Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд за його відсутності. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із відповідними вимогами та просить визнати за ним право власності на: -житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 14 по вул. Чкалова в с. Новосільське Ренійського району Одеської області, загальною площею 70,10 кв. м., житловою площею 39,20 кв. м., на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2012 р. (САЕ № 064806). -земельну ділянку площею 3,21 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 438677 від 06.02.2006р., виданого Ренійською райдержадміністрацією, з кадастровими номерами земельної ділянки: 5124182900:01:0040094, 5124182900:01:0050835. -майновий пай в КСП «Новосільське» с. Новосільське Ренійського району Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ № 06148, виданого Новосільською сільською радою Ренійського району Одеської області 20.12.2005р., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 25.03.2014р. 25 березня 2014 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло вищезазначене спадкове майно. Під час життя [PERSON] склав заповідальне розпорядження, заповіт від 12.03.2014р. який зареєстрований в книзі для записів нотаріальних дій № 33 Новосільської сільської ради. Згідно заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] заповідав позивачу усе своє майно, що належатиме йому на час смерті, тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, про відмову від неї не заявляв. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було видано перелік документів які він повинен був надати для отримання свідоцтва про право власності. Одним із цих документів був правовстановлюючий документ на будинок, реєстрацію якого було проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. Таких документів позивач надати не зміг у звязку із тим, що вони були загублені. Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним право власності, оскільки спадщина до держави не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець, відповідач у справі, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме». Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved