Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] двоюрідної сестри його батька, яка померла 21 вересня 2006 року. В позовній заяві посилався на те, що за життя [PERSON], зважаючи на відсутність у неї рідних, він піклувався за нею, доглядав та допомагав їй, а після її смерті взяв на себе всі організаційні питання та фінансові витрати, повязані з її похованням. На час відкриття спадщини позивач не проживав з спадкодавцем тому для прийняття спадщини повинен був у шестимісячний термін подати до нотаріальної контори відповідну заяву. Проте, подати заяву про прийняття спадщини в установлений термін він не мав можливості, оскільки після смерті спадкодавця тяжко переносив втрату близької людини і інші питання його не цікавили. В червні 2016 року він випадково передивлявся книги, які за життя йому подарувала [PERSON], і виявив у одній із них заповіт на його імя. Він звернувся до [PERSON] сільської ради де зясував, що земельна ділянка [PERSON] залишилась ніким не успадкована. При зверненні до нотаріальної контори йому було повідомлено, що отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, оскільки пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини. В звязку з цим просив визнати поважними причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити йому додатковий двомісячний строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 21 вересня 2016 року після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.18) позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснив, що після смерті [PERSON] позивач знайшов у шафі в її будинку деякі документи, зокрема паспорт, пенсійне посвідчення, державний акт на земельну ділянку та якісь квитанції. Сам будинок позивач невдовзі розібрав на будівельні матеріали в звязку з тим, що його почали розкрадати. Про існування заповіту на його імя позивач не знав, а знайшов заповіт тільки у минулому році, коли наводив порядок у своєму будинку, в речах [PERSON] Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву, в якій заперечень проти позову не висловила, просила справу розглянути без представника сільської ради (а.с. 17). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом на підставі наданих доказів, 21 вересня 2006 року в с.Сохацьке Миргородського району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,76 га (а.с.5). Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом (а.с.4). Згідно з довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 16.06.2016 на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] (Жовтнева), 18 Миргородського району Полтавської області в будинку одна (а.с.7). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася і заяви про прийняття та відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Вказані обставини підтверджуються повідомленнями державних нотаріусів (а.с.27, 29) та інформаційними довідками зі спадкового реєстру (а.с.28, 30). Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] в звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.31). Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, що містяться у ч.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не вважає можливим визнати поважною причиною пропуску 6-ти місячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини необізнаність позивача про наявність заповіту на його імя, оскільки закон не повязує можливість подання такої заяви лише з фактом заповіту, враховуючи також те, що позивач є спадкоємцем [PERSON] і за законом, йому було відомо про наявність спадкового майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і він мав можливість звернутись до нотаріуса або сільської ради для зясування питання наявності заповіту. Інші обставини, на які позивач та його представник посилаються в обґрунтування позовних вимог, зокрема те, що зверненню до нотаріуса перешкоджало тяжке перенесення втрати близької людини та тяжке матеріальне становище, не знайшли підтвердження належними і допустимими доказами під час судового розгляду, крім того, подання заяви про прийняття спадщини не потребує значних фінансових витрат. Таким чином доказів того, що він був позбавлений можливості направити до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, позивач суду не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку з відмовою у позові, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed