Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

В грудні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, підписаною та поданою його представником - [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Єланецька РДА Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення. На обґрунтування позову, який в подальшому був уточненим, вказав, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку з господа\-рськими будівлями та спорудами (що знаходиться у [ADDRESS] , [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку і господарських приміщень, площею 0, 25 га, земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,14 га. Позивачу стало відомо, що у його будинку зареєстровані та проживають [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ), хоча він жодного дозволу на їх проживання не надавав. До відповідачів позивач звертався через свого представника за довіреністю [PERSON] з вимогою припинити проживання у належному йому будинку, оскільки позивач та відповідачі не перебувають в родинних стосунках, реєстрація місця проживання яких була проведена незаконно, бо прозивач, як власник майна, на це згоди не давав, не був дотриманий порядок при вселенні, відповідно, у останніх відсутні будь які законні підстави на перебування у ньому. Відповідачі відмовляються добровільно звільнити будинок, який належить йому, відтак він, як власник, не має можливості користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі не бажають в добровільному порядку виселятися з належного йому на праві власності будинку, просить суд усунути йому перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення з нього відповідачів [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) та стягнути з відповідача [PERSON] ( [INFO] ) судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, якою він просив суд про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, визнання права власності на житловий будинок. \~ \~ \~ \~В обґрунтування зустрічного позову, позивач за зустрічним та відповідач за первісним позовом [PERSON] вказав, що 12.10.1999 р. між ним, [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] купив, а [PERSON] продав йому житловий будинок, розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . На підтвердження своєї волі, [PERSON] передав [PERSON] правовстановлюючі документи на вказаний спірний житловий будинок ( свідоцтво про право власності за законом, Державний акт на право власності на землю, реєстраційне посвідчення МБТІ, книжки про сплату комунальних платежів тощо) та копію свого паспорту. На момент укладення угоди будинок не був під забороною відчуження, арештом, не був предметом застави, та інші особи, які мали б на нього право були відсутні. В підтвердження дійсних намірів сторін відповідачем було складено розписку на ім`я [PERSON] , згідно якої [PERSON] підтвердив власноручно, що прийняв від нього грошові кошти у розмірі 800 доларів США в якості розрахунку за договором купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку. З посиланням на те, що при укладанні угоди, сторонами було досягнуто всіх істотних умов необхідних про укладання такого змісту договорів передбачених законодавством ( ціна договору, умов передачі тощо), договір відповідав дійсним намірам та волевиявленню сторін, у відповідності до вимог ст. 224 ЦК України ( в редакції від 1963р.), у нього виникло право власності на вказаний вище спірний житловий будинок. У вказаному будинку [PERSON] , його сім`я, яка складається з членів сім`ї: сина [PERSON] 1989 р.н., невістки - [PERSON] та онучки - [PERSON] 2015 р.н., постійно і безперервно проживали з 1999 р., були прописані (зареєстровані) в ньому з 2001р., а онучка - з дня свої народження. З посиланням на вказане, та вимоги ч. 2 ст. 220 ЦК України, посилаючись на те, що сторони досягли домовленостей щодо всіх істотних умов договору, а відповідач за зустрічним позовом [PERSON] ухиляється від укладання угоди в нотаріальному порядку, просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.10.1999 р. житлового будинку, розташованого за адресою: будинок [ADDRESS] укладеного між [PERSON] 1960 р.н. та [PERSON] та визнати за [PERSON] 1960 р.н. право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , його представники [PERSON] ., [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні первісний позов [PERSON] підтримали в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити повністю як такому, що заявлений безпідставно. Позивач [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] в 1999 році перебував у стосунках з його сестрою, яка проживала в належному [PERSON] будинку у [ADDRESS] . [PERSON] , думаючи, що [PERSON] має намір створити сім`ю з його сестрою, дозволив проживати йому в належному йому будинку. В подальшому, [PERSON] в усній формі озвучив [PERSON] намір про купівлю в останнього вказаного будинку. [PERSON] передав [PERSON] 800 доларів США на підтвердження свого наміру про купівлю нерухомості, при тому, що ціна, якою було оговорено сторонами вартість будинку, складала 1500 доларів США. [PERSON] вказав, що ніякої розписки на ім`я [PERSON] про отримання 800 доларів США в 1999 році він не писав, а розписка ним була написана пізніше вже в середині 2000-х років, у зв`язку з тим, що [PERSON] просив його написати таку розписку, щою він міг звертатися до комунальних служб. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , представник відповідачів [PERSON] , підтримали свій зустрічний позов, який просили суд його задовольнити, а у задоволенні первісного позову [PERSON] просили відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Єланецька РДА, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Вивчивши доводи позовів, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є власником є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав за № 87539380 від 19.05.2017 року та № 130937994 від 16.07.2018 р. Відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельних ділянок, розташованих в с. Уральське Калинівської сільської ради, площею 0, 25 га для обслуговування вказаного житлового будинку і господарських приміщень, та площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до довідок виконкому Калинівської сільської ради за №№ 353-355 від 19.03.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , з 28.05.2015 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , а з 29.02.2001 року по даний час зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1\~ст. 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4\~ст. 156 ЖК УРСР,\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї [PERSON] Так, права власника житлового будинку, визначені ст. ст.\~317,\~383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства у їхньому взаємозв`язку слід зробити висновок, що власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Як було встановлено під час розгляду даної справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку та проживають у спірному житловому будинку з 2001 р. та 2015 р. відповідно. На сьогоднішній день у зв`язку з тим, що в будинку вимкнено електропостачання відповідачі мешкають за іншими адресами [PERSON] , [INFO] в м.Миколаєві, [PERSON] , [INFO] з дружиною та донькою [PERSON] , [INFO] - в смт. [ADDRESS] . Тобто мають інше житло. У спірному будинку залишишись речі відповідачів за первісним позовом. Ключ від будинку також знаходиться у них. Власник будинку [PERSON] не має доступу до будинку. Відповідно до\~пункту 9\~постанови Пленуму\~ВСУ N\~2\~від 12.\~04.85\~р.\~«Про деякі\~питання,\~ \~ \~що \~ \~ виникли\~ \~ \~ в\~ \~ \~практиці \~ \~ застосування\~ \~ \~судами \~ \~ Житлового\~кодексу \~України»,\~вирішуючи \~ \~ \~спори \~ \~ \~про \~ \~ \~право \~ \~ \~користування \~ \~ \~ жилим\~приміщенням осіб,\~які вселилися\~до \~наймача,\~ суд\~повинен з`ясувати,\~ \~чи дотриманий\~встановлений \~порядок при\~їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно матеріалів справи вбачається, що в належному на праві власності будинку [PERSON] зареєстровані відповідачі, проживають в ньому по цей час (речі знаходяться в будинку, ключ від будинку знаходиться у відповідачів), при тому, що письмова згода на вселення та згода на реєстрацію в ньому всіх членів сім`ї наймача та самого власника будинку, відсутня. Разом з тим у спірному будинку проживають відповідачі за первісним позовом та в добровільному порядку відмовляються звільнити займане житлове приміщення З вищенаведеного слідує, що факт проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку за умови відсутності для того передбачених законодавством підстав, є сам по собі достатнім доказом вчинення перешкод позивачу з боку останніх в здійсненні його права на користування та розпорядження своїм майном, яке є абсолютним, що тягне за собою втрату права користуватися житлом особами, які були вселені за згоди [PERSON] Той факт, що відповідачі за первісним позовом тривалий час проживають в будинку, сплачують комунальні послуги за користування ним, робили в будинку ремонт, будували інші приміщення, провели в будинок газ, а також, що між [PERSON] та [PERSON] в усній формі було досягнуті домовленості щодо укладення угоди купівлі-продажу будинку, жодним чином не впливають на вирішення даного спору. Відповідно до ст.47 ЦК України ( в ред.1963 р.), який діяв на момент виниклих між сторонами відносин, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на момент укладення усної угоди про купівлю-продаж вищевказаного будинку між [PERSON] та [PERSON] , між сторонами на було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, як то вартість будинку тощо. \~ \~ \~ \~Крім того, розписка про отримання 800 доларів США [PERSON] від [PERSON] в якості досягнення домовленості про купівлю-продаж будинку від 12.10.1999 року, спростовується даними, вказаним в розписці, як то серії та номер паспортів громадянина України [PERSON] та [PERSON] , які, як встановлено з матеріалів справи, видані [PERSON] в квітні 2002 року, а [PERSON] в жовтні 2001 року, при тому, що розписку, як вказано вище, написано [PERSON] на ім`я [PERSON] в жовтні 1999 року. Крім того, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від нотаріального оформлення угоди. За вищенаведеного, суд відмовляє у зустрічному позові [PERSON] у визнанні дійсним договору купівлі-продажу від 12.10.1999 р. житлового будинку, розташованого за адресою: будинок [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] 1960 р.н. та [PERSON] та визнанні за [PERSON] 1960 р.н. права власності на житловий будинок [ADDRESS] , з підстав недотримання вимог ст.. 47 ЦК України ( в ред.. 1963 р.). Стаття 109 ЖК України\~вказує, що виселення із жилих приміщень допускається з підстав, встановлених законом та в судовому порядку. Тривалий строк користування відповідачами спірним житлом, належна сплата ними комунальних послуг, враховуючи, що вони не являються членами сім`ї власника, не може бути підставою для відмови у захисті прав власника на користування та розпорядження належним йому на праві власності житловим приміщенням, а тому наявні всі правові підстави для виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Єланецька РДА Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення, підлягають до задоволення. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. \~ \~ \~ \~Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., а тому вказані витрати слід відшкодувати останньому за рахунок відповідачів [PERSON] ( [INFO] )., [PERSON] ( [INFO] ) по 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved