Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В грудні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON][INFO]. народження в розмірі 2000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2008р., шлюбні відносини між ними фактично припинились і на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу. В шлюбі у сторін, народився [INFO]. син [PERSON], який перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. До судового засідання позивачкою було подано до суду заяву, в якій вона просила суд здійснювати розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав. зазначених в позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомив, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, представника до суду не направив. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2008р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017р. по цивільній справі № 761/45920/16-ц (провадження № 2/761/2955/2017) шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у сторін[INFO]. народився син [PERSON]. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на утриманні матері, батько дитини ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.. 184 СК України. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти у розмірі 2000,0 грн. щомісячно, судом враховано матеріальний стан сторін, потреби дитини даного віку, а також відсутністю відомостей, що на утриманні відповідача перебувають інші особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 26 грудня 2016р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved