Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала , що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2012 р. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON],[INFO], яка проживає разом з позивачем. Спільне життя не склалося, збереження сімї та подальше спільне проживання є неможливим, оскільки з відповідачем не підтримують подружніх стосунків. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та дитині не допомагав, в звязку з чим вимушена була звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На даний час позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини та аліменти на утримання старшої дитини від першого шлюбу , стягнення аліментів щодо спільної дитини в розмірі ? частки не проводилось, оскільки сподівалась на відновлення повноцінної сімї. ЇЇ доходів не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як дочки так і її особистого проживання, внаслідок чого не має можливості сама матеріально забезпечувати себе та спільну дитину. Оскільки відповідач хоч офіційно працевлаштований, однак має і ще інші неофіційні джерела доходів, за останні роки роботи неодноразово змінював місце роботи, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів просила стягувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 800 грн. В березні 2015 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 10.03.2015 р. прийнято до спільного розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог відповідач-позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказав, що за час спільного проживання з позивачем-відповідачем придбали два телевізори LG42LM40Т діагоналлю 42 дюйми та LG32CS460T діагоналлю 32 дюйми, загальна вартість телевізорів становила 7879 грн., оскільки другий телевізор за умовами акції становив 1 грн. З врахуванням сервісних послуг та настінного кріплення вартість вказаного майна становила 8976 грн. Вказане майно придбане в кредит, що був оформлений на імя [PERSON], який був ним сплачений. На даний час обидва телевізори перебувають у користуванні [PERSON], остання розділити добровільно спільне майно не бажає. Позивач за зустрічним позовом просив поділити спільне майно та виділити йому телевізор марки LG32CS460T діагоналлю 32 дюйми вартістю 3939 грн. 50 коп. та витребувати його у [PERSON] В судовому засіданні позивач відповідач за первісним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що вона лише в лютому 2015 р. предявила виконавчий лист до ВДВС для примусового виконання в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. [PERSON] має також неофіційні доходи так як співає в кафе. Дитина часто хворіє, їй потрібно купувати ліки та проводити обстеження, а її коштів не вистачає. Щодо зустрічного позову заперечила та просила в його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що під час шлюбу придбали два телевізори, однак вказала, що відповідач не вказує ще також колонки , які вони купили, а також він забрав і її майно разом зі своїми речами. В судовому засіданні відповідач-позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги визнав частково в частині розірвання шлюбу та залишення малолітньої дочки на утриманні та вихованні матері. Щодо стягнення коштів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років просив відмовити, суду пояснив, що він офіційно працевлаштований і його дохід в середньому становить 1870 грн., після відрахування всіх податків отримує не більше 1500 грн., проживає з матірю, яка є інвалідом 2-ї групи , допомагає останній, купує ліки, несе витрати за житлово-комунальні платежі та продукти харчування. Також йому потрібні кошти і на його утримання. [PERSON] є працевлаштована, отримує заробітну плату, забезпечена житлом, отримує матеріальну допомогу на дитину, має можливість отримувати аліменти на утримання дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог приходить до слідуючого висновку. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.07.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, про що був зроблений актовий запис за № 67. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 072169. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ТП № 184736. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права та права дитини, крім того сторони разом не проживають, примирення є неможливе, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сімї є неможливим та недоцільним, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Дитину [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матірю, спір про місце проживання якої відсутній. Відповідно до довідки № 1129 від 05.11.2014 р. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 1012,50 грн. Довідкою № 8708/07 від 18.12.2014 р. підтверджено, що позивач за первісним позовом [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Рішенням Коростишівського районного суду від 26.09.2013 р. з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини його доходів на утримання малолітньої дочки [PERSON], до досягнення її повноліття, до 01.01.2031 року . Згідно довідки № 4 від 05.02.2015 р. Житомирського академічного обласного театру ляльок відповідач- позивач [PERSON] офіційно працевлаштований. У відповідності із\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до положень\~ст. 77 Сімейного кодексу України\~утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Суд виходить із того, що [PERSON] потребує коштів на утримання від чоловіка, але відповідач таких коштів не надає, однак за матеріальним станом відповідач має і може надавати таку матеріальну допомогу, відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дружини, до досягнення дочкою трьох років. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дружини та з урахуванням матеріального становища чоловіка. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з чоловіка на користь дружини, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача - відповідача в частині розміру аліментів в сумі 800,00 грн., які остання просить стягнути, оскільки [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач - позивач може надавати грошову допомогу в такому розмірі. Доводи\~\~позивача - відповідача про те, що відповідач - позивач може надавати утримання на її користь в розмірі 800,00 грн., не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. А також суд не приймає доводи відповідача - позивача [PERSON] , про те, що він не має можливості сплачувати кошти на утримання дружини, оскільки : допомагає матері , яка є інвалідом 2-й групи, здійснює оплату житлово-комунальних послуг, оскільки такі обставини не підтверджені належними доказами в розумінні глави 5 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість визначення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів відповідає вимогам виваженості та справедливості, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог відповідача позивача [PERSON] про поділ майна подружжя, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності\~\~незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~ Згідно\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом\~\~права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~ Згідно\~\~статті 71 СК України\~\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності\~\~подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги\~\~інтереси дружини, чоловіка дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з\~\~подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу було придбано рухоме майно, а саме комплект LG 42LM340OT та LG 32 CS460OT з кріпленням та картками « Екстра сервіс Плюс» вартістю 8976 грн., що підтверджується видатковою накладною № ФГ 25734 від 06.11.2012 р. З приводу вартості спірного майна сторони не заперечили. Позивач відповідач [PERSON] підтвердила, що два телевізори знаходяться у її користуванні. Враховуючи, що вказане майно було придбано сторонами під час шлюбу, вони є предметом спільної сумісної власності, суд вважає за необхідне включити його до майна, яке підлягає розподілу між сторонами та відповідачу позивачу [PERSON] слід виділити у власність телевізор марки LG 32CS460Т, діагоналлю 32 дюйми вартістю 3939 грн. 50 коп. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача позивача [PERSON] на користь держави 243 гривень 60 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як [PERSON] документально підтвердила понесені нею судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви з 18.12.2014 р. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що\~\~первісний позов є таким, що підлягає до часткового задоволення з вищевикладених підстав, а також знайшов своє обґрунтування і зустрічний позов про поділ майна подружжя, який підлягає до задоволення.\~

Outcome: partial