Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В вересні 2019 року Кіріченко В.М. в інтересах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 11.10.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн., а позичальник зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з останнього прострочену заборгованість за кредитом станом на 18.08.2019 року у сумі 12348 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 15.10.2019 року провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.10.2019 року. 14.06.2018 року товариство змінило назву з Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] 16.01.2013 року уклала шлюбу із [PERSON] , зареєстрований Вознесенським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 08 і після реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] » ( а.с. 38). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації відповідно до положень ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч. 1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 08 від 16.01.2013 року складений Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] 11.10.2012 року був укладений кредитний договір № б/н , в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,0 % на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст. ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним, що підтверджується, як наданим позивачем розрахунком заборгованості, так і виписками по рахунку. Відповідно до поданих представником позивача розрахунку заборгованості та виписки по карті станом на 18.08.2019 року відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредита - 884 грн.02 коп., яка підлягає задоволенню, оскільки не спростована відповідачем, який отримав судовий виклик, однак обрав пасивний спосіб захисту і не з`явився до суду, не надав відзив на позов. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором позивачем також нараховані: - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 8350 грн.17коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.- 2050грн. - штрафи ( фіксована частина) - 500грн., штраф ( процентна складова) - 564грн. 21 коп. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.2.1.1.12.6.1. та п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов`язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов`язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише штрафи, відповідно до наданого банком розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 15.12.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 1921 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 307 грн.

Outcome: partial