Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вказує на те, що 6 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 202000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних з кінцевим терміном повернення 6 листопада 2027 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є договір іпотеки від 6 листопада 2007 року, предметом іпотеки є дві кімнати в квартирі спільного заселення [ADDRESS] у м. Миколаєві із визначеною сторонами вартістю в розмірі 196446 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 18 червня 2014 року існує заборгованість перед Банком в сумі 852327 грн. 29 коп.. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 572, 575, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1150 ЦК України, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до діючого законодавства України в межах виконавчого провадження із визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки , проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково, просив суд зменшити розмір пені та нарахованих процентів. Посилався на те, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у нього тяжке матеріальне становище. Представник третьої особи - органу опіки та піклування, залученої до участі у справі ухвалою суду від 23 березня 2015 року, при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 6 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/71543, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 202000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних з кінцевим терміном повернення 6 листопада 2027 року. Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором є договір іпотеки від 6 листопада 2007 року. Предметом іпотеки є дві кімнати в квартирі спільного заселення [ADDRESS] у м. Миколаєві житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м.. Згідно п. 1.3 договору іпотеки визначено сторонами вартість предмету іпотеки складає 196446 грн. Згідно кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту ануїтетними платежами. Погашення кредиту за користування кредитом здійснюється щомісячно. Відповідно до п.10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 18 червня 2014 року існує заборгованість перед Банком. Згідно наданого розрахунку відповідачу нарахована заборгованість в сумі в сумі 852327 грн. 29 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 223010 грн. 15 коп., заборгованість по процентам - 126207 грн. 56 коп., пеня за прострочення сплати кредиту - 503109 грн. 58 коп.. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який більш ніж вдвічі перевищує заборгованість відповідача за кредитом, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи вимоги норм цивільного, конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір пені, нарахованої Банком з 503109 грн. 58 коп. до 5000 грн. 00 коп.. Частиною 1 ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Матеріалами справи підтверджується, що розмір предмету іпотеки не перевищує суму заборгованості за основним зобов'язанням. Статтею 3 Закону «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на іпотечне майно є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що порушення позичальником взятих зобов'язань за договором кредиту, через яке утворилась заборгованість, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений ст. 5.5.2 іпотечного договору, а саме, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 354217 грн. 71 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 223010 грн. 15 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 126207 грн. 56 коп., пені - 5000 грн. 00 коп., слід звернути стягнення на дві кімнати в квартирі спільного заселення [ADDRESS] у м. Миколаєві житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м.. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: partial