overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути на її користь з відповідача кошти на її утримання в сумі 700 грн. щомісячно до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO], повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, оскільки відповідач має стабільний дохід від служби в Збройний Силах України і має можливість брати участь в її утриманні. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, довідки про склад сімї позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, аліменти може бути присуджено не до досягнення повноліття, а до досягнення трирічного віку дитиною. Крім того, оскільки позивач пояснила, що відповідач офіційно працевлаштований і має стабільний дохід, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів не в твердій грошовій сумі, а в частці від його доходу, визначивши таку частку в розмірі 1/8 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, оскільки вони з відповідачем останнім часом проживають окремо, але відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів заробітку, підтримує в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 11 серпня 1999 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, про що здійснено актовий запис № 1002 ( а.с.8). У відповідності до свідоцтва про народження серії І КЕ № 094013 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави, 24 травня 2002 року, сторони від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, допомоги на утримання дитини не надає. Тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (а.с.4), про народження (а.с.5) довідкою (а.с.6) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 квітня 2012 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 20.04.2012 року (актовий запис № 91). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 листопада 2007 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 20.07.2007 року (актовий запис № 697). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]. , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 24 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області , актовий запис №124, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є син [PERSON] , [INFO]. Причиною розпаду являється те, що вона з відповідачем півроку не підтримує сімейно-шлюбні відносини, у них зовсім різні погляди на сімю, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просить задовільнити. Сторонам судом надавався строк для примирення, однак за цей період сторони не примирились. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначає, що є власником житлового будинку з господарським будівлями за адресою: село Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Сінна, 24, який належить позивачеві на праві приватної власності. Син позивачки з відповідачкою проживали разом, відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою будинковолодіння та проживала у будинку позивача до 2014 року. На сьогоднішній день [PERSON] у домоволодінні не проживає, будинок не утримує, комунальні платежі не сплачує, а тому позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час судового розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с. 29, 34). Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача (а.с. 34). Відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є єдиним власником житлового будинку №24 по вулиці Корчагіна Павла в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 9, 10, 11). У відповідності до рішення сесії Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вулиця Корчагіна Павла перейменована на вулиця Сінна (а.с. 6). В зазначеному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 15), яка не проживає за вказаною адресою реєстрації більше ніж 2 роки (а.с. 8). Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка без поважних причин не мешкає в будинку, який належить позивачеві і на день звернення позивача до суду строк відсутності більше одного року, а тому є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2015 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір, згідно якого вона (позивачка) позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 531760 грн., що відповідно середнього курсу комерційного банку станом на той час складало в еквіваленті 23 120 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути в термін до 19 серпня 2016 року, проте до цього часу борг не повернув. Тому просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у вказаній сумі 531 760 грн., а також судові витрати в сумі 5317,61 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивачка [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 531760 грн., що за середнім курсом комерційного банку було еквівалентно 23 120 доларів США, які відповідач отримав до підписання цього договору та зобов'язався повернути в термін до 19 серпня 2016 року (а.с.9-10), проте до цього часу борг не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач в добровільному порядку ухиляється від сплати боргу, ухилився від участі у розгляді справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у заявленому розмірі 531 760 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 5317,61 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов'язки, ведення спільного господарства. Відповідач постійно влаштовує скандали, ображає, принижує її честь та гідність, що робить спільне життя нестерпним. Внаслідок цього шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримала, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24 червня 2011 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Качалівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, відповідач заперечення проти позову не подав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1/2 частину понесених судових витрат (в межах позовних вимог) в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 листопада 2012 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 10.11.2012 року (актовий запис № 543). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25.04.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 132. Від шлюбу 22.08.2002 року народився син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з 2014 року однією сімєю не проживають. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного винесення рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25.04.1998 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 132 (а.с. 4), від якого 22.08.2002 року народився син [PERSON] (а.с. 5). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], до закінчення сином навчання. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 12 січня 1985 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2010 року, шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили 07 листопада 2010 року. Від сумісного проживання вони мають дитину сина [PERSON], який на сьогоднішній навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», факультет прикладної математики, на 5 курсі денної форми навчання, строк закінчення навчання - 30 червня 2018 року. На сьогоднішній день, син перебуває на її утриманні, а відповідач допомоги дитині добровільно не надає. Вона самостійно утримувати дитину не має змоги. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення в СМІ, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON]є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно наданої позивачем довідки № 596 від 12.09.2016: [PERSON] навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», факультет прикладної математики, на 5 курсі денної форми навчання, строк закінчення навчання - 30 червня 2018 року. Повнолітній син [PERSON] не працює, інших джерел для існування не має, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини на термін її навчання, і аліменти у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на час навчання повнолітнього сина, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується\~ст. 88 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved