Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

В заяві до суду позивачі вказали, що 20.07.2012 року між ними та відповідачем був укладений договір про пайову участь у будівництві. Договір передбачав внесення позивачами суми договірної вартості об'єкту інвестування та передачу відповідачем у відповідні строки в експлуатацію завершений будівництвом будинок. 20.07.2012 року позивачі, у виконання умов договору, сплатили початкову суму пайового внеску в сумі 60000 гривень. Однак, відповідач не розпочав будівництва житлового будинку, яке мало б закінчитись в четвертому кварталі 2013 року. На звернення позивачів про повернення вкладених коштів не реагує. У зв'язку з цим позивачі звернулись до суду та просять ухвалити рішення, яким розірвати договір будівельного підряду, стягнути з відповідача платіж пайового внеску в сумі 60000 гривень, матеріальну шкоду в сумі 27750 нривень, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, неустойку в сумі 14400 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, однак надали суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглянути без їх участі. Представник відповідача у справі Кушнір П.В. позовні вимоги визнав повністю про що надав суду письмову заяву та просив справу розглянути без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Між позивачами та відповідачем 20.07.2012 року був укладений договір №7 про пайову участь у будівництві, що підтверджується самим договором. Договір передбачав внесення позивачами суми договірної вартості об'єкту інвестування та передачу відповідачем у відповідні строки в експлуатацію завершений будівництвом будинок [ADDRESS] із наявною квартирою №7 площею63,43 кв.м.. Позивачі, сплативши на рахунок відповідача 60000 гривень, частково виконали свої зобов'язання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.07.2012 року. Відповідач своїх зобов'язань не виконав, адже при запланованій здачі завершеного будівництва житлового будинку у четвертому кварталі 2013 року забудови так і не розпочав, технічної документації земельної ділянки під забудову багатоквартирного будинку не виготовив. 04.11.2013 року позивачі звернулись із письмовою заявою до відповідача про повернення внесених коштів, однак останній на дане звернення не реагує, ухиляючись від виконання передбачених договором зобов'язань. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення винною стороною умов договору. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договором передбачена сплата неустойки в розмірі 0,2% від невчасної суми за кожен день прострочення, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України передбачено відшкодування упущеної вигоди, ч.2 ст.23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем позивачам 60000 гривень пайового внеску, неустойки в сумі 14400 гривень (0,2 % від 60000 гривень за 120 днів прострочення), упущеної вигоди в розмірі 27750 гривень (з урахуванням 18,5% річної депозитної ставки по вкладах населення за період 2 років 6 місяців) та моральної шкоди в сумі 5000 гривень підлягають задоволенню. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати. Оскільки позивачами підтвердженні вимоги про стягнення судових витрат в розмірі 1071 гривні 50 коп. по квитанції №ПН1162 від 11.04.2014 року та 400 гривень за надання правової допомоги по квитанції №840 від 23.04.2014 року, суд вважає необхідним задовольнити стягнення вказаних сум. На підставі ст.88, 130, 174, ч.2 ст.197, 209 ЦПК України, ч.2 ст.22, 509, 610, 611, ч.2 ст.651 ЦК України, суд,

Outcome: approved