Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 квітня 2016 року в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №79. В сторін є діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали сварки, скандали, непорозуміння. Проживають окремо протягом останнього року, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу їй залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій просить справу слухати за її відсутності, так як не має змоги бути присутньою в судовому засіданні. Позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати за його відсутності, так як не може зявитись в судове засідання в звязку з відрядженням. Позов визнає, просить задовольнити. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб 28 квітня 2016 року, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №79, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально через сварки, скандали, непорозуміння, які виникали між сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved