Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, заперечень не надав, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка, її представник на заявлених вимогах наполягали, просили про розгляд справи без їхньої участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія сертифікату акцій № 130 від 16.10.1997р. у ВАТ «Насінницький радгосп «Перше Травня» на ім'я [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія сертифікату серії ОД № 0574954 від 10.02.2000р. на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON]; копія постанови нотаріуса від 23.12.2013р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка є донькою нині померлого [PERSON], із яким спільно проживала однією родиною до його смерті. За життя [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД № 0574954 від 10.02.2000р. та сертифікату № 130 від 16.10.1997р. належали земельна частка (пай) у колективній власності ВАТ «Насінницький радгосп «Перше Травня» та прості іменні акції у цьому ж товаристві. За життя [PERSON] належним йому майном на випадок своєї смерті не розпорядився, заповіту не залишив, [INFO] - помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Незважаючи на це, вона прийняла спадщину фактичним мешканням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим у зв'язку із тим, що пропущені встановлені законодавством строки для звернення за прийняттям спадщини, крім того, як виходить з постанови нотаріуса від 23.12.2013р. у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому питання про визнання права власності на земельну частку та акції в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкала позивачка. Після смерті батька позивачка понесла витрати на поховання, виконання поминальних обрядів, успадкувала речі побуту, що залишилися від нього. Відповідач спадщину не прийняв та на неї не претендує, за прийняттям спадщини із відповідною заявою до нотаріуса не звертався також. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець її не прийняв та на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] помер у 2000р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а його донька [PERSON] фактично прийняла спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1964р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Вона юридично не прийняла спадщину, але управляє та володіє майном померлого батька, тобто вона фактично прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті батька знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну частку (пай) та акції.

Outcome: approved