Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дійсним договір міни нерухомого майна №67 від 16.12.1996, укладений на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай». В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16.12.1996 між ним та відповідачем було укладено спірний договір міни, за умовами якого він, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у власність квартиру [ADDRESS] , а відповідач стала власником приміщень [ADDRESS] . Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивач має намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~міста Миколаєва\~від 26.02.2021 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місця реєстрації останнього та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 16.12.1996 [PERSON] , [PERSON] , який діяв від свого імені та імені своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] уклали договір №67 міни нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обміняли приміщення № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] в квартирі спільного користування по [ADDRESS] , на квартиру [PERSON] по [ADDRESS] . Договір оформлено на Товарній біржі «Нерухомість-Сангай» та 23.12.1996 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.02.2021 № 379 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 16.12.1996, укладеного на Товарній біржі «Сангай» та зареєстрованого в БТІ 23.12.1996. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір розпорядитися своїм правом на нерухоме майно, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, яке не вимагалося законодавством на час його укладання. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір міни укладено 16.12.1996, тобто під час дії\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року\~(далі -\~ЦК УРСР). Згідно \~статті 241 ЦК УРСР за договором міни\~ між сторонами\~\~ провадиться\~ обмін\~\~одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Статтею 242 ЦК УРСР\~визначено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої\~статті 47 ЦК УРСР\~та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору міни сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання договору дійсним підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved