Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Олександрійська міська рада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги мотивуючи тим, що після смерті її двоюрідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належала померлій. [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та її мати [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) були двоюрідними сестрами. Після смерті матері, яка померла [INFO] вона приїхала до м. Олександрія та від сусідів дізналась про смерть її тітки [INFO] . Також вона дізналась, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26 вересня 2013 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та встановлено факт його проживання однією сім`єю із [PERSON] з 2006 року до дня її смерті [INFO] . Просила суд визначити їй додатковий строк на подачу заяви до нотаріальної контори, оскільки вона своєчасно не могла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, з підстав того, що вона не знала про смерть спадкодавця, згодом, звернувшись до нотаріуса, дізналася, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини про що свідчить постанова від 14 січня 2014 року. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ 11.03.2014 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки як спадкоємець четвертої черги за законом він 23.10.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Вже оформивши спадщину він дізнався про те, що є ймовірний спадкоємець п`ятої черги щодо майна [PERSON] - [PERSON] . Зважаючи на те, що він є спадкоємцем четвертої черги, а позивач може бути віднесена до спадкоємців лише п`ятої черги визначення останній додаткового строку для прийняття спадщини не породжує юридичних наслідків. Зазначені позивачем причини пропущення строку для прийняття спадщини, на його думку, не можуть бути визнанні поважними, оскільки ні позивач, ні її мати, які проживали в м.Світловодськ(близько 60 км від м.Олександрія), з 2006 року жодного разу навіть не навідались до [PERSON] . Навіть той факт, що [PERSON] з 2011 року припинила листування не викликало у позивача та її матері жодних підозр щодо життя та здоров`я останньої. Натомість він, [PERSON] , до якого [PERSON] відносилась як до рідного сина, проживав з останньою однією сім`єю, вони разом відремонтували дах квартири, підтримували квартиру у придатному для проживання стані, він постійно піклувався про здоров`я [PERSON] а коли через хворобу останні не могла встати з ліжка, - доглядав її, виконував всі гігієнічні процедури, переодягав, годував з ложки, а після смерті займався її похованням за власний рахунок. Представник [PERSON] зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, що її мати потребувала сторонньої допомоги, оскільки з наданої позивачем копії висновку МСЕК від 26.02.2006 року не вбачається, що [PERSON] , хоча й була інвалідом ІІ групи, потребувала стороннього догляду. В довідці дільничного лікаря зазначено, що [PERSON] потребувала стороннього догляду, однак в який саме період в довідці не зазначено. Виписка з протоколу засідання лікарської комісії за підписом дільничного лікаря, на думку [PERSON] , не є належним доказом того, що [PERSON] . Потребувала стороннього догляду, оскільки самого протоколу лікарської комісії до суду так надано і не було. Крім того, надані позивачем медичні документи не оформлені згідно вимог та порядку їх заповнення, а тому взагалі не можуть бути належними доказами. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до актовогозапису про смерть № 261 від 01.03.2018року відповідач [PERSON] помер. Представник третьої особи - Олександрійської міської рада Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. Причини неявки суду невідомі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 25.04.2017 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.05.2017 року зупинено провадження в справ до ухвалення рішення судом касаційної інстанції по цивільній справі №398/3802/15-ц за позовом [PERSON] до Олександрійської міської ради, [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2019 року поновлено провадження у справі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серія [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС по місту Олександрія Олександрійського МРУЮ у Кіровоградській області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , грошових вкладів та суми недоотриманої пенсії. [INFO] померла [PERSON] , яка доводилась двоюрідною сестрою [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ) Згідно лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] №326 від 23.08.2013 року причинною смерті останньої є хронічна недостатність кровообігу CH ІІ G. Як свідчить виписка з протоколу засідання ЛК [PERSON] перебувала під наглядом дільничного терапевта в період з 2010 по 2012 рр., потребувала постійного стороннього догляду, оскільки знаходилась в тяжкому стані. Позивач є двоюрідною племінницею померлої [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем копіями документів(копії свідоцтв про народження, копії свідоцтв про шлюб) а також неоспорюється іншими учасниками справи. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується витягом з акту огляду у МСЕК серія 2-18 АН №012619 та посвідченням №90/6391. [INFO] померла [PERSON] , яка за твердженням позивача була дружиною її сина. Згідно виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку від 30.101.2017 року разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , власник, зареєстрований з 24.07.2002 року, [PERSON] , син, зареєстрований з 29.08.2002 року, та онуки: [PERSON] , зареєстрований з 11.08.2009 року, і [PERSON] ,зареєстрований з 27.08.2007 року. Відповідно до актів квартального комітету №19 Світловодської міської ради від 25.01.2017 року [PERSON] починаючи з 2010 року і до дня своєї смерті проживала у своєї дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Олександрійського міського територіального округу Куліш Л.Г. позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки спадщина вже оформлена спадкоємцем четвертої черги який проживав з спадкодавцем однією сім`єю з 2006 року по [INFO] року. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщин за законом після смерті [PERSON] , спадщина складалась з квартири [ADDRESS] . Відповідно до актовогозапису про смерть № 261 від 01.03.2018року [PERSON] помер. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком позивача. Йому відомо, що в останні роки свого життя тітка дружини [PERSON] говорила, що хотіла б жити з ними, але це було неможливо. В той час разом з ними жила мати дружини, яка хворіла на психічну хворобу, погано пересувалась, не могла себе обслуговувати та відповідно потребувала постійного стороннього догляду. Дружина могла залишити матір з ним максимум на 30 хвилин, більше часу він з нею впоратись не міг. Крім того, в той же час померла дружина їхнього з позивачем сина. Син з дружиною та трьома неповнолітніми дітьми тоді проживали в [PERSON] . Після смерті дружини син привіз трьох своїх дітей до них з позивачем та залишив проживати. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача і їй відомо, що в невеликий період часу в сім`ї позивача сталось багато подій. Так, у сина позивача померла дружина і він трьох своїх дітей шкільного віку привіз до батьків та залишив проживати. Крім того, захворів батько позивача і вона забрала його до себе та доглядала. Потім коли батько помер позивач забрала до себе матір, яка була психічно хворою, та доглядала за нею. Мати позивача не могла самостійно навіть обслуговувати себе, вона часто кричала, гупала в стіну. Були випадки коли вона, свідок, разом зі своїм вже покійним чоловіком приходили до квартири позивача та допомагали підіймати матір останньої, яка часто падала на підлогу. На довгий час залишити матір позивач не могла, оскільки остання практично нікого іншого до себе не підпускала. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає родину позивача і їй відомо, що остання доглядала свою психічно хвору матір, яка не могла навіть самостійно себе обслуговувати. Крім того, практично в цей же час померла дружина сина позивача і останній привіз трьох своїх неповнолітніх дітей проживати до бабусі. Позивач не могла надовго залишити свою матір, оскільки остання інших людей до себе не підпускала, починала кричати та нецензурно висловлюватись. Свою матір позивач доглядала досить тривалий час, скільки точно вона сказати не може, але не один рік точно. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона що в останні роки життя тітки немала змоги провідувати останню, оскільки на той час у неї захворіла мати, яка останнім часом була «лежачою» та, відповідно, потребувала сторонньої допомоги. Мати мала психічне захворювання і нікого крім неї, позивача, до себе не підпускала, починала кричати. На той час в неї також жили онуки, діти її сина, оскільки в матері останніх було виявлено онкологічне захворювання. Тоді її, позивача, син разом з сімєю проживали в Литві, а коли невістка захворіла син привіз дітей до неї, а сам повернувся до Литви та доглядав за дружиною. Оскільки її, позивача, мати через психічне захворювання була агресивною, залишати її з онуками вона не могла. Чоловік також хворів, мав проблеми з серцем, крім того, як чоловік, а матір, яка самостійно себе не обслуговувала, треба було помити та перевдягнути, останній міг залишатись з нею тільки на нетривалий час, наприклад коли вона, позивач, ходила до магазину. Вона, позивач, також має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з хребетними грижами, має гіпертонічну хворобу. Враховуючи викладене вона фізично не мала змогу відвідати свої тітку [PERSON] . Вони деякий час зідзвонювались, тітка телефонувала їй від сусідки, яка жила поверхом нижче, та листувались. Тітка розповідала їй про свій намір оформитись в будинок для літніх людей, який знаходиться в Світловодському районі, щоб мати змогу бути ближче до неї, позивача, та своєї двоюрідної сестри, її позивача матері. Востаннє вона бачила тітку навесні 2011 року, коли приїздила до неї в м.Олександрія, після цього, вона писала на адресу тітки листи, але відповіді не отримувала. Лише коли померла її мати, десь наприкінці вересня 2013 року, вона, позивач, приїхала до м.Олександрія , де й дізналась від сусідів тітки, що остання померла. ОЦІНКА СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач заяви про відмову від спадщини не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку що можливонадатипозивачудодатковийстрокдляприйняттяспадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, причини пропуску вказаного строку є поважними, так як позивач, не знала про смерть спадкодавця, оскільки на той час проживача в іншому місті, мала на утриманні хвору на психічне захворювання матір, яка не могла самостійно себе обслуговувати, потребувала стороннього догляду та в силу свого захворювання нікого іншого, крім позивача, до себе не підпускала. Крім того, на той час з позивачем проживали троє її неповнолітніх онуків, яких вона не могла залишити з хворою на психічну хворобу матір`ю. Позивач також має ІІ групу інвалідності, пов`язану з захворюванням опорно-рухового апарату, яка обмежує її можливості пересуватися. Чоловік позивача переніс оперативне втручання, йому видалили пухлину на щитовидній залозі. І позивач і її чоловік хворіють на гіпертонічну хворобу. Вказані факти свідчать про те, що позивач не мала фізичної можливості особисто провідувати спадкодавця, а тому не була обізнана про те, що остання померла, а, отже,не мала можливості в установлений законом строк звернутись з заявою про прийняття спадщини. НОРМИ ПРАВА За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. При цьому ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Норми статті 1272 ЦК України вказують, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, що містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов`язки, передбачені ст. ст. 65-67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов`язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а позивач в інший спосіб ніж звернутися до суду захистити своє право не може, то необхідно визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved