Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов про вселення не визнав. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] зустрічний про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням не визнали. Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд вселити їх до квартири, розташованої по [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. В обґрунтування позову посилаються на те, що вона, [PERSON], перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1982 року по 13 серпня 2012 року, від якого мають двох повнолітніх дітей - доньку [PERSON] та доньку [PERSON] Вона, позивач [PERSON], проживала та була зареєстрована у квартирі по [ADDRESS], яка належала матері відповідача [PERSON], з 1982 року, позивач [PERSON], була зареєстрована у зазначеній квартирі з моменту народження, В 1995 році їх сім'я, в тому числі й відповідач, на нетривалий час знімалася з реєстраційного обліку по квартирі, а в 1995 році вони всі знову постійно зареєструвалися в спірній квартирі. Після смерті матері, яка померла 16 квітня 1999 року, відповідач набув право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом, і всі вони продовжували проживати в квартирі. За час перебування у зареєстрованому шлюбі вона, [PERSON], разом зі відповідачем встановили у квартирі нову сантехніку, обладнали квартиру автономним опаленням та підтримували квартиру в належному житловому стані. Але після розірвання шлюбу відповідач вигнав їх, позивачів, із квартири по [ADDRESS] і до теперішнього часу перешкоджає їм проживати в спірній квартирі, яка є їх єдиним постійним зареєстрованим місцем проживання. В цій же квартирі залишилися їх, позивачів, особисті речі, меблі, побутова техніка та інше майно, що було придбане в період зареєстрованого шлюбу між нею, [PERSON], та [PERSON] За їх заявою, поданою 23 квітня 2013 року до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська, щодо відповідача було порушено кримінальне провадження. Також щодо перешкод з боку [PERSON] в спірній квартирі вони звернулися до ТОВ «Крона». Але поведінка відповідача не змінилася, і 25 грудня 2013 року вона [PERSON], повторно звернулася до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська про прийняття мір до відповідача, який перешкоджає проживати за їх зареєстрованим місцем проживання. В теперішній час вони вимушені тимчасово проживати то у старшої доньки [PERSON], то у друзів, оскільки відповідач змінив замки на вхідних дверях, не пускає їх до квартири, в якій вони прожили майже 30 років, як члени сім'ї наймача, а потім власника квартири. Вважають, що вони мають право на проживання у спірній квартирі, оскільки вони не мають іншого постійного зареєстрованого місця проживання. Не визнаючи позов [PERSON] та [PERSON], 02 червня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] та [PERSON] із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати відповідачів за зустрічним позовом такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі по [ADDRESS], оскільки вони з власної волі добровільно залишили спірну квартиру в листопаді 2012 року і не проживають в ній до теперішнього часу. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне подружнє життя між ним та [PERSON] давно припинилося, в квартирі вони проживали як чужі люди, і 07 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] добровільно, з власної волі залишили спірну квартиру, про що він дізнався від сусідів, оскільки в цей день перебував на дачі. [PERSON] вивезла із квартири свої речі та речі, які належали його матері. В травні 2013 року з ним дійсно проводилися бесіда працівником міліції, в ході якої він, [PERSON], доповів про добровільне залишення дружиною та донькою квартири по [ADDRESS], в результаті чого у порушенні щодо нього кримінального провадження було відмовлено. Про факт звернення [PERSON] до міліції 27 грудня 2013 року він взагалі дізнався тільки із первісного позову. Вважає, що в зв'язку з добровільним виселенням відповідачів із спірної квартири, вони втратили право користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов про вселення підтримала в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] про визнання її та доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням не визнала та пояснила суду, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 2012 року, після розірвання шлюбу колишній чоловік став виганяти її із квартири по [ADDRESS], в якій вона прожила 30 років і яка є її єдиним зареєстрованим місцем проживання. [PERSON] побив старшу доньку [PERSON], викидав їх з донькою [PERSON] речі із спірної квартири, і дійсно вони були вимушені, поки його не було вдома, 07 листопада 2012 року тимчасово залишити спірну квартиру, після чого відповідач змінив замки на вхідних дверях. Іншого житла вони з донькою [PERSON] не мають, проживають то у старшої доньки, то у її, [PERSON], подруги. З ким проживає [PERSON] в спірній квартирі, їй невідомо, після залишення квартири комунальні послуги вони не платять. Вони були вимушені залишити спірну квартиру через протиправні дії відповідача, який виганяв їх з квартири. Вони з донькою займали меншу кімнату в квартирі. Три рази вони зверталися до міліції з приводу того, що відповідач не пускає їх проживати до квартири, також зверталися один раз до ТОВ «Крона». Відповідач їй погрожував, викидав речі, побив старшу доньку [PERSON]. Зараз в Петриківському суді знаходиться справа з приводу розподілу між нею та [PERSON] дачі. ЇЇ відповідач не бив. Виганяти з спірної квартири відповідач почав ще з 2011 року. Коли після тимчасового залишення квартири, вона вирішила повернутися до неї, то не змогла попасти до житлового приміщення через заміну замків. Вона намагалася поговорити з відповідачем, але він не бажає спілкуватися. останній раз вона зверталася до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська 08 квітня 2014 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі ніколи не були, в неї, [PERSON], немає ніякого нерухомого майна, і немає де жити. Просить задовольнити їх з донькою позовні вимоги, вселити їх до квартири по [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди в проживанні в спірній квартирі, а [PERSON] в позові відмовити, оскільки відповідач перешкоджав та перешкоджає проживати їм в спірній квартирі, не пускає їх до житлового приміщення, в якому вони постійно зареєстровані. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов про вселення підтримала в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] про визнання її та матері такими, що втратили право користування житловим приміщенням не визнала та пояснила суду, що зараз їй виповнилося 29 років, коли батько вигнав їх з матірью з квартири, їй було 27 років. Вони із мамою знімали житло. Батько чинив на неї моральний тиск, казав їй, щоб вона вибиралася з його квартири, побив старшу сестрі [PERSON], і вони із мамою примусово виїхали х квартири по [ADDRESS]. Іншого житла в них немає, до міліції та ТОВ»Крона» з приводу дій [PERSON] зверталася мати [PERSON] від свого імені та від її імені. В неї змінилася життєві обставини і вона буде проживати в м. Дніпродзержинську. Коли батько знаходився вдома, вона не намагалася вселитися, оскільки боїться його, а у його відсутність не може вселитися, бо батько змінив замки на вхідній двері. В спірній квартирі залишилися її особисті речі, одяг, книги, взуття, подарунки, виїжджали з мамою один день, поспіхом. Просить вселити її в квартиру по [ADDRESS], та відмовити [PERSON] в задоволенні його позову, оскільки вони з матірью виселилися з квартири під тиском батька. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] підтримала первісний позов по суті та за обставинами справи та просить його задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнала та просить відмовити йому в задоволенні його позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] про вселення не визнав, свій позов про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони з дружиною не знаходили спільної мови, тому розлучилися, він не виганяв колишню дружину та доньку [PERSON] з квартири по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську, в них є інше житло в Романково - хата бабусі, це великий будинок, в якому до теперішнього часу проживає сама бабуся. [PERSON] та [PERSON] в листопаді 2012 року добровільно залишили спірну квартиру, до серпня 2012 року вони спільно платили комунальні послуги. Колишня дружина та донька забрали всі речі, навіть посуд, замок на вхідних дверях він не міняв, він перешкоджає [PERSON] та [PERSON] проживати в спірній квартирі, так як вони не бажають з ним спілкуватися. Просить відмовити позивачам в задоволенні їх первісного позову та задовольнити його зустрічний позов та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов по суті та за обставинами справи не визнав, просить відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він зареєстрований по [ADDRESS], а фактично проживає по [ADDRESS], знайомий із сторонами у справі, його квартира знаходиться під квартирою сторін, коли він, свідок, був вдома, то не чув, щоб сторони сварилися, при ньому міліція до квартири [PERSON] не приїздила. Зараз [PERSON] та [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] не проживають з листопада 2012 року, при ньому вони вселитися до спірної квартири не намагалися, він бачив, як вони виносили меблі з квартири та грузили на машину, старша донька [PERSON] носила пакети, виселялися з квартири півдня. Сідок [PERSON] суду пояснила, що вона є пенсіонером, проживає по [ADDRESS], знаходиться у дружніх відносинах із [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з листопада 2012 року, вона бачила, як вони більше години грузили речі з квартири, в цей час [PERSON] вдома не було. Сусіди казали, що [PERSON] та [PERSON] розлучилися і [PERSON] купила іншу квартиру, не чула, щоб [PERSON] виганяв дружину та доньку з квартири, скандалів між ними також не чула, міліцію не бачила. Їй невідомо, чи намагаються [PERSON] та [PERSON] вселитися до квартири, [PERSON] казав їй, свідку, що він прийшов до квартири, а в ній пусто. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її мати, [PERSON] її сестра, [PERSON] її батько, із [PERSON] вона ніяких відносин не підтримує, проживає та зареєстрована разом із своєю донькою в квартирі по [ADDRESS]. Батьки розлучилися в 2012 році, між ними немає ніяких стосунків. Матір проживає зараз з нею, але не весь час, батько проживає по [ADDRESS] останній раз вона була в спірній квартирі у 2012 році, з ким батько в теперішній час проживає в спірній квартирі їй невідомо. Коли вона проживала разом із матірью і сестрою у спірній квартирі, батько висловлював на їх адресу словесні погрози, бо вони йому заважали, казав, щоб вони виїхали з квартири, погрожував фізичною розправою. У листопаді 2012 року вона із своєю дитиною, матірью та сестрою тікали з квартири, поки батька не було вдома. До цього батько її побив. Вона не намагалася вселитися до спірної квартири. Мати та сестра намагалися вселитися до квартири по [ADDRESS], бо в них немає іншого житла, із цього приводу зверталися до міліції. До розірвання шлюбу батьки та вони із сестрою постійно проживали в спірній квартирі. Коли вона, свідок, залишала квартиру, вона забрала свої речі, належну особисто їй побутову техніку та меблі. Вона запропонувала матері та сестрі пожити в неї. Батько бив її два рази, до міліції вона не зверталася, бо було соромно, що в неї такий батько, зверталася до медичного закладу для отримання допомоги. Погрози батька були пов'язані з тим, що він хотів їх виселити з спірної квартири. Будинок в Романково, в якому проживає бабуся, належить самій бабусі, вона проживає одна в будинку, в ньому немає гарячої води, зручностей. Речі матері та сестри залишилися в спірній квартирі. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія паспорту [PERSON] (а.с. 7-8), якою підтверджується її особа громадянина України; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 9), якою підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с. 10), яким підтверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 11), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу 10 липня 1982 року між [PERSON] та [PERSON]; - рішення про розірвання шлюбу від 13 серпня 2012 року (а.с. 12), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за позовом [PERSON]; - технічний паспорт на квартиру (а.с. 13 -14), яким підтверджуються технічні характеристики квартири по [ADDRESS], яка складається із двох житлових кімнат, площею 16,2 кв.м. та 10,8 кв.м., загальна площа квартири47,3 кв.м.; - копія особового рахунку на квартиру (а.с. 16), яким підтверджується факт реєстрації в квартирі по [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] , як членів однієї сім'ї, та факт відкриття особового рахунку на квартиру на ім'я [PERSON]; - талон - повідомлення № 1942 ( а.с. 17), яким підтверджується факт прийняття заяви 27 грудня 2013 року Дніпровським РВ м. Дніпродзержинська; - повідомлення начальника дільниці № 6 ТОВ «Крона» ( а.с. 18), яким підтверджується факт звернення [PERSON] 20 травня 2013 року із заявою про перешкоди з боку її чоловіка [PERSON] користуватися житловим приміщенням в квартирі по [ADDRESS]; - повідомлення Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 13 серпня 2013 року (а.с. 19), яким підтверджується факт звернення [PERSON] про чинимі їй перешкоди в проживанні в квартирі про [ADDRESS] з боку [PERSON] (ЖЄО № 2825 від 23 квітня 2013 року, зареєстровано до ЄДР № 1-2013 040790001328 за ознаками ч. 1 ст. 356 КК України) та факт закриття провадження в порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК України; - заява [PERSON] від 25 грудня 2013 року (а.с. 20), якою підтверджується факт її звернення до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська про прийняття мір щодо [PERSON], який перешкоджає проживанню в квартирі по [ADDRESS] та змінив замки на вхідних дверях до квартири; - заява [PERSON] та [PERSON] від 23 квітня 2013 року (а.с. 21), якою підтверджується факт їх звернення до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська про прийняття мір до [PERSON], який перешкоджає їм користуватися квартирою по [ADDRESS] та створює умови, що не дозволяють знаходитися у зазначеному житловому приміщенні; - Витяг з кримінального провадження № 12013040790001328 (а.с. 22), яким підтверджується факт внесення до ЄДР 24 квітня 2013 року заяви [PERSON] щодо [PERSON], який перешкоджає в користуванні житлом за місцем мешкання; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 37), якою підтверджується його особа громадянина України; - акт про непроживання від 02 червня 2014 року (а.с. 40), яким підтверджується факт складення ТОВ «Крона» на підставі свідчень сусідів квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] ( [PERSON], [PERSON], [PERSON]) акту про непроживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з листопада 2012 року; - довідка ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 06 червня 2014 року (а.с. 51), якою підтверджується факт відсутності відомостей про реєстрацію на паперових носіях права власності за [PERSON] на будь-яке нерухоме майно в м. Дніпродзержинськ та на території Петриківського району; - талон-повідомлення від 08 квітня 2014 року (а.с. 52), яким підтверджується факт прийняття заяви Дніпровським РВ м. Дніпродзержинська; - витяг із амбулаторної картки (а.с. 53), якою підтверджується факт звернення [PERSON] 14 березня 2012 року до Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 з приводу наслідків її побиття 13 березня 2012 року батьком, наявність у неї гематоми вушної раковини праворуч, забій голови, множинні забиття черепу, шиї, грудної клітини; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 54), якою підтверджується її особа громадянина України та факт її реєстрації з 05 лютого 2013 року в квартирі по [ADDRESS]; - свідоцтво про шлюбу (а.с. 57), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 06 жовтня 2007 року; - свідоцтво про народження [PERSON] (а.с. 58), яким підтверджується , що її батьками є [PERSON] та [PERSON]; - позовна заява (а.с. 59), якою підтверджується факт звернення 29 травня 2012 року [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Вислухав сторони, їх представників, свідків, вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1982 року до 13 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та рішення суду про розірвання шлюбу ( а.с. 11. 12). Від цього шлюбу сторони мають двох дорослих дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10 - свідоцтво про народження [PERSON], а.с. 58 - свідоцтво про народження [PERSON], а.с. 57 - свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON]). На підставі копії особового рахунку , виданого ТОВ «Абонент ХХІ» 03 квітня 2014 року (а.с. 16), судом встановлено, що сторони у справі зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка має загальну площу 47, 3 кв.м., та складається із двох житлових кімнат, площею 16,2 кв.м., 10,8 кв.м. (а.с. 13- 14 - технічний паспорт на квартиру). Зазначена квартири перебуває у власності [PERSON], і право власності, зі слів позивачів за первісним позовом, на зазначену квартиру він набув в порядку спадкування за законом після своєї померлої матері [PERSON], яка була зареєстрована у квартирі по [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку в 1999 році в зв'язку із смертю в 1999 року (а.с. 16 - копія особового рахунку). В теперішній час особовий рахунок на спірну квартиру відкритий на ім'я [PERSON] Згідно позовної заяви та рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 серпня 2012 року (а.с. 59. 12), суд також встановив, що 29 травня 2012 року саме [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позові, що між ним та дружиною втрачені почуття, спільне господарство вони не ведуть, а збереження шлюбу буде суперечити його особистим та майновим інтересам. На теперішній час в квартирі проживає тільки [PERSON], а його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] не проживають з листопада 3012 року, що підтверджується поясненнями всіх допитаних свідків, поясненнями сторін у справі та актом про непроживання ТОВ «Крона» від 02 червня 2014 року ( а.с. 40). Але судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] залишили спірну квартиру з поважних причин, оскільки [PERSON] створив для своїх членів сім'ї неможливі умови для проживання, погрожував, ображав, виганяв з квартири, викидав їх речі з квартири.. Цей факт підтверджується поясненнями старшої доньки [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що в березні 2012 року, тобто ще до розірвання шлюбу між батьками, батько побив її, і вона була вимушена звертатися за медичною допомогою з приводу забою голови, шиї та грудної клітини, що підтверджується витягом із її амбулаторної картки (а.с. 53). Отже погрози [PERSON] підтверджувалися застосуванням до членів своєї сім'ї фізичної сили, і тому, суд вважає, що словесні погрози [PERSON] на адресу проживаючих та зареєстрованих разом із ним у спірній квартирі його дружини [PERSON] та молодшої доньки [PERSON] сприймалися останніми як реальна загроза їхньому здоров'ю. Підтверджується цей факт і тим, що саме у відсутність [PERSON] у квартирі, [PERSON] та [PERSON] залишали спірне житлове приміщення у листопаді 2012 року. Стверджуючи в судовому засіданні, що він не виганяв колишню дружину та доньку із спірної квартири, [PERSON] в той же час наполягає на тому, що в них є інше місце проживання - у хаті бабусі, яка проживає в пос. Романково в м. Дніпродзержинську, і яка є власником цієї хати, тобто фактично підтверджує свої вимоги щодо виселення [PERSON] та [PERSON] із належної йому квартири по [ADDRESS] до житла бабусі. Крім цього, і в своїй позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] зазначив, що збереження шлюбу буде порушувати його майнові права. Також судом достовірно встановлено, що після вимушеного залишення спірної квартири, [PERSON] та [PERSON] по теперішнього часу не мають можливості повернутися до житлового приміщення, яке є їх постійним зареєстрованим місцем проживання, оскільки [PERSON] чинить їм перешкодив проживанні, змінив замок на вхідних дверях, хоча і заперечує проти цього факту. З приводу перешкод в проживанні в квартирі [PERSON] та [PERSON] зверталися з відповідними заявами до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська та до ТОВ «Крона», при тому, що [PERSON] до звернення позивачів з первісним позовом до суду, за складенням акту про їх непроживання до ТОВ «Крона» не звертався, і не ставив питання про зняття їх з реєстраційного обліку по спірній квартирі, тим самим визнаючи їх право на проживання в житловому приміщенні по [ADDRESS]. Не визнаючи первісний позов про вселення [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири, в судовому засіданні [PERSON] фактично визнав, що він дійсно перешкоджає колишній дружині та доньці проживати в квартирі, бо вони з ним не спілкуються. Що стосується пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані судом за клопотанням [PERSON], то зазначені свідки лише підтвердили факт залишення [PERSON] та [PERSON] спірної квартири в листопаді 2012 року у відсутність [PERSON], але їм нічого невідомо про причини залишення квартири, про відносини, які склалися між сторонами у справі. Отже судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] залишили квартиру по [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON], в листопаді 2012 року і не проживають в спірній квартирі до теперішнього часу з поважних причин, оскільки [PERSON] чинить їм, як членам своєї сім'ї, перешкоди у користуванні житловим приміщенням, яка є єдиним постійним зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та [PERSON], й іншого житла останні у власності не мають. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] порушує житлові права [PERSON] та [PERSON] і вони мають право на вселення до спірної квартири, як особи, що постійно проживають та зареєстровані в квартирі з 1995 року, як члени сім'ї власника житлового приміщення, і відсутні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житлом у квартирі по [ADDRESS]. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів за первісним позовом та відмова в задоволенні вимог [PERSON] за зустрічним позовом, з таких мотивів. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, Членами сімох наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо ж особи, зазначені в частині другій ст. 64 ЖКУКрїни перестали бути членами сім'ї наймача, аел продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. На підставі ст. 156 Житлового кодексу України, ст. 29, 401 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» , ст. ст. 8, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved