Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зняти арешт та заборону відчуження з усього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], адреса майна: квартира [ADDRESS], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 08.04.2004 року відділом державної виконавчої служби Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2211 від 2002 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 08 квітня 2004 року постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби накладено арешт на майно [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2211 від 2002 року про стягнення заборгованості. Вищевказане рішення було скасовано рішенням № 2-2211/02 в 2005 році, що підтверджується довідкою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року за вх. № 10184/15, про видачу копії рішення суду. Справа № 2-4048/05 була надіслана на новий розгляд Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу, яким 05 квітня 2006 року ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову ЗАТ «Український мобільний звязок» до [PERSON]. Враховуючи викладене позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту та надання інформації про стан виконавчого провадження та накладеного арешту від 17.03.2016 року, проте 19.04.2016 року отримав відповідь Красногвардійського відділу державної виконавчої служби за номером 8770/10, в якій зазначалося, що у звязку зі знищенням архівних даних виконавчих проваджень за 2002-2004 роки, книжок вхідної та вихідної кореспонденції не можливо зясувати наявність чи стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника. Також, відповідно до того ж листа, позивач отримав відмову у знятті арешту, в якій зазначено, що для зняття арешту необхідно звернутися до суду згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, позивач був вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив суд розглянути дану справу без його участі на власний розсуд. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби від 08 квітня 2004 року було накладено арешт на майно [PERSON], на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2211 за 2002 рік про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакцій на момент звернення до суду), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Так, судом встановлено, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2211 за 2002 рік було скасоване в 2005 році і справа була передана для розгляду Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу, що підтверджується листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року (а.с.11). В свою чергу, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2006 року, по вищевказаній справі, було відмовлено в задоволенні позову Закритого акціонерного товариства «Український мобільний звязок» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.13). Таким чином, на даний час не існує підстав для накладення арешту на майно позивача, оскільки рішення, по якому був накладений арешт, скасоване. У звязку з вищевказаними обставинами, позивач звернувся до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про знаття арешту з його майна, але останній своїм листом від 19.04.2016 року за № 8770/10 відмовив в задоволенні заяви позивача та рекомендував звернутися йому до суду для вирішення даного питання. При цьому, в листі зазначено, що у звязку зі знищенням архівних даних виконавчих проваджень за 2002-2004 роки, книжок вхідної та вихідної кореспонденції не можливо зясувати наявність чи стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладення арешту на майно боржника (а.с.16). Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакцій на момент звернення до суду), у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та зняти арешт та заборону відчуження з усього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], адреса майна: квартира [ADDRESS], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 08.04.2004 року відділом державної виконавчої служби Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2211 від 2002 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved