Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В грудні 2016 року представник ПАТ «Європейський страховий альянс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про відшкодування збитків в порядку регресу, стверджуючи, що 19.05.2015р. між співвідповідачем [PERSON] та ПАТ «Європейський страховий альянс» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7734068, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль Peugeot, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 03.01.2016р. на автодорозі «Одеса Ілічівськ» трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля та автомобіля Hyundai, реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 03.02.2016 року (справа № 501/196/16-ц) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Представник позивача вказує в позові, що позивач прийняв на себе відшкодування збитків та виплатив страхове відшкодування у розмірі 18 582 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Разом з тим, даний спір виник у зв'язку із стягненням в солідарному порядку з відповідачів в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування, оскільки відповідачі у встановлений законом термін (трьох робочих днів з дня настання ДТП) письмово не повідомили позивача про настання ДТП, а звернулись з відповідним повідомленням лише 29.01.2016р., тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Європейський страховий альянс» суму збитків в розмірі 18 582 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати у розмірі 1 378 грн. Позивач був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак представник позивача до суду не з'явився та надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» статтю 33 Закону № 1961-IV було викладено в новій редакції, зокрема, розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку із чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 цієї статті. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні пункти та підпункти статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку не оспорюється, оскільки, він зафіксований правоохоронними органами, та є рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Позивач визнав страховий випадок, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілій внаслідок ДТП. Сам по собі факт неповідомлення вчасно страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Дана правова позиція зазначена у постановах Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22.03.2017р. у справі №6-2011цс16. Крім того, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Така правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 30.03.2016 року у справі № 6-186цс16 та від 22.06.2016 року у справі № 6-1253цс16, що відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України враховується судом при ухваленні рішення. З медичної довідки виданої медичним закладом Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті МОЗ України від 15.01.2016р. вбачається, що [PERSON] з 04.01.2016 року по 15.01.2016 року перебував на лікуванні у звязку із пошкодженням медіального меніска та передньої хрестоподібної зв'язки правого колінного сустава, а отже не міг звернутись з письмовим повідомленням про настання ДТП до позивача, у встановлений законом строк. Отже, з врахуванням встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. [PERSON] є власником транспортного засобу Peugeout 107 (реєстраційний номерний знак [NUMBER]) який потрапив у ДТП та є забезпеченим по страховому Договору (Полісу), однак остання не має жодного відношення до шкоди завданої транспортному засобу Hyundai Santa Fe (реєстраційний номерний знак [NUMBER]) , тому що водієм і винною у вчиненні ДТП є [PERSON], а відтак звернення з позовними вимогами до [PERSON] є неправомірним, оскільки остання не є суб'єктом адміністративного правопорушення, отже є неналежним відповідачем по справі (ст.33 ЦПК України). Дана позиція узгоджується з диспозитивною нормою матеріального права, а саме п.п. «ґ» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закон № 1961-IV, яка передбачає звернення страховика з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України визначає спосіб захисту порушеного права. Предметом позову є стягнення з відповідачів збитків на користь позивача у розмірі 18 582,10 грн. та судовий збір у розмірі 1 378 грн. Проте, в який саме спосіб має бути стягнуто грошові кошти з відповідачів позивачем не визначено, як і не визначено в якій частині розмір зобовязання стосується кожного з них, що свідчить про обрання позивачем способу захисту, який не передбачено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed