Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 54 759,50 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА З 07.04.2016 р. по 06.09.2017 р. позивач працював трактористом-машиністом сільськогосподарського - лісогосподарського виробництва у Фермерському господарстві «Едем-777». 06.09.2017 року близько 16-30 год., перебуваючи на робочому місці за рулем комбайна на полі с. Улянівка Олександрійського району Кіровоградської області, позивач, не виключивши соняшникову жатку, перечепився, ліва нога опинилась в соняшниковій жатці, внаслідок чого він отримав виробничу травму. Внаслідок даних подій 01.01.2018 р. позивачеві була встановлені 3 група інвалідності терміном на один рік. Крім того позивачеві було встановлено процент втрати професійної працездатності у розмірі 25 відсотків. Позивач зазначає, що відповідно висновку експерта та Акту про проведення спеціального розслідування травму він отримав 06.09.2017 р., не працював, перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, 3 група інвалідності йому була встановлена 01.01.2018р., тому з відповідача на його користь підлягає до виплати на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 06.09.2017 р. по 31.12.2018 р. Позивач здійснив розрахунок завданої шкоди, виходячи із мінімальної заробітної плати, що була встановлена на відповідний період, та просить вказану суму стягнути з відповідача на його користь. Позивач або його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА 21.10.2020 року представник відповідача адвокат Гулий А.В. надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не погоджується зі даною позовною заявою. Так, представник відповідача зазначив, що нещасний випадок на виробництві стався 06.09.2016 p., що підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку та актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, проте позивач вказує, що такий випадок стався 06.09.2017 р. Крім того, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 175799, III група інвалідності [PERSON] була встановлена з 26.12.2016 р, натомість у позові позивач вказав, що інвалідність йо встановлена з 01.01.2018 р. Тому враховуючи вищевказане, правильним періодом розрахунку відшкодування заробітку (доходу) є з 06.09.2016 р. по 26.12.2016 р., а не як хибно вважає позивач з 06.09.2017 по 31.12.2018 р. Крім того, представник відповідача зазначив, що Фермерське господарство «ЕДЕМ-777» є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки страхові виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) та виплати при нещасному випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності виплачує Фонд соціального страхування. Представник відповідача - Фермерського господарства «Едем 777»- в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 30.09.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18.12.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області постановлено витребувати докази у [PERSON] та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального старування України у Кіровоградській області. 16.03.2021 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Наказом (розпорядження) №2 від 06 квітня 2016 року Фермерського господарства «Едем-777», [PERSON] був прийнятий на роботу з 07 квітня 2016 року на посаду тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва. З висновку експерта ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» №329/18 від 21 листопада 2018 року вбачається, що виявлене у [PERSON] ушкодження не могло утворитися від дії кутової шліфувальної машини («болгарки»), а є наслідком комбінованої (ріжуче-рублячої та стискаючої) дії травмуючого предмету (-ів), не виключно, деталей жатної частини (ріжуче-подрібнювального апарату) сільськогосподарської техніки. Ушкодження лівої стопи у вигляді ампутації фаланг та плеснових кісток на рівні діалізів плеснових кісток у [PERSON] призвело до розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності на 35%, згідно з п. 165 та п. 170 Інструкції №2 «Про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи» від 1986 р. й за цим критерієм відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок вказаного ушкодження на теперішній час у [PERSON] має місце втрата професійної працездатності на 25% . З Акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що затверджений 13.10.2019 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області, вбачається, що датою та часом настання нещасного випадку є 06.09.2016 року о 16 годині 30 хвилин, місцем настання нещасного випадку є Фермерське Господарство «Едем», що знаходиться в селі Улянівка Олександрійського району Кіровоградської області. Вказаним актом встановлено наступні обставини: 06.09.2016 року [PERSON] виконував обмолот соняшнику комбайном «Бізон» на полі ФГ «Едем 777», близько 16 год. 30 хв. закінчив косіння та вирішив очистити жатку ПЗС-8 від залишків соняшнику. Не вимкнувши привід жатки, [PERSON] почав очищати її. Закінчивши очищення, він направився до кабіни комбайну, перечепився через бур`ян, втратив рівновагу, внаслідок чого ліву ногу було захоплено ланцюгом жатки, яким йому травмувало ділянку лівої стопи. Згідно даного акту особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є: [PERSON] , тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва ФГ «Едем-777», та [PERSON] , голова ФГ «Едем-777». Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 06 вересня 2016 року о 16 год. 30 хв. на ФГ «Едем-777», затвердженого 13 травня 2019 року Управлінням Держпраці в Кіровоградській області встановлено, що нещасний випадок, що спричинив тяжкі наслідки, який стався 06 вересня 2016 року о 16 год. 30 хв. з [PERSON] , трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ФГ «Едем-777», вважається таким, що пов`язаний з виробництвом. Також встановлено, що позивач порушив вимоги Інструкції з охорони праці №5, затвердженої наказом голови ФГ «Едем-777» від 16.01.2016 № 7, а саме: п. 2 Розділу ІІІ Вимог безпеки під час виконання роботи «Перевіряти і регулювати робочі органи і механізми, надівати і натягувати паси, ланцюги, усувати несправності, проводити змащування, очищати ріжучий апарат, молотильний барабан, копнувач тільки при заглушеному двигуні. Перед виконанням цих робіт на рульовому колесі вивішують табличку «Не включати!» «Працюють люди!»; ст. 14 ЗУ «Про охорону праці»: «Працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства». Голова ФГ «Едем-777» [PERSON] порушив: п. 2.7 розділу 2 Посадової інструкції голови ФГ «Едем-777», яка затверджена головою ФГ 01.09.2004 р. (недостатній контроль під час виконання робіт підлеглих йому працівників). З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 175799, вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 26.12.2016 року третю групу інвалідності до 01.01.2018 року, причина інвалідності - загальне захворювання. З копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійно працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 012237 вбачається, що [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% з 09.08.2019 року безтерміново. Відповідно до довідки № 15.9.01-09/Г-143-16, що видана 24.12.2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Кіровоградській області, вбачається, що в листопаді 2019 року [PERSON] отримав одноразову допомогу по нещасному випадку, який стався 06.09.2016 року. Крім того, з довідки № 03-23-2315, виданої 28.12.2020 року на запит суду Управлінням виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Кіровоградській області, вбачається, що потерпілий на виробництві [PERSON] знаходиться на обліку в Олександрійському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Кіровоградській області з 13 травня 2019 року , виробничу травму [PERSON] отримав 16.09.2016 року під час роботи у ФГ «Едем-777». Згідно витягу із акту огляду МСЕК від 11.09.2018 року № 012237 потерпілому [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності з 09.08.2019 року безтерміново. Відділенням [PERSON] призначено одноразову допомогу у разі стійкої втрати працездатності у розмірі 8103,26 грн. Щомісячну страхову виплату потерпілому [PERSON] призначено з 09.08.2019 року у розмірі 1320,44 грн., а з 01.03.2020 року розмір виплат склав 1465,69 грн. (в результаті перерахунку щомісячної страхової виплати у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки). ОЦІНКА СУДУ Оцінюючи в сукупності вищезазначені письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт отримання травми 06 вересня 2016 року о 16 год. 30 хв. під час виконання трудових обов`язків тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва ФГ «Едем-777». Зазначене підтверджується Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 06 вересня 2016 року о 16 годині 30 хвилин на ФГ «Едем-777», затвердженого 13 травня 2019 року Управлінням Держпраці в Кіровоградській області та Актом №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженого 13 травня 2019 року Управлінням Держпраці в Кіровоградській області, а також висновком експерта ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» №329/18 від 21 листопада 2018 року. Таким чином, незабезпечення відповідачем безпечних умов праці та додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, а також не створення на робочому місці умов праці відповідно до нормативно-правових актів призвело до нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого позивач отримав ушкодження здоров`я. Згідно висновку експерта ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» №329/18 від 21 листопада 2018 року та довідки про результати визначення ступеня втрати професійно працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 012237 у [PERSON] на теперішній час маються наслідки описаної травми, що потягли за собою втрату професійної працездатності в розмірі 25 %. У зв`язку із втратою професійної працездатності позивачеві Управлінням виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Кіровоградській області призначено одноразову допомогу у разі стійкої втрати працездатності у розмірі 8103,26 грн, та щомісячні страхові виплати - починаючи з 09.08.2019 року. Щодо посилання представника відповідача на той факт, що ФГ «Едем-777» не є належним відповідачем по справі, оскільки страхові виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) та виплати при нещасному випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності виплачує Фонд соціального страхування, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтва або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної y зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Таким чином, з моменту втрати працездатності, а саме з дня отримання виробничої травми, тобто 06.09.2016 року, та до початку щомісячних виплат Управлінням виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Кіровоградській, а саме до 09.08.2019 року, позивач має право на стягнення з відповідача втраченого внаслідок каліцтва заробітку. Позивач у позові просить стягнути шкоду, завдану каліцтвом, за період з 06.09.2017 року до 31.12.2018 року, тому, розглядаючи справу у межах позовних вимог, саме за вказаний період суд проводить розрахунок зазначеної шкоди. Як вбачається з матеріалів спрви, позивач на момент отримання травми працював, та вказана травма є виробничою, тому в даному випадку середній заробіток має визначатися відповідно до положень ст. 1197 ЦК України «Визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором». Відповідно довідки форми ОК-5, що видана Пенсійним Фондом України вбачається, що за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я, тобто за червень, липень, серпень 2016 року [PERSON] мав щомісячну заробітну плату у розмірі 3110,00 грн. Таким чином, середньомісячний заробіток позивача складає 3110,00 грн. Мінімальна заробітна плата в Україні у 2016 року складала 1378,00 гривень, а її п ятикратний розмір складав 6890,00 гривень. Отже, враховуючи приписи ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого позивачем доходу у звязку із втратою 25% професійної працездатності, має обчислюватися як 25% від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, у 2016 року, тобто з суми 6890,00 гривень. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 06.09.2017 року до 31.12.2018 року заробіток, втрачений внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у розмірі 27 560, 00 грн. виходячи з наступного розрахунку: 6890,00 грн (середньомісячний заробіток)*16 місяців (період з 06.09.2017 року до 31.12.2018 року)/100*25 (ступінь втрати професійної працездатності позивачем). НОРМИ ПРАВА Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з правилами, викладеними в статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно- курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч.1). У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (ч.2). Шкода, завдана фізичній особі каліцтва або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної y зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів (ч.3). За приписом ч.1 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку ( доходу ), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед . Враховуючи зазначені приписи ст. 1208 ЦК України, виплата компенсації втрати середнього заробітку за своїм характером є щомісячною виплатою, яку заподіювач шкоди має сплачувати до моменту відновлення працездатності та підлягає зміні лише у разі зміни відсотку працездатності потерпілого. Зміна виплати суми втраченого доходу здійснюється за рішенням суду за відповідним позовом потерпілого (у разі збільшення відсотку втрати працездатності) або за позовом винної у злочині особи (у разі зменшення відсотку втрати працездатності у потерпілого). Відповідно ст. 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Диспозиція зазначеної норми набула чинності у звязку із прийняттям змін деяких законодавчих актів України щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме у звязку із прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно ч. 2 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд зобовязаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», роботодавці підприємства, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору є платниками єдиного соціального внеску, який має на меті забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач є застрахованною особою в розумінні вказаних Законів. Норми ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказують, що страховиком є Фонд соціального страхування України. Таким чином, обовязок відшкодування шкоди застрахованої особи, в тому числі у звязку втратою заробітку, лежить на страховику - Фонду соціального страхуанняУкраїни. Відповідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»(надалі - Постанова Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р.), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Згідно п.11 Постанови ВСУ №6 від 27.03.1992 р., у разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача заробітку, втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у розмірі 27 560, 00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. Враховуючи те, що позов судом частково задовольняється, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved