Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилось двоє дітей, син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, а самотужки позивачка не може забезпечити повноцінне їх утримання. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 7 200 грн. починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з урахуванням розміру, що запропонував відповідач. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заперечення, в яких зазначив, що постійно утримує та матеріально забезпечує дітей, на даний час не має постійного місця роботи, тому його заробіток є мінливим та сума, яку вимагає позивачка на утримання дітей значно перевищує його доходи. Також зазначив, що на його утриманні перебувають його батьки. Вказав, що не заперечує проти сплати аліментів, проте просить врахувати, що він має можливість сплачувати лише 4 500 грн. щомісяця. Просив розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2002 року. 19.02.2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей, донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьком записано відповідача по справі - [PERSON] (а.с.8-9). На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON], проживають з матір'ю [PERSON] і перебувають на її утриманні. Згідно зі ст. 200 СК України аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, матеріально не допомагає. Офіційно не працює. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Позивач у позовних вимогах зазначає, що витрати на утримання дітей становлять 7 200 грн. в місяць. Разом з тим, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів витрат на зазначену суму. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на: - дітей віком до 6 років - 1032 гривні. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути ніж 309,60 грн. Суд приймаючи до уваги всі обставини у справі, а також те, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 4 500 грн. щомісяця, а відповідачка у судовому засіданні погодилась на такий розмір аліментів, вважає, що в інтересах дітей розмір аліментів необхідно визначити - 4 500 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітей повноліття, а не розмір, який зазначений позивачкою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial