Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

В грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Баглійського районого суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янського міської ради про місце визначення проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані наступним, 07.06.2011 року він з відповідачкою [PERSON] уклав шлюб, який був зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. В теперішній час діти проживають з ним та його батьками у будинку за адресою: [ADDRESS] . Між ним та відповідачкою не має згоди щодо місця проживання дитини, тому просить суд позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком. Ним створенні всі необхідні умови для виховання й розвитку дітей. Матір дітей участі у їх вихованні та утриманні не приймає, життям дітей не цікавиться, мешкає за межами України. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2019 року по цивільній справі було відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.02.2020 року було замінено третю особу правонаступником на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.09.2020 року підготовче провадження в цивільній справі закрито справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача та позивач в судове засідання з`явились, позові вимоги підтримали, суду пояснили, що на даний час діти проживають з батьком, висловлюють своє бажання проживати разом з ним. Позивачем створені всі необхідні умови для нормального розвитку та виховання дітей. Представник відповідача в судове засідання з`явився, заперечував, щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відсутній спір між сторонами. Просив закрити провадження. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просили винести рішення з урахуванням інтересів дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною матір`ю позивача, підтвердила, що син із своєю сім`єю проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка по справі близько року не проживає дітьми, не спілкується з ними. Вона допомагає синові виховувати і доглядати дітей. Де зараз знаходиться відповідачка вона не знає. Вважає за доцільним визначити місце проживання дітей з батьком. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що є родичкою позивача. За адресою: [ADDRESS] приїжджає близько 1-2 раза на місць. Суду повідомила, що відповідачка не проживає разом з дітьми близько року. Піклується про дітей тільки батько - позивач по справі. Знає зі слів, що мати саме не проявляє бажання до спілкування з дітьми. Діти не хочуть проживати разом з матір`ю, оскільки остання постійно їх ображала. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що в теперішній час проживає з батьком та молодшою сестрою у будинку [ADDRESS] , вона бачила мати близько року назад. На запитання щодо місця свого проживання, повідомила, що хоче проживати разом з батьком. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини справи: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 07.06.2011 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 90 (а.с. 7). Від цього шлюбу у них народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 190 (а.с. 8) та [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 344 (а.с.9) Згідно копії свідоцтва право на спадщину за законом від 12.10.2011 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 14); З копії довідки № 679/3 від 16.12.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12); [PERSON] офіційно працює на ПАТ «ЮЖКОКС», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 18-19); В даний час сторони проживають окремо один від одного. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають спільно з батьком, який забезпечує їх всім необхідним для життя, розвитку дітей. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд при винесенні рішення також враховує, думку малолітньої [PERSON] , яка суду повідомила, що бажає проживати з батьком, а також висновок КМР щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, з якого вбачається що місце проживання малолітніх дітей з батьком за місцем його проживання є доцільним. (а.с. 51-52). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Стосовно закриття провадження за відсутністю спору, суд зазначає наступне, згідно ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач вважає, що його права порушенні і він звернувся до суду за їх захистом. Тому суд, дослідивши всі матеріали вважає, що право позивача підлягає судовому захисту і в інтересах малолітніх дітей визначає місце проживання з батьком. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи, створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дітей, виходячи в першу чергу з інтересів дітей, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з батьком, крім того, діти мають проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дітей незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дітей з одним із батьків не перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витати підлягають стягненню з відповідачки. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved