Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради про позбавлення батьківських прав.. Позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], місце народження м. Ізюм Харківської області, батьківських прав відносно дочки [PERSON], яка народилась [INFO] року у місті Харкові Харківської області. Відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], місце народження м. Ізюм Харківської області, внести в актовий запис № 487 від 30 грудня 2014 року про народження [PERSON], яка народилась [INFO] року у місті Харкові Харківської області, в графу відомості про батька. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. До підготовчого засідання позивач не з'явилася, її інтереси представляла адвокат. Відповідно поданого письмового клопотання представника позивача, наявного в матеріалах справи, просить розгляд справи провести за відсутності позивача та її, позовні вимоги підтримали і повному обсязі. Зазначили, що стягнення аліментів з відповідача на користь позивача вже здійснюється Державною виконавчою службою. Відповідач у підготовче засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, позовеі вимоги визнав у повному обсязі. Також в матеріалах справи наявна заява, посвідчена приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. До судового засідання представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області також не з'явився, однак відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, про що зроблено актовий запис № 245. (а.с.10). Від даного шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 30.12.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. (а.с.9). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2017 р. по справі № 623/2717/16-ц шлюб розірвано. (а.с.11). Згідно рішення фактично шлюбні відносини припинені з травня 2016 року. З цього часу відповідач доньку не бачить, про фізичний та моральний розвиток дитини не піклується, життям дитини не цікавиться, чим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, що свідчить про свідоме ухилення його як батька від участі у виконанні батьківських обов'язків. [PERSON] проживає з позивачем (а.с.12), її батько [PERSON] проживає окремо. За час перебування в м Ізюмі відповідач жодного разу не провідував доньку, про що свідчать пояснення сусідів [PERSON] та [PERSON], надані 19.11.2018 р. начальнику служби у справах дітей Ізюмської міської ради. (а.с.13,14). Позивач вказує, що на теперішній час фактично з донькою мешкають у м. Харкові. 09 листопада 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданим Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 242. (а.с.8). [PERSON] з 01 вересня 2017 року зарахована до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 115 Харківської міської ради». Батько [PERSON] не відвідує заклад, про що свідчить характеристика від 28.09.2018 р. № 228/01-36/18. (а.с.15). [PERSON] написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І., якою заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Просив розглянути та задовольнити заяву без його участі. Зміст статті 166 СК України, йому нотаріусом роз'яснено. (а.с.16). Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 04.12.2018 року за № 5040 встановлено, що [PERSON], [INFO] перебувала у шлюбі із [PERSON], [INFO], та мають спільну дитину [PERSON], [INFO] На теперішній час гр. [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON], разом з донькою [PERSON] мешкають у м. Харків. Дитина відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок № Харківської міської ради». Відповідно до довідки, наданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок № 115), який відвідує, дитина з 01.09.2017 року, батько ,[PERSON], не приймає участі у житті доньки. Вихованням дитини займається мати [PERSON]. [PERSON]. [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], він не приділяє належної батьківської турботи своїй дитині, не спілкується з нею протягом тривалого часу. До того ж, [PERSON] надав, засвідчену приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області 22.09.2018 року, заяву про його згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно ного малолітньої доньки [PERSON], [INFO] У зв'язку з вищевикладеним, в інтересах дитини, вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановлене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved