Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 23.08.2016 року Білоцерківським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1014. В обґрунтування позову вказувала, що між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вони втратили взаєморозуміння та довіру один до одного, не ведуть спільне господарство. 14.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.01.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 21.01.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій остання позов підтримала, вказала про отримання копії ухвали про відкриття провадження. 21.01.2021 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позову, вказав про отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 23.08.2016 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1014. Від спільного проживання подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. На час прийняття рішення будь-яких заяв від сторін на адресу суду не надходило. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Слід зазначити про наявність певного терміну між поданням позову, датою винесення ухвали про відкриття провадження, а також датою вирішення справи. Впродовж цього строку сторони не звертались до суду з будь-якими заявами, в тому числі і про примирення. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved