Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: договір купівлі-продажу від 24.04.2020р.; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок від 05.10.2017р.; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 05.10.2017р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я відповідача; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 24.04.2020 р. між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належних відповідачу: житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0599 га із кадастровим номером 5124110100:02:004:0020, розташованої за вищевказаною адресою, виділеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), - за 102000 грн. 24.04.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на будинок, ключі від нього, саму нерухомість в натурі із присадибною земельною ділянкою. У майбутньому відповідач пообіцяв позивачці укласти договір купівлі-продажу нерухомості та землі в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за будинком, мешкає там та доглядає за придбаною житлоплощею, зробила ремонт, обробляє земельну ділянку та сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок та земельну ділянку на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передала продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість (будинок) та земельну ділянку в натурі. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користується житловим будинком та земельною ділянкою за призначенням, сплачує всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо будинку та землі та встановленні права на них у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість та землю за позивачкою. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивачка просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідачки судом не розглядається.

Outcome: approved