Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що 20.02.2016 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Чоловік останньої [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою, після смерті кожного з них [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку, в тому числі яка складається із земельної частки (паю), право на яке мала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0235282 від 19.11.1996 року. Водночас, при видачі вказаного правовстановлюючого документу помилково зазначено прізвище особи, якій належить право на земельну частку (пай), «Луцюк» замість «Луцук». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. На території [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 3,52 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0235282 від 19.11.1996 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з тим, що даний документ, виданий [PERSON], після її смерті втрачено. Ухвалою суду від 02.01.2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 23.01.2019 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про залучення її до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, так як останньою не доведено, що рішення у даній справі може вплинути на її права та обовязки щодо однієї із сторін в даній справі. Ухвалою суду від 19.02.2019 року задоволено заяву представника позивача про відмову від позову в частині позовних вимог, предявлених до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, та закрито в цій частині провадження у справі. Також, в підготовчому судовому засіданні 19.02.2019 року представником позивача подано заяву про залучення до участі в справі на стороні відповідача в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Ізяславську районну державну адміністрацію Хмельницької області та головне управління Дежгеокадастру у Хмельницькій області, яке судом задоволене. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, а третім особам - пояснення, документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Представник третьої\~особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, у судове засідання не зявилася, у поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу без її участі. Крім того, 18.03.2019 року на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, зокрема, що Головне управління не є розпорядником спірної земельної ділянки та ніяких розпорядчих дій щодо неї не вчиняло, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0235282 від 19.11.1996 року, яким підтверджується право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Горького, с.Теліженці Ізяславського району Хмельницької області. Зазначена обставина підтверджена копією вказаного сертифікату та довідкою відділу Держземагенства в Ізяславському районі Хмельницької області №01-14/2044 від 29.09.2014 року. Також, в списку членів КСП ім.Горького та пенсіонерів з їх числа, які раніше працювали в господарстві і залишаються його членами, що є додатком до протоколу №1 від 02.02.1996 року засідання комісії про визначенню земельної частки (паю) членів КСП ім.Горького, одним із членів даного підприємства, який має право на земельну частку (пай), вказана [PERSON]. При цьому, в матеріалах справи наявні копії свідоцтв про народження (повторно) серії І-БВ №353394 від 28.02.1979 року та про смерть серії І-БВ №048818 від 21.05.1997 року [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 29.09.2014 року №293, [PERSON] та [PERSON] дійсно є одна і та сама особа. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працювала в КСП ім.Горького на посаді головного бухгалтера під час розпаювання земель даного підприємства, підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, яка також являлась рідною сестрою [PERSON], дружиною якого була [PERSON]. Свідок також підтвердила, що [PERSON] дійсно працювала в даному підприємстві і при зазначенні її прізвища під час складання документів, які стосуються розпаювання земель, могла виникнути помилка. Інші свідки [PERSON] (протягом 11 років по 1999 рік обіймав посаду сільського голови [PERSON] сільської ради) та [PERSON] (працював в КСП ім.Горького) також підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, а також те, що вона працювала в КСП ім.Горького. В п.17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Таким чином, оцінюючи всі вказані вище докази в їх сукупності, суд вважає, що є достатньо підстав для встановлення факту, що сертифікат на земельну частку (пай) серії ХМ №0235282, виданий 19.11.1996 року на підставі рішення Ізяславської районної державної адміністрації від 22.05.1996 року №111, та яким посвідчено право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Горького, на імя [PERSON] належить [PERSON]. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно ч.3\~ст.152\~Земельного кодексу\~України захист\~прав громадян\~та юридичних\~осіб на\~земельні ділянки\~здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №026225 від 08.02.1996 року, [PERSON] помер 08.02.1996 року, актовий запис за №5. З копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №048818 від 21.05.1997 року встановлено, що [PERSON] померла 19.05.1997 року, актовий запис за №18. З матеріалів спадкових справ, заведених щодо майна [PERSON] №570-1997 та [PERSON] №7-1998 вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину в установленому законодавством порядку після їх смерті. Так, факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями заяви останньої про прийняття спадщини від 09.01.1998 року, свідоцтва про право на спадщину по закону від 12.01.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-43 та виданого [PERSON] після смерті [PERSON] Також довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, від 16.01.2019 року №7 підтверджено, що у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON], який помер 08.02.1996 року, та [PERSON], яка померла 19.05.1997 року, вступила [PERSON] Водночас, в матеріалах спадкової справи відсутнє свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну частку (пай). Відповідно до ч.2 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР, який регулював спадкові правовідносини на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 3,52 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0235282 від 19.11.1996 року з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] померла 20.02.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ №271975 від 22.02.2016 року. За життя 28.03.2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 28.03.2002 року. З матеріалів дослідженої в ході судового розгляду цивільної справи №675/2063/18 (провадження №2/675/539/2018) вбачається, що в проваджені приватного нотаріуса Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] знаходиться спадкова справа 126-2016, відкрита щодо спадкового майна померлої [PERSON] У зазначеній спадковій справі є заява про видачу свідоцтва про право на спадщину, яку подав [PERSON], копія заповіту [PERSON] від 28.03.2002 року на імя [PERSON], а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.09.2016 року на земельну ділянку з кадастровим номером 6822187200:06:001:0227, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, видане [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] Довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, від 16.01.2019 року №7 також підтверджено, що у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] вступив [PERSON], який також проводив поховання останньої. В газеті «Зоря Надгориння» від 15.01.2015 року розміщено оголошення, що втрачений сертифікат серії ХМ №0235282, виданий 19.11.1996 року, вважати недійсним. В повідомлені приватного нотаріуса Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] на ім'я [PERSON] №519/01-16 від 12.10.2018 року зазначено, що оскільки правовстановлюючий документ на майно втрачений, а власник [PERSON] померла 19.05.1997 року, згідно чинного законодавства правовстановлюючий документ на імя покійної особи не може бути виданий, в зв'язку із чим слід звернутися до суду з позовом про визнання права власності. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) втрачено, що і стало підставою для звернення до суду з метою захисту прав спадкоємця [PERSON] Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину в звязку із відсутністю вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай). Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов'язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), тому суд вважає, що позов в цій частині позовних вимог також слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. На підставі\~ст.ст.16,\~346,\~392,\~1216,\~1220,\~1268\~ЦК України,\~

Outcome: approved