Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщена в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України, у судовому засіданні не явилась, про причини неявки не повідомила, заперечень щодо позову не надала. Представник третьої особи відділу реєстрації виконкому Ренійської міської ради будучи належним чином сповіщений у судовому засіданні не зявився, заперечень щодо позову не надав. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, проси розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія витягу з технічного паспорту житлового будинку та реєстрацію місця проживання. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом та просив зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку з житлоплощі належного позивачеві житлового будинку № 16 по вул. Ізмаїльська в м. Рені Одеської області. Відповідачка значиться такою, що зареєстрована на житлоплощі вищевказаного домоволодіння, однак, як вказав позивач, фактично там не проживає з 2006 року. Отже, відповідачка за вказаною адресою житлового будинку не проживає, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання, з позивачем не спілкується, вона не є співвласником житла, у якому прописана, в даний час її місцезнаходження невідоме. У звязку із реєстрацією відповідачки за вказаною адресою, позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, він, як власник житла, позбавлений можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань, зокрема оформлення субсидії тощо. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, досліджуючи матеріали справи та доводи позивача, викладені у позові, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] вже тривалий час на житлоплощу належного позивачеві житлового будинку фактично не проживає, вона не являється співвласником житла, у якому прописана, самостійно не бажає, чи не виконує дії по зняттю з реєстрації та перереєстрації місця проживання, в даний час її фактичне місцезнаходження невідоме. Згідно наданих документів, позивач є власником житлового будинку по вул. Ізмаїльська, 16 в м. Рені Одеської області, на житлоплощі якого рахується зареєстрованою відповідачка. Таким чином, відповідачка не проживає у житловому будинку позивача понад 10 років, яких-небудь витрат по утриманню житла вона не несе, її особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування нею житлоплощею позивача з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням і зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: approved