Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Відповідачки позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 15.12.2018р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 13.10.1955р. про відведення [PERSON] земельної ділянки під забудову; копія акту про введення в експлуатацію житлового будинку від 09.02.1997р.; копія свідоцтва про право власності від 25.03.1987р. про належність Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] ; копії свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 15.12.2018 р. між нею та [PERSON] , [PERSON] , була досягнута домовленість про купівлю належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] - за 80 000 грн. 15.12.2018 р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачам обумовлену суму, що підтверджується відповідною розпискою, а відповідачі передали документи на житловий будинок (які були в них в наявності). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка доглядає за придбаною нерухомістю, мешкає там, зробила ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (05.12.2018р.) вони не рахувалися зареєстрованими власниками житлового будинку, а фактично володіли ним. Спірний житловий будинок належав їхнім батькам - [PERSON] та [PERSON] , після їхньої смерті право на спадщину перейшло до відповідачів - як дітей спадкодавців. Спадщину відповідачки прийняли фактично, юридично вони її не оформили. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 05.12.2018р. було укладено від імені продавців, які на той час не були оформлені ( не отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків) власниками нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON] , [PERSON] не мали права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вони належним чином не оформили право власності в порядку спадкування на житловий будинок після смерті їхніх батьків. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачки [PERSON] , [PERSON] продали, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] за 80 тис. грн. 05.12.2018р. позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачці документи на будинок (які були в наявності) за цією адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved