON] з 30.03.2004року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, 32). Рішенням відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 18.12.2018року, було відмовлено [PERSON] у проведенні реєстраційної дії, реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з одночасним її зняттям за адресою: [ADDRESS], відповідно до абз.2 п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 з причини - особа не подала необхідних документів, а саме відсутня згода другого з батьків, що суперечить абз.6, п.18 Правил, ч.5 ст.6 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ст.160 СК України (а.с.6-9). Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов'язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що спору про визначення проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає, проте, матеріали справи свідчать, що позивачу було відмовлено у реєстрації дитини за її місцем фактичного проживання у квартирі157 по пр. Петра Григоренка, 16 в м. Харкові. Тобто, спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв'язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, а саме за місцем реєстрації та проживання позивача, але згоду на це батько не дає. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітню доньку за своїм місцем проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір, згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved