Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: заява відповідачки про відмову від прийняття спадщини; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія відповіді нотаріуса від 07.09.2007р.; копія договору дарування від 06.08.1991р.; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія акту про закінчення будівництва та введення до експлуатації житлового будинку; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.1988р.; копія свідоцтва про право власності від 20.12.1988р.; копії витягів зі спадкового реєстру від 07.03.2007р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами по [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON] та [PERSON]; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.04.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі є доньками нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 30.12.1988р., 14.02.1989р. та 13.05.1989р. на праві власності належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. За договором дарування від 06.08.1991р. [PERSON] подарувала позивачці 2/5 частини належної їй нерухомості, отже, після угоди про дарування [PERSON] залишилися 3/5 частини спірної нерухомості. Факт належності житлового будинку [PERSON] та позивачці підтверджується також і технічним паспортом на нерухомість, оформленим на їхнє ім'я. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] - померла. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що на той час була відсутня технічна документація на житловий будинок, крім того, право власності на нерухомість не було належним чином зареєстровано. Останні 10 років перед смертю [PERSON] мешкала за місцем мешкання позивачки -її доньки. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини, на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець він неї відмовився. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом. 25.09.2007р. був виготовлений технічний паспорт на спірний житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості у зв'язку із відмовою нотаріуса, крім того право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано належним чином у державному електронному реєстрі прав власності на майно. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за спадковою частиною нерухомістю, сплата витрат по утриманню будинку в цілому, оформлення технічної документації та ін.). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на 3/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами, що належали [PERSON]

Outcome: approved