Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 02.10.2008р. між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №6796571, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 43 650 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 19,99% річних та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 02.10.2015р. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за даним кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 02.10.2008р. укладено договір поруки №6797131. У зв`язку з тим, що відповідачами зобов'язання за кредитним договором перед банком не виконувались, що є порушенням договору та діючого законодавства, станом на 12.01.2014р. виникла заборгованість в розмірі 81 186грн. 53коп., з них: 38 554грн. 45коп. - заборгованість за кредитом, 34 985грн. 03коп. - заборгованість за відсотками, 7 210грн. 55 коп. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за договором, 436грн. 50коп. - штраф за порушення обов'язків, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку (а.с. 1-7). Рішенням Петровського районного суду м.Донецька від 24 лютого 2014 року позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №6796571 від 02.10.2008р. в розмірі 60 423грн. 83коп., з них: 30 284грн. 28коп. - заборгованість за кредитом, 24 834грн. 28коп. - заборгованість за відсотками, 4 868грн. 77коп. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за договором, 436грн. 50коп. - штраф за порушення обов'язків, передбачених договором, а також судовий збір у розмірі 604грн. 24коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яка подана представником Чижовою А.О. просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову з урахуванням уточнених позовних вимог, через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідачів заборгованість в межах строку позовної давності не врахував, що кредитний договір діє до повного виконання зобов`язання, тобто до 02.10.2015р., тому відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення терміну його виконання; суд залишив поза увагою, що відповідно до наданого позивачем розрахунку пені, остання розрахована в межах строку спеціальної позовної давності, а саме: за період з 13.02.2013р. по 12.01.2014р., тому суд помилково стягнув лише частину заборгованості по пені. Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2008р. між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (на даний час ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №6796571, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит для придбання транспортного засобу у розмірі 43 650,00грн. зі сплатою відсотків у розмірі 19,99 річних, строком до 02.10.2015р., а відповідач зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах та порядку, строки, визначені кредитним договором (а.с.13-21). З метою забезпечення зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 02.10.2008р. укладено договір поруки №6797131, згідно якого [PERSON] зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором відповідно до його умов, в повному обсязі таких зобов'язань (а.с.22-26). Судом також встановлено, що [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала: з 17.08.2009р. припинила погашення кредиту, з 17.09.2009р. сплату процентів за користування кредитом, вимоги банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та про виконання зобов`зання за договором поруки відповідачі не виконали, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.01.2014р. склала 81 186грн. 53коп., з них: 38 554грн. 45коп. - заборгованість за кредитом, 34 985грн. 03коп. - заборгованість за відсотками, 7 210грн. 55 коп. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за договором, 436грн. 50коп. - штраф за порушення обов'язків. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» ґрунтується на вимогах ст.ст.526, 527, 530, 553, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, проте, врахувавши особливості конкретних правовідносин (повернення кредиту та сплати процентів частинами (щомісячними платежами) в розмірі і в строки, визначені графіком повернення кредиту та процентів), надану відповідачами заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та не доведення позивачем поважності причин пропуску строку, суд, з урахуванням ст.257 ЦК України,стягнув у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором (за кредитом та відсотками)у розмірі 55118грн. 56коп. Задовольняючи часткового позовні вимоги про стягнення з відповідачів неустойки (штрафу, пені), суд зазначив, що відповідно до ст.266, ч.2 ст.257 ЦК України стягнення неустойки обмежується 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів пені у розмірі 4 868грн. 77коп. та штрафу у розмірі 436грн. 50коп. Колегія суддів, з урахуванням доводів апеляційної скарги, не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру пені з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду в повній мірі не відповідає даним вимогам закону. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку, визначених ст.ст.257, 258 ЦК України, зокрема, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. З п.п.1.4, 6.11 кредитного договору та додатку 1 до нього вбачається, що сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань та строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 02.10.2015р. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до п.п.3.2.1 кредитного договору позичальник повинен здійснювати повернення кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі та в строки, передбаченими Графіком, закріпленим в Додатку №1, а саме: погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 16 числа місяця, а процентів - кожного місяця з 10 по 16 число, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов (можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд). Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як зазначалося вище, судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 17.08.2009р. припинила виконувати своїх зобов`язань за кредитним договором, з 17.09.2009р. - сплату процентів за користування кредитом. З вимогами про стягнення заборгованості ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду 11.12.2013р. (а.с.51). Таким чином, врахувавши вимоги ст.ст.257, 261 ЦК України, умови договору, та наявність клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»в частині стягнення з відповідачів кредиту та процентів за користування ним в межах трирічного строку, передбаченої ст.257 ЦК України. Розрахунок заборгованості апелянтом не оскаржується. Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції умов договору про його дію до повного виконання зобов`язання, тобто до 02.10.2015р.,саме з якої починається перебіг строку позовної давності, спростовуються висновками суду, наведеними в рішенні суду. Суд першої інстанції також вірно виходив з того, що вимоги про стягнення неустойки (пені та штрафу) підлягають задоволенню в межах строку, визначеного ч.2 ст.258 ЦК України. Так, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим, суд першої інстанції, пославшись на ч.2 ст.258 ЦК України, не врахував, що ПАТ«Перший Український Міжнародний Банк» звертаючись до суду з даними вимогами надав розрахунок про стягнення пені за період з 13.02.2013р. по 12.01.2014р. у сумі 7 210грн. 55коп., які і підлягають стягненню з [PERSON], [PERSON], як солідарних боржників. Доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу колегії суддів. З урахуванням вимог ч.5 ст.88 ЦПК України щодо присудження судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 313грн. 83 коп. з кожного. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені не можна визнати законним й обґрунтованим, тому відповідно до п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України воно підлягає зміні зі стягненням солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості з пені за період з 13.02.2013р. по 12.01.2014р. у сумі 7 210грн. 55коп. В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Outcome: partial