Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає примирення неможливим, згодний з тим, щоб діти після розірвання шлюбу залишилися жити разом з позивачем по справі, справу просить розглянути без його участі. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, вважає примирення неможливим, справу просила розглянути без її участі, не наполягала на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази: - свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 03.09.2011 року,згідно якого між [PERSON] та [PERSON] 03.09.2011 рокубув укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області 03.09.2011 року,актовий запис № 73, після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища «[PERSON]»; - копія паспорту на ім`я відповідача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 01.02.2005 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з [PERSON]; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 10.01.2012 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 10.01.2012 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - копія паспорту на ім`я позивача [PERSON], серії [NUMBER] виданого 14.12.2011 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України; - квитанція про сплату судового збору. Також в ході розгляду справи судом було встановлено наступні обставини: позивач [PERSON] звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 03.09.2011 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 73, мотивуючи заявлені вимоги тим, що протягом 2 років 7 місяців сімейне життя з відповідачем відсутнє, припинені шлюбні відносити, ведення спільного господарства та спільне проживання, кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Крім того, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх дітей та у позивача, як його дружини, не здатний підтримувати матеріально сім`ю та піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у зв'язку з чим вона вважає, що шлюб з відповідачем необхідно розірвати. Спори майнового характеру між сторонами відсутні.Від шлюбу сторони мають двох дітей - малолітніх доньку [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], яких позивач просить залишити проживати разом з нею після розірвання шлюбу. Також заявлена вимога про відновлення позивачу після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища «[PERSON]». Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, відсутність вільної згоди на шлюб від обох сторін, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно не проживають тривалий час, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їх сумісних малолітніх дітей. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню.Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи певний час окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе відновитипозивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ситуацію, що склалася на момент розірвання шлюбу (окреме мешкання сторін), суд визначає, що за домовленістю сторін малолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], треба залишити проживати разом із матір'ю[PERSON] Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved