Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

В грудні 2017 р. заявник звернулася до Подільського районного суду м.Києва із заявою, в якій, просить визнати недієздатною свою доньку [PERSON], що визнана інвалідом 2 групи безстроково за психічним захворюванням та з 2006 р. перебуває на стаціонарному лікуванні у ТМО «Психіатрія», що розташоване у Подільському районі м.Києва. Посилається на те, що остання з 2006р. страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, неодноразово лікувався у психіатричних закладах,та з часом стан її здоров»я значно погіршився, вона, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, внаслідок чого не в змозі розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може себе обслуговувати у побуті, не може користуватися своїми правами , в тому числі і соціальними та виконувати свої облв»язки. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяви обставинам, додала, що здійснює догляд за донькою, оскільки за своїм станом здоров'я остання потребує сторонньої допомоги, є інвалідом 2-ї групи довічно, вона має постійний дохід, здорова за станом здоров'я. В судовому засіданні представник органу опіки не заперечував проти визнання [PERSON] недієздатною, враховуючи те, що є відповідний висновок СПЕ, надав суду подання про можливість призначення заявника опікуном свого чоловіка в разі визнання останнього недієздатним. Суд, встановивши обставини справи та перевірив їх доказами, приходить до таких висновків. Заявник [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Овручським Райбюро РАЦ Житомирської області від 03 жовтня 1960 р. серія [NUMBER] актовий запис №185. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає із заявником по справі за адресою: [ADDRESS] (Солом»янський район м.Києва), є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням довічно. Згідно висновків судово-психіатричної експертизи від 05.04.2018 р. № 253, проведеної стосовно [PERSON] Київським міським центром СПЕ, остання виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу-шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, дисоціативний дефект (F 20.0 - згідно з МКХ - 10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №253 від 05.04.2018року, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Крім того, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання вирішуються в одному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування Солом»янської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою, з проханням надати їй дозвіл на призначення її опікуном над недієздатною. Згідно подання органу опіки та піклування Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації 108-8182 від 25.05.2018 р., орган опіки та піклування Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON]. Всі обставини щодо можливості заявника у справі бути опікуном відповідно до норм чинного законодавства перевірені органом опіки та піклування при підготовці подання до суду. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів недієздатної [PERSON], суд приходить до висновку, про можливість встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, беручи до увани встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. Відповідно до ст.300 ч.7 ЦПК України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням На підставі викладеного, ст.ст.39, 40, 58, 60, 62 ЦК України,

Outcome: approved