Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

В грудні 2015р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 3-6 т.1) до відповідачів ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», [PERSON], Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому просила суд: - визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], серія та номер: [NUMBER] від 13 жовтня 2015р., виданого Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на ім'я відповідачки [PERSON]; - скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки [PERSON] на зазначену вище квартиру проведеної на підставі вище наведеного свідоцтва про право власності; - визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS]. В процесі розгляду справи судом до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог було притягнуто ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», ОСББ «Фундуклєєвський», а також позивачкою було подано заяву про уточнення позовних вимог та зміну суб'єктного складу (а.с. 142-146 т.2), а саме пред'явлено вимоги до відповідачів: [PERSON], Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у зазначеній заяві позивачка просила суд: - визнати недійсним свідоцтво індексний номер [NUMBER] від 13 жовтня 2015р., виданого Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на ім'я [PERSON] про право власності на квартиру [ADDRESS]; - скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Музиченко О.В. № 25261930 від 13 жовтня 2015р. про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; - зобов'язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]; - визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що за умовами п. 3.1 договору про спільну діяльність по дольовій участі в будівництві багатоквартирного жилого будинку від 14 серпня 2003р. № 1801/322-71(Р) (далі по тексту - договір) вона мала отримати у власність трикімнатну квартиру в житловому будинку по [ADDRESS] після завершення його будівництва, оскільки вона мала права та обов'язки пайщика за договором на інвестування квартири [ADDRESS] на підставі договору про переуступку права вимоги від 10 травня 2006р., укладеного з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Маковецькою О.П., зареєстровано в реєстрі за № 1188. 14 серпня 2003р. договір було укладено між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та [PERSON]; 29 вересня 2004р. було здійснено заміну пайщика [PERSON] на [PERSON] на підставі договору про переуступку права вимоги, зареєстрованого № 2770. В п. 3 договору про переуступку права вимоги від 10 травня 2006р. вказано, що вартість квартири на день складення договору складала 669103,0 грн. та на момент укладення договору про переуступку сплачена повністю, що підтверджується довідкою № 100 від 25 квітня 2006р., виданою ТОВ Фірма «Консоль ЛТД». В п. 4 договору про переуступку права вимоги від 10 травня 2006р. пайщик ([PERSON].) гарантує, що заборгованості по розрахункам за квартиру він не має. В подальшому між позивачкою та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» укладались додаткові угоди до договору та вносились зміни у договір, пов'язані із зміною площі та збільшення суми внесків. Також, позивачка та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» підписали Акт-приймання передачі про виконання договору від 15 лютого 2014р., а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» видала позивачці довідку про повне виконання договору інвестування будівництва та технічним паспортом на вказану квартиру. Під час звернення позивачки до ОСББ «Фундуклєєвський», нею було встановлено, що право власності на належну їй квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачкою [PERSON], про що 13 жовтня 2015р. державним реєстратором державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві Музиченко О.В. прийнято рішення № 25261930. З огляду на те, що відповідачка [PERSON] не була стороною договору, нею не здійснювалось виконання зобов'язань за договором, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав, а саме права власності на зазначений вище об'єкт нерухомості. Крім того, на думку позивачки дії, щодо заволодіння її майном мають ознаки кримінального правопорушення, а тому з відповідною заявою вона також звернулась до правоохоронних органів. Представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просила суд позов задовольнити, та захистити порушене право позивачки. В судові засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, відзив на позов не подавався. Представник відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проти задоволення вимог в частині до зазначеного відповідача заперечувала, подала до суду заяву про закриття провадження по справі, в частині вимог до цього відповідача, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва залишена без задоволення, а також письмові заперечення на позов, в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у м. Києві проти позову заперечив, подав до суду свої заперечення щодо позовних вимог, обґрунтовуючи їх тим, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004р. № 1952-IV, відповідальність за правдивість інформації, яка міститься в документах поданих для державної реєстрації несе заявник. Відповідач вважає, що державному реєстратору, яка здійснила реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я відповідачки [PERSON] було подано весь пакет документів, передбачений положеннями Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013р. № 868. Представник третьої особи ОСББ «Фундуклєєвський» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та повідомила, що відповідно до списків осіб - інвесторів, які має третя особа, підтверджується обставини участі в будівництві, внесення коштів виключно позивачкою, яка вправі бути власником спірного об'єкта нерухомості. Представники третьої особи ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» проти позову заперечили, надали до суду заперечення проти позову, та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника. В судове засідання 06 червня 2018р. учасники справи не з'явились, від представників: позивачки, відповідачів Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третьої особи ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представників: позивачки, відповідачів: Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції у м. Києві; третіх осіб: ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», ОСББ «Фундуклєєвський», розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 серпня 2003р. було укладено договір між [PERSON] (яка в подальшому відступила свої права пайщика [PERSON], який в свою чергу переуступив право вимоги позивачці на підставі договору про переуступку права вимоги від 10 травня 2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Маковецькою О.П., зареєстровано в реєстрі за № 1188) та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД». Відповідно до умов п.п. 1.1., 3.4. цього договору, сторони зобов'язалися діяти спільно для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Запланований строк закінчення будівництва та здачі об'єкта - І квартал 2005р. Також, у відповідності до п. 3.1. договору пайщик зобов'язувався в якості свого вкладу внести поетапно грошові кошти (пай), в розмірі 125700,0 дол. США до 15 лютого 2005р. В свою чергу ТОВ «Консоль ЛТД» у відповідності до п. 3.2 договору зобов'язалось в якості свого вкладу у спільну діяльність своїми силами і з залученням власних трудових ресурсів, механізмів, устаткування, а також дольових та залучених коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку у відповідності до проекту та вимог ДБН, та передати пайщику в натурі трикімнатну квартиру на 9-му поверсі, загальною проектною площею 109,3 кв.м. При цьому, згідно з умовами зазначеними у п.п. 3.7, 3.8 договору, у разі виконання пайщиком зобов'язань зазначених у п. 3.1. договору, пайщик повністю придбавав право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачало право розпоряджатись часткою пайщика, інакше, як в інтересах позивача. Достатніми підставами для підтвердження права на пайову участь позивача є: цей договір і документи, що підтверджують внесення паю у повному обсязі. Умовами п. 3.9 договору визначено, що частка пайщика вважається ним прийнятою після підпису ним Акту про виконання договору. 29 вересня 2004р. було укладено Додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою, сторони внесли зміни до преамбули, п.п. 3.1, 3.4, 10.1, 10.2 п.п. 1.1, 3.2., 3.4 договору та визначили [PERSON] пайщиком за договором (а.с. 153 т.2). Також, 11 травня 2006р. між позивачкою та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» була укладена додаткова угода № 2 до договору, згідно з якою сторони домовились про зміну п.п. 3.1, 3.2 умов основного договору, а саме: змінено площу квартири та встановлено суму додаткового внеску в розмірі 3790,0 дол. США, а також визначено позивачку, в якості пайщика (а.с. 154 т.2). Як встановлено в судовому засіданні позивачка повністю виконала свої зобов'язання за договором, що підтверджується довідкою ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» (а.с. 156 т.2). При цьому, як вбачається з Акту приймання-передавання від 15 лютого 2014р. ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передало, а позивачка прийняла трикімнатну квартиру № 18, загальною площею - 119,7 кв.м., житловою площею 71,2 кв.м., на 9 поверсі житлово-громадського комплексу на [ADDRESS] (а.с. 155 т.2). Крім того, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» 31 липня 2012р. було видано технічний паспорт на належну позивачці квартиру за вказаною адресою (а.с. 157-159 т. 2). Також, за переліком інвесторів з будівництва будинку [ADDRESS] визначено позивачку інвестором цієї квартири із визначення номеру та дати укладеного між нею та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» договору. Згідно з ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до положень ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. За умовами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 182 та ст. 331 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на новостворене нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Між тим, за умовами ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання йому майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, позивачка є належним набувачем (власником) вказаного об'єкта нерухомості, зважаючи на підписання між нею та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» Акту приймання-передавання від 15 лютого 2014р., де ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» передало, а позивачка прийняла трикімнатну квартиру № 18 на 9 поверсі житлово-громадського комплексу на [ADDRESS] (а.с.155 т.2). Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. В результаті неправомірних дій відповідачів позивачка була позбавлена її права власності. В матеріалах справи наявна копія договору від 14 серпня 2003р. № 1801/322-71(р), на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я відповідачки [PERSON] Дата вищевказаного договору - «14» серпня 2003р. В матеріалах справи є копія заяви [PERSON] від 04 лютого 2015р. про видачу паспорта в зв'язку зі зміною прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]». Так, в 2015р. після розлучення [PERSON] повернула собі дівоче прізвище - [PERSON] та 03 березня 2015р. отримала новий паспорт серії [NUMBER]. Договір про дольову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку від 14 серпня 2003р. № 1801/322-71(р) укладено «14» серпня 2003р. як пайщик його підписала [PERSON], в реквізитах договору наведено дані паспорту, який видано «03» березня 2015р. В акті прийому-передачі квартири вказано дані паспорту, отриманого в березні 2015р. на ім'я [PERSON] Тобто, при підписанні документів в 2003 - 2014рр. відповідачка [PERSON] на той час не могла надати для їх оформлення дані паспорту, який вона отримала лише в 2015р. Дані факти дають підстави вважати, що договір про дольову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку від 14 серпня 2003р. № 1801/322-71(р), нібито укладеного «14» серпня 2003р. між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та відповідачкою [PERSON], є нікчемним, при цьому судом враховано, що відповідно до копії постанови про проведення процесуальних дій на іншій території від 22 листопада 2017р. (а.с. 121-123 т. 3), копії протоколу допиту свідка від 27 грудня 2017р., складеного ст. о/у СКП ЛВП ВВП ГУ у Вінницькій області майором поліції Козинець В.І.; копію рапорту ст. о/у СКП ЛВП ВВП ГУ у Вінницькій області майора поліції Козинець В.І. (засвідчені старшим слідчим 4ВП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Гуменним Д.В.). Під час допиту 27 грудня 2017р. відповідачка [PERSON] засвідчила, що в 2014р. співмешканець її знайомої ([PERSON]) на ім'я «[PERSON]» попросив її оформити право власності на квартиру [ADDRESS] так як він не міг оформити право власності на своє ім'я з причин невідомих відповідачці. На дане прохання відповідачка [PERSON] оформила нотаріальну довіреність на ім'я особи, яку вона особисто не знає, та засвідчила, що не претендує на цю квартиру [ADDRESS], та не здійснювала фінансування будівництва даної квартири. Таким чином запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - є неправомірним. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на момент порушення прав позивачки, встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Статтею 15 цього Закону України, в редакції, яка діяла на момент порушення прав позивачки, встановлено порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, даною нормою передбачено прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації. Пункт 1) ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на момент порушення прав позивачки, передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію прав встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. На підставі п. 2) ч. 2 цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, про відмову в державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на момент порушення прав позивачки, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В той же час, як встановлено судом, мало місце реєстрація права власності за відповідачкою [PERSON] на спірну квартиру Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві та внесеними в реєстр даними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 10 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача було доведено суду наявності саме у неї права власності на спірну квартиру, а відповідачка [PERSON] жодних доказів цьому, суду не надала та підстави для реєстрації за нею права власності на квартиру жодними належними та допустимими доказами не доводяться. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6577,2 грн., з відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - 640,0 грн.; з відповідача Головного територіального управління юстиції у м. Києві - 487,2 грн.

Outcome: approved