Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Позивачка у судове засідання також не з'явилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справи у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на ім'я [PERSON] та її РНОКПП, копії паспортів гр. України на ім'я [PERSON], [PERSON] та їх РНОКПП, оригінал свідоцтва про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO]., довідка з місця роботи [PERSON] від 02.11.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила розірвати шлюб. укладений із відповідачем [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання сумісної доньки [PERSON], 2011 р. н., який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, сторони наполягали на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина: донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні та проживає разом із позивачкою. Так як сторони фактично припинили сімейні відносини з відповідачем, мешкають окремо, позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідач офіційно працює в Ренійському морському торгівельному порту та має можливість виплачувати аліменти. Відповідач, як батько неповнолітньої доньки [PERSON] зобов'язаний утримувати свою доньку, має таку матеріальну можливість, оскільки офіційно працевлаштований, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку, отже має реальну можливість та зобов'язаний надавати своїй доньці матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. Таким чином, неповнолітня донька [PERSON] потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO]., у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина». При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, матеріальне положення та стан здоров'я відповідача, який не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб тощо і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved