Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

В вересні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Підгородне вул. Шосейна, буд. 133«т», загальною площею 0,0090 га, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01 листопада 2007 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та проти задоволення позову не заперечував. Третя особа Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглянути справу без участі представника нотконтори. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 01 листопада 2007 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КИ №190081, видане Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0090 га, яка розташована в м. Підгородне по вул. Шосейній, буд. 133«т» Дніпровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки 15 січня 1999 року (а.с.13). Заповіту [PERSON] не залишав. На підставі ст. 1261 ЦК України позивачка [PERSON] та спільні з спадкодавцем сини [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги та відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернулися у встановлений законом шестимісячний строк до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю [PERSON], померлому 01 листопада 2007 року спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 0,0090 га, яка розташована в м. Підгородне по вул. Шосейній, буд. 133«т» Дніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на земельну ділянку та в Управлінні Держземагентства у Дніпропетровському районі не отримано Державний акт на право приватної власності на землю. За положеннями статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового визначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. [PERSON] і [PERSON] відмовилися від своєї частини спадщини на користь матері, позивачки по справі, [PERSON], про що надали суду заяви. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивачка не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачки, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0090 га, яка розташована в м. Підгородне по вул. Шосейній, буд. 133«т» Дніпровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved