Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ УНСП «Шмайсер» з позовом, посилаючись на те, що\~ між ними було укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги №22/05-15 від 22.05.2015 року, згідно якого позивачем було позичено відповідачу 9115,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент надання позики (21,04 гривні за 1 долар США) складало 191783,80 гривень. Це підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №135 від 28.05.2015 року на суму 9115,20 доларів США. Згідно п.4.1 договору, строк повернення позики становить два місяці з моменту надання суми позики, тобто останнім днем повернення було 28.07.2015 року. На цей день за офіційним курсом НБУ (22,06 гривень за 1 долар США) сума боргу складала 201081,31 гривень. Згідно п.6.1 договору, в разі прострочення повернення позики, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100% від неповерненої суми позики. Оскільки кошти не було повернуто до 28.07.2015 року, з 29.07.2015 року до 01.12.2015 року позивачем нараховано 3% річних на суму простроченої заборгованості, в розмірі 2044,76 гривень, відшкодування інфляційних втрат в розмірі 4624,87 гривень, та суму штрафу в розмірі 201081,31 гривні. На момент подання позову зобов'язання із повернення позики за вказаним договором відповідачем не виконано, тому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу 201081,31 гривень, 3% річних на суму простроченої заборгованості, в розмірі 2044,76 гривень, відшкодування інфляційних втрат в розмірі 4624,87 гривень, та суму штрафу в розмірі 201081,31 гривні, а всього 408832,25 гривень, та стягнути на користь позивача з відповідача сплачений у справі судовий збір. Уточнював позовні вимоги, відмовився від вимоги щодо відшкодування інфляційних витрат. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін. Не погоджуючись з первісним позовом, ТОВ «Шмайсер» було подано зустрічний позов до [PERSON], про визнання договору поворотної фінансової допомоги недійсним. При цьому посилався на те, що вказаний договір було укладено [PERSON] з фізичною особою, [PERSON], а не з ТОВ «Шмайсер». Крім того, було вказано на те, що у позивача за первісним позовом відсутні докази того, що кошти від нього надійшли до каси ТОВ «Шмайсер». Так, згідно п.3.1 договору [PERSON] мав перерахувати суму позики у безготівковому порядку на поточний рахунок ТОВ «Шмайсер», або готівкою через касу останнього частинами або у повному обсязі. Днем надання позики вважається день зарахування суми позики на поточний рахунок оприбуткування в касу позичальника. Крім цього, квитанція до прибуткового касового ордера №135 від 28.05.2015 року не відповідає за формою та змістом вимогам, встановленим законом для таких документів, а саме вона не містить відомостей про належну підставу оформлення прибуткового касового ордера, не містить підписів головного бухгалтера та касира, а тільки печатним прописом зазначено прізвища та підпис без ідентифікації особи, в той час, як такі ордери та квитанції мають підписуватись керівником та головним бухгалтером підприємства (або працівником, який на це уповноважений). Також зазначив, що у первинних облікових документах, касовій книзі та у журналі реєстрації касових документів ТОВ «Шмайсер» відсутні відомості щодо надання підприємству фінансової допомоги [PERSON] та щодо внесення грошей до каси підприємства від його імені. Тому вважає, що існує питання стосовно того, чи був взагалі укладений договір між [PERSON] та ТОВ «Шмайсер», оскільки кошти не були зараховані до каси підприємства. Тому просив визнати недійсним договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги №22-05-15 від 22.05.2015 року, укладений між [PERSON] (Головою ради директорів ТОВ «Шмайсер») та [PERSON] Також просив встановити факт укладення договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги №22-05-15 від 22.05.2015 року. Представник [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив, просив відмовити у повному обсязі. Представник ТОВ УНСП «Шмайсер» у судовому засідання проти задоволення первісного позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Третя особа у судове засідання не зявилась повторно, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомляла, заперечень проти позовів не подавала, заяв та клопотань суду не направляла. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецьке спільне підприємство «Шмайсер» в особі голови ради директорів [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги №22/05-15 від 22.05.2015 року, згідно якого позивачем було позичено відповідачу 9115,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент надання позики (21,04 гривні за 1 долар США) складало 191783,80 гривень. Це підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №135 від 28.05.2015 року на суму 9115,20 доларів США. Згідно п.4.1 договору, строк повернення позики становить два місяці з моменту надання суми позики, тобто останнім днем повернення було 28.07.2015 року. На цей день за офіційним курсом НБУ (22,06 гривень за 1 долар США) сума боргу складала 201081,31 гривень. Згідно п.6.1 договору, в разі прострочення повернення позики, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100% від неповерненої суми позики. Оскільки кошти не було повернуто до 28.07.2015 року, з 29.07.2015 року до 01.12.2015 року позивачем нараховано 3% річних на суму простроченої заборгованості, в розмірі 2044,76 гривень, та суму штрафу в розмірі 201081,31 гривні. Тобто загальна сума заборгованості складає 404207,38 гривень. \~Ст.530 ЦК України\~визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як встановлено судом, строк виконання зобовязання настав, та зобовязання ТОВ УНСП «Шмайсер» перед [PERSON] не виконано. Згідно ч.1\~ст.1049 ЦК України\~на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. ТОВ УНСП «Шмайсер» не повертає [PERSON] позику у строк та в порядку, визначеними договором. За приписами\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про порушення зобов'язання ТОВ УНСП «Шмайсер» перед [PERSON], оскільки на момент ухвалення рішення у справі воно не виконане. \~Згідно з ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. \~Ч.1\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Правові наслідки порушення фізичними і юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, нормами ст. ст.\~549-552,\~611,\~625 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову, з урахуванням уточнених вимог. Щодо зустрічного позову слід зазначити наступне. ТОВ УНСП «Шмайсер» не погоджується з первісним позовом, та подає зустрічний позов, посилаючись на те, що вказаний договір було укладено [PERSON] з фізичною особою, [PERSON], а не з ТОВ «Шмайсер». Це твердження спростовується текстом договору, який укладався саме між ТОВ УНСП «Шмайсер» та [PERSON] Третя особа [PERSON] підписала договір в якості керівника, що діє на підставі установчих документів ТОВ УНСП «Шмайсер». Договір посвідчено печаткою ТОВ УНСП «Шмайсер». Вказані обставини підтверджуються всіма матеріалами справи та не оспорювались ТОВ УНСП «Шмайсер». Крім того, було вказано на те, що у позивача за первісним позовом відсутні докази того, що кошти від нього надійшли до каси ТОВ «Шмайсер». Втім, факт передачі грошей готівкою від [PERSON] до третьої особи, [PERSON], як працівника ТОВ УНСП «Шмайсер», не спростовується останнім, та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №135 від 28.05.2015 року, наявною в матеріалах справи. Згідно п.3.1 договору [PERSON] мав право передати кошти готівкою через касу ТОВ УНСП «Шмайсер» частинами або у повному обсязі, яким і скористався. Форма та зміст квитанції до прибуткового касового ордера, як і наступні дії ТОВ УНСП «Шмайсер» чи третьої особи [PERSON], щодо зарахування суми позики на поточний рахунок оприбуткування в касу ТОВ УНСП «Шмайсер», подальша передача коштів будь-куди, тощо, взагалі не залежали від [PERSON], та не спростовують факту виконання [PERSON] зобовязання перед ТОВ УНСП «Шмайсер» за договором №22/05-15 від 22.05.2015 року щодо надання коштів у позику. Внесення чи невнесення у первинні облікові документи, касову книгу та у журнал реєстрації касових документів ТОВ УНСП «Шмайсер» відомостей щодо надання підприємству фінансової допомоги [PERSON] та щодо внесення грошей до каси підприємства від його імені також поза межами повноважень [PERSON], а неправомірні дії чи бездіяльність, інші порушення посадових інструкцій працівниками ТОВ УНСП «Шмайсер» щодо реєстрації фактичних обставин з виготовленням внутрішніх документів про це, не впливають на зобовязання ТОВ УНСП «Шмайсер» за договором №22/05-15 від 22.05.2015 року. Тому суд вважає, що питання позивача за зустрічним позовом, чи був взагалі укладений договір між [PERSON] та ТОВ УНСП «Шмайсер», оскільки кошти не були зараховані до каси підприємства, є надуманим та спростовується всіма доказами, зібраними у справі, в їх сукупності. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст.\~15,\~16,\~526, \~530, 549-552,\~610, 611,\~625,\~1046,\~1047-1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved