Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.06.2006р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2006р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2011р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради № 110 від 22.04.2011р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.06.2006р. відповідачу [PERSON] належить ? частина житлового будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені. У 2006р. відповідач [PERSON] продав позивачу [PERSON] ? частину вищезазначеного житлового будинку. Тоді ж позивач заселився на зазначеній житлоплощі будинку та з того часу мешкає у ньому. Отже, з 2006 року по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє ? частиною житлового будинку, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги та ін. На момент укладення договору купівлі продажу нерухомості позивач та його власник не оформив його у письмовому вигляді та не засвідчили нотаріально. Однак, позивач із-за відсутності часу на оформлення нерухомості видав на імя відповідача доручення, яким надав йому усі необхідні повноваження для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу спірної частки будинку. Нещодавно позивач дізнався, що відповідач не оформив ? частину будинку на його імя. Тому, позивач звернувся до власника будинку із проханням переоформити частку будинку відповідним чином, але кожен він неодноразово запевняв його що скоро усе оформить. За весь час володіння позивача частиною будинку, відповідач, як власник, не предявив до позивача жодних вимог про витребування частини будинку. Треба додати, що інші ? частини будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] Так, на підставі їх заяви до виконкому Ренійської міської ради було винесене рішення про присвоєння окремого поштового адресу ? частинам житлового будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені - житловий будинок № 74а по вул. Мірошниченко в м. Рені та видання [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок. Таким чином, ? частина будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені, яка належить позивачу стала на даний час цілою частиною будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені. Тому, у звязку із вищевикладеними обставинами, [PERSON] вважає, що має право на цілу частину житлового будинку, оскільки з 2006 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на нерухомість. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивача, у 2006р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про куплю продаж 1/4 частини житлового будинку № 74 по вул. Мірошниченко в м. Рені. Письмово та в нотаріальному порядку вони цю угоду не оформляли. Таким чином, з 2006р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє ? частиною житлового будинку, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. Наразі зазначена 1/ 4 частина будинку стала цілою частиною будинку, оскільки на підставі рішення виконкому Ренійської міської ради ? частинам будинку присвоєний інший поштовий адрес, а саме: житловий будинку № 74а по вул. Мірошниченко в м. Рені. За весь час володіння позивача будинком, відповідач, як власник, не предявляв до позивача жодних вимог про витребування будинку, документів на нього, не брав участі у його утриманні та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинком є добросовісним (тобто позивач вважає, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була досягнута домовленість про куплю - продаж), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачував комунальні платежі за утримання будинком, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON] внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будинок.

Outcome: approved