Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

В грудні 2016 року Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 10228,75грн. В обґрунтування позову зазначив, що 25.05.2016 року після звернення [PERSON] до центру зайнятості йому було надано статус безробітного та ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного. Під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач приховав, що виконував роботи з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року в ТОВ «Інвест-Транс» на умовах цивільно-правового договору, на підставі якого мав роботу та зайнятість і відносився до зайнятого населення, внаслідок чого не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю.. Відповідач отриману допомогу добровільно не повернув. У зв'язку із цим, посилаючись на положення ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю за період її виплати з 01.08.2016 року по 01.11.2016 року в сумі 10228,75грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача Спесівцев В.Б., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25.05.2016 року [PERSON] звернувся із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказав, що ознайомлений із правами та обов'язками, передбаченими даними законами. Згідно із наказом № НТ 160530 від 30.05.2016 року відповідачу було надано статус безробітного з 25.05.2016 року. Наказом № НТ 160601 від 01.06.2016 року відповідачу була призначена допомога по безробіттю з 01.06.2016 року по 26.05.2017 року та розпочата її виплата. Згідно із наказом № НТ 161102 від 02.11.2016 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 02.11.2016 року. Згідно наказу №НТ161102 від 02.11..2016 року прийнято рішення про повернення коштів відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період виплати з 01.08.2016 року по 01.11.2016 року в сумі 10228,75грн. Маріупольським міським центром зайнятості в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним шляхом звіряння даних, які були підставою для призначення матеріальної допомоги, було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №789 від 02.11.2016 року, згідно із яким встановлено, що [PERSON] дійсно уклав 01.08.2016 року договір цивільно-правового характеру про надання послуг для ТОВ «ІНВЕСТ-ТРАНС» строком до 31.12.2016 року та отримував дохід згідно договору. Про вказаний факт працевлаштування відповідач міський центр зайнятості не повідомив, що свідчить про не зазначення ним всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Статтею 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Як убачається з відповіді ТОВ «ІНВЕСТ-ТРАНС» №163-82 від 24.10.2016 року [PERSON] виконував роботи на підприємстві на підставі цивільно-правового договору. Крім того надано, копія договору підряду з останнім від 01.08.2016 року, строк дії якого до 31.12.2016 року, акти прийому-передачі виконаної роботи від 31.08.2016 року, 30.09.2016 року, розрахункові відомості за серпень, вересень 2016 року, згідно яких за цей період відповідач отримав дохід в розмірі 2962,00грн., а також податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено лист № 02-5435 від 02.11.2016 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачем не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість втраченого майна, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 10228,75грн., який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved