Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до позову від нього не надійшло. ПАТ «ПРОСТО-страхування» в 2008 році звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. На обґрунтування позову посилається на те, що 20 травня 2008 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № АТК 151139 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER]. 23 травня 2008 року в м. Дніпропетровську на перехресті вул.. Свердлова та вул. Шмідта відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобіль «ВАЗ 21093» реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту №02/07/08-К про оцінку автомобіля від 09 червня 2008 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER], становить 51426, 49 грн., а вартість від поновлювального ремонту автомобіля становить 53156,18 грн. Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 29 липня 2008 року співробітниками ПАТ «ПРОСТО-страхування» було складено Розрахунок страхового відшкодування №11229, що належить до виплати страхувальнику. Згідно з даним розрахунком страхове відшкодування склало 56504,18 грн. Відповідно до платіжного доручення №16252 від 01 серпня 2008 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатила страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 49749,53 грн., а відповідно до розпорядження №012398 від 31 липня 2008 року іншу частину страхового відшкодування в розмірі 6754,65 грн. було зараховано у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Дніпропетровською філією ПАТ «ПРОСТО-страхування». Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа»». Згідно з Полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становила 25500,00 грн., при цьому франшиза складала 510,00 грн. Тому ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа»» взяла на себе відповідальність щодо врегулювання наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 травня 2008 року в межах ліміту суми грошових коштів у розмірі 24990,00 грн.(з вирахуванням франшизи 510,00 грн.). Однак суми грошових коштів у розмірі 24990,00 грн. не достатньо для покриття збитків, яких зазнало ПАТ «ПРОСТО-страхування» у зв'язку з даною подією. Таким чином до позивача в межах суми в розмірі 31514,18 грн. перейшло право вимоги до відповідача, який визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого відшкодування в розмірі 31514,18 грн. та витрати на оплату державного мита 315,14 грн. та витрати на оплату інформаційних послуг в розмірі 120,00 грн. Представник ПАТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від представника Бузінського В.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позовні вимоги по суті та за обставинами підтримує у повному обсязі, просить ухвалити рішення про задоволення позову, у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, йому роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками за своїм зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до статті 77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом досліджені письмові докази у справі: - договір №151139 серії АТК добровільного страхування транспортних засобів (а. с. 4) укладений між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON], яким підтверджується факт страхування [PERSON] цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; - калькуляція 02/07/08-К вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER](а. с. 5), якою підтверджується вартість матеріальної шкоди, завданої [PERSON] в сумі 3348,00 грн.; - довідка №002844 (а. с. 7-8), якою підтверджується перелік механічних ушкоджень, що були завдані автомобілю «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23 травня 2008 року; - копія постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (а. с. 9), якою підтверджуються факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення 23 травня 2008 року ПДР України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під його керуванням та автомобіля [PERSON]; - звіт про оцінку автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] від 27 травня 2008 року (а. с.10-13) та протокол огляду транспортного засобу від 27 травня 2008 року(а. с. 14-15), якими підтверджується вартість матеріального збитку, завданого власнику Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 53156,18 грн. . - звіт про оцінку автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] від 02 липня 2008 року (а. с.16-22) та протокол огляду транспортного засобу від 01 липня 2008 року(а. с. 23), якими підтверджується вартість матеріального збитку, завданого власнику Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3348,00 грн.. - заява на страхового відшкодування (а. с. 26), якою підтверджується факт звернення [PERSON] до позивача про виплату страхового відшкодування - розпорядження № 012398 від 31 липня 2008 року та платіжного доручення №16452 від 01 серпня 2008 року, якими підтверджується факт відшкодування [PERSON] шкоди на суму 56504,18 грн. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Свердлова та вул. Шмідта відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2008 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач [PERSON] Тому суд вважає, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП, повністю встановлена Ленінським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді справи про адміністративне правопорушення. За результатами огляду автомобіля «Toyota Rav 4», державний номер [NUMBER], який був проведений оцінювачем [PERSON], складений звіт про оцінку автомобіля, метою якого було визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Rav 4», державний номер [NUMBER], відповідно до якого розмір збитків, що були завдані [PERSON] через пошкодження її автомобіля, склав 56504,18 грн. Позивачеві сума завданих збитків була компенсована частково, у сумі 24990,00 грн., відповідно до страхового полісу ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа», яким застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] Таким чином, позивач після виплати [PERSON] матеріальної шкоди, отримав право вимоги до водія транспортного засобу, який визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд вважає, що з [PERSON] належить стягнути в порядку регресу на користь позивача страхове відшкодування в сумі 31514,18 грн. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст.. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або особа, що одержала страхове відшкодування має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч.1,.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; На підставі досліджених доказів, суд доходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути в порядку регресу грошове відшкодування в розмірі 31514,18 грн. Належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені витрати на оплату державного мита в розмірі 315,14 грн. та витрати на оплату інформаційних послуг 120,00 грн. На підставі Закону України «Про страхування», ст. ст..22, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved