Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

В жовтні 2016 р.[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що їм на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS]. Відповідач за згодою власників був зареєстрований у вказаній квартирі в якості члена сім*ї,який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON]. 14.04.1998 р.шлюб між [PERSON] та [PERSON]був розірваний. Посилаючись на те,що відповідач [PERSON]лише формально зареєстрований належній позивачам на праві власності квартирі,фактично не мешкає 18 років,речі [PERSON] у квартьирі відсутні,на теперішній час він не є членом сім*ї позивачів,проте добровільно відмовився припинити реєстрацію проживання, ніяких комунальних платежів не сплачує,участі в інших витратах по утриманню житла не бере, реєстрація відповідача за адресою квартири порушує майнові права позивачів та змушує нести додаткові витрати по утриманню житла з нарахуваннями на відповідача, просять суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 30 буд.56 по вул.8 Березня в м. Запоріжжі шляхом визнання [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з*явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справ,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS],на підставі свідоцтва про право власності № 1047 від 22.02.2004 р.,що було зареєстровано в ОП ЗМБТІ. Відповідач [PERSON] з 1996 року зареєстрований постійно у вказаному житловому приміщенні як член сім*ї власника-чоловік дочки позивачки [PERSON]. 14.04.1998 р.шлюб між [PERSON] та [PERSON]був розірваний. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки,навіть після припинення шлюбних відносин з [PERSON]зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Поясненнями [PERSON], [PERSON] підтверджується той факт, що відповідач з 1998 року за адресою реєстрації не проживає. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON]Ю.з 1998 р.хоча і зареєстрований [INFO],проте своє право на користування цим житлом не реалізовує,цього житла не потребуває,участі у його утриманні не бере,перешкод для проживання у будинку позивачки йому не створювали. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Outcome: approved