Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Від початку народження та і по теперішній час батько дитини не приймає участі у моральному і матеріальному вихованні сина. З 2012 року вони із відповідачем перестали проживати разом. Основною причиною було те, що відповідач є тираном, неодноразово застосовував фізичне насилля до неї, постійно влаштовував скандали, вів непристойний спосіб життя. Він не працював, але якщо влаштовувався, то одразу його звільняли з роботи за прогули. Проживати разом із чоловіком стало небезпечним для її життя і вона зібрала речі, взяла сина і пішла жити до своїх батьків. З того часу вона проживає окремо зі своїм сином. В подальшому, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року, їхній шлюб було розірвано. Надалі вона подала позов про стягнення аліментів, але все це марно, аліменти він так і не сплачував. За час проживання з відповідачем вони хоча і нажили якесь майно, але це майно було придбано її батьками і нею особисто, але все що нажили відповідач зруйнував в приступі ярості. Фактично з моменту, коли вона пішла від відповідача, вони не підтримували стосунків. Відповідач у вихованні сина участі не приймав і не приймає наразі, не надавав жодного разу ніякої матеріальної допомоги на його виховання та утримання. Жодного разу, з того моменту, як вони стали жити окремо він, не поцікавився сином, не привітав з днем народження, не цікавився як він себе почуває, який садочок відвідує, що він їсть, що вдягає й інше. Таким чином, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний і моральний розвиток, не сплачує аліментів. Вже тривалий час вона проживає з молодим чоловіком - [PERSON], з яким 13 березня 2018 року вони зареєстрували шлюб, і від якого вона чекає дитину. Саме його [PERSON] сприймає як батька, вони люблять і розуміють один одного. Він піклується про нього, як про рідного сина. Окрім того, її чоловік хоче усиновити [PERSON], щоб стати йому законним батьком. Ухвалою суду до участі у справу був залучений орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Раніше в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача і просила задовольнити їх в повному обсязі, а також зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради Голик О.І. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. При цьому, вказала, що підтримує позовні вимоги позивача і просила їх задовольнити. Представник орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради Волошенюк Г.С. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. При цьому, вказала, що підтримує позовні вимоги позивача і просила їх задовольнити. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER], виданим 25.12.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про народження № 1978 від 25.12.2012 року (а.с.42). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами і життям дитини, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю, позивачем у даній справі, і вітчимом - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.45), які й займаються вихованням дитини, а також її (дитини) матеріальним і духовним забезпеченням. Зокрема згідно інформації, наданої Комунальним закладом освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 164», який відвідує дитина, малолітнім [PERSON] опікується мама, [PERSON], яка регулярно відвідує батьківські збори. На всі рекомендації вихователів реагує оперативно. З дитиною займається. Виглядає [PERSON] охайно та естетично. Вона є основним вихователем сина. Дитина зібрана, охайна. Чоловік [PERSON], [PERSON] також приймає участь у вихованні [PERSON]. [PERSON] тягнеться до нього та сприймає, як батька. [PERSON] зацікавлений у вихованні дитини. Завжди цікавиться його успіхами в дитячому закладі та поведінкою. Стосовно батька дитини - [PERSON], [INFO], персоналу дитячого закладу нічого не відомо, в дитячому закладі його не бачили. Батьківськи збори він не відвідує та не відвідував, у житті дитини в дитячому закладі участі не приймає (а.с.46). При цьому, оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу своїй дитині, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у цивільній справі № 199/8270/14-ц, яке набрало законної сили 06 листопада 2014 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.41). Разом з тим, відповідач вищевказане рішення суду не виконує і аліменти своїй дитині не сплачує, а позивач відповідно аліменти не отримує, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 28943,16 грн., що підтверджується наданою суду довідкою державного виконавця (а.с.44). Вищевказані обставини, зокрема щодо невиконання батьком дитини своїх батьківських обов'язків, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком позивача, і який вказав, що дитиною опікуються і забезпечують всім необхідним вони з позивачем, біологічний батько дитини нею не цікавиться, дитина називає і вважає своїм батьком саме його (свідка). Сам же [PERSON], [INFO], своєю заявою від 30.08.2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. і зареєстрована в реєстрі за № 2822, вказав, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Також у цій заяві зазначив, що не бажає проживати разом з сином, займатися його вихованням та матеріальним забезпеченням. Просив суд розглядати справу про позбавлення його батьківських прав без його участі. З рішенням повністю згоден. Будь-яких претензій до суду і органів опіки та піклування з приводу вищезазначеного питання не має та в подальшому мати не буде (а.с.74). Крім того, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 22.01.2019 року за № 67, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка батька є винною, він злісно ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.73). Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов'язок встановити та підтримувати контакт з дітьми та участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. В свою чергу, судом було встановлено, що батько не спілкується з дитиною, вихованням не займається, матеріально не забезпечує, а також не цікавиться успіхами і життям дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім'ї батько не створив своїй дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечує сина належними житлово-побутовими умовами і не намагається дбати про потреби дитини. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги про припинення особистих немайнових прав і обов'язків відповідача по відношенню до його малолітньої дитини. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного і

Outcome: approved