Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеною заявою з вимогами скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду в загальному порядку посилаючись на те, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у зв'язку із чим, вона позбавлена можливості надати докази неправомірності дій позивача та звернутися до суду із зустрічним позовом про визнання правочинів недійсними, у зв'язку із порушенням позивачем Закону України «Про захист прав споживачів». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, на адресу суду від її представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із клопотанням, в якому заперечував проти задоволення заяви відповідача посилаючись на те, що він повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, обставини, на які посилається відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив, що свідчить про безпідставність поданої заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Враховуючи положення ч.1 ст. 231 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву за відсутності сторін, які про час та місце розгляду справи судом повідомлялися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Статтею 229 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, докази про це. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі повідомлялися за місцем своєї реєстрації про час та місце розгляду справи, які відбувалися 13.11.2014 року та 02.12.2014 року, однак такі повідомлення повернулися на адресу суду із відміткою: за закінченням строку зберігання. Дані обставини свідчать про те, що суд виконав вимоги процесуального законодавства, а відповідачі не скористалися своїм правом, взяти участь у розгляді справи та скористатися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Жодних доказів, які б могли свідчити про передчасність рішення суду та його хибність, матеріали справи не містять та стороною відповідача надані не були, що з урахуванням вищенаведеного, свідчить про безпідставність поданої заяви. Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом про визнання правочинів недійсними в загальному порядку якщо вважає, що її права були порушені. Таке, не реалізоване право сторони не може бути підставою для скасування заочного рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed