Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В грудні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що 10 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних карток № 001/5870/07. Згідно договору Банк відкрив відповідачці картковий рахунок та видав кредитну картку з розміром кредитного ліміту в розмірі 1000 грн.. Згідно додаткового договору від 27 червня 2007 року сума початкового ліміту була збільшена до 26300 грн.. 25 червня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив позивачу право вимоги до [PERSON]. Відповідачка зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 28188 грн. 42 коп.. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610-615, 651, 1054, 1055 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачки 28188 грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором та стягнути на користь позивача судові витрати. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки на свою користь 28188 грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що дана сума є залишком заборгованості за кредитом. В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних карток № 001/5870/07. Згідно договору Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав кредитну картку з розміром кредитного ліміту в розмірі 1000 грн.. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору держатель картки - позичальник, зобов'язався вчасно та в повному обсязі погашати Банку суми мінімального платежу. 27 червня 2007 року АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору № 001/5870/07 від 10 квітня 2007 року, згідно якого було збільшено розмір кредитного ліміту до 26300 грн.. 25 червня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 01/06/11, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 001/5870/07 від 10 квітня 2007 року та додатковим договором від 27 червня 2007 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміст договору факторинку та матеріали справи вказують на те, що фактор є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому порядку і яка має статус фінансової установи по законодавству України. Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом встановлено, що за договором факторингу № 01/06/11 від 25 червня 2011 року до позивача перейшло право вимоги до божника [PERSON] за кредитним договором № 001/5870/07 від 10 квітня 2007 року та додатковим договором від 27 червня 2007 року. В жовтні 2014 року позивач направив на адресу відповідачки вимогу, у якій повідомив останню про відступлення права грошової вимоги по вказаному кредитному договору, а через суд надав відповідачці копії зазначеного договору факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 30 жовтня 2014 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 28188 грн. 42 коп. - залишку заборгованості. За таких обставин суд вважає, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 610, 611, 1050 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved