Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В вересня 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зобовязати Чечелівський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області зняти арешт та скасувати розшук з транспортного засобу - причеп - марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Дніпропетровським МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 17.08.2002 року), накладені постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області в ВП № 40696965, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 11 лютого 2015 року на імя його дружини [PERSON] [PERSON] надав довіреність розпоряджатися транспортним засобом, а саме: причепом - марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Дніпропетровським МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 17.08.2002 року) та представляти його ([PERSON]) інтереси в усіх державних органах та організаціях, магазинах, органах ДАІ. Довіреність була видана строком на 3 (три) роки з правом передоручення повноважень третім особам з правом використання транспортного засобу за межами України за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку та дійсна до 11 лютого 2018 року. Оскільки закінчувався строк дії вищевказаної довіреності, з метою перереєстрації транспортного засобу на своє імя, він та його дружина звернулися до МРЕВ ДАІ і дізналися про те, що на транспортний засіб накладений арешт і його оголошено в розшук, згідно постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження ВП №40696965, де боржником є [PERSON]. 29 серпня 2017 року від імені [PERSON] він за власні грошові кошти сплатив штраф у розмірі 51 грн. та виконавчий збір у розмірі 215,10 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Так, предявивши 29 серпня 2017 року оригінали квитанцій про сплату штрафу та виконавчого збору до Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області, на імя [PERSON] була видана довідка у тому, що в Дніпровському відділі поліції (м. Дніпро) посвідчення водія категорії «АВСДЕ» серед позбавлених та затриманих не значиться, заборгованостей щодо забезпечення безпеки дорожнього руху не має. Його дружина, [PERSON], звернулася до ГУНП в Дніпропетровській області з питанням про зняття арешту та перереєстрації транспортного засобу на імя позивача, однак вони отримали відмову та рекомендацію звернутися з цього питання до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 18 вересня 2017 року на його прохання [PERSON] звернувся до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з письмовим клопотанням про припинення розшуку та зняття арешту з майна, в якому вказав, що 29.08.2017 року було сплачено на користь держави штраф у розмірі 51 грн. 00 коп. та виконавчий збір за виконавчим провадженням на користь Чечелівського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у розмірі 215 грн. 10 коп., у звязку з чим просив припинити розшук та зняти арешт з транспортного засобу - причеп - марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом винесення відповідної постанови. В жовтні 2017 року [PERSON] отримав відповідь відповідача за № 6370 від 04.10.2017 року, в якому було вказано, що на виконанні Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 40696965 про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави у розмірі 51,00 грн. Державним виконавцем 23.12.2014 року було повернуто постанову стягувану на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ на виконання не надходив. Боржником штраф, виконавчий збір, витрати по виконавчому провадженню не було сплачено в строки, коли було відкрито виконавче провадження, а отже, у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови для припинення розшуку транспортного засобу. У звязку з закінченням терміну дії вищевказаної довіреності, 25 квітня 2018 року [PERSON] повторно надав позивачеві довіреність розпоряджатися вказаним майном, та надав право представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах ДАІ (реєстраційних, сервісних центрах), відповідних органах поліції, митних органах, у будь-яких архівних установах, органах відповідної (державної чи приватної) виконавчої служби. Міністерства юстиції, органах місцевого самоврядування, адміністративні, господарські, цивільні справи щодо згаданого вище транспортного засобу в усіх судових установах з усіма правами, якими наділений законом позивач, відповідач, треті особи, у тому числі з правом закінчення справи мировою угодою, визнання чи відмови повністю або частково від позовних вимог, зміни предмета позову, збільшення чи зменшення розмірі позовних вимог, оскарження судових рішень, ухвал, постанов, подання апеляційних та касаційних скарг, одержання виконавчого листа та предявлення його до стягнення, у будь-яких інших установах та інше. Довіреність була видана строком на 3 (три) роки з правом передоручення повноважень третім особам з правом використання транспортного засобу за межами України за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку та дійсна до 25 квітня 2021 року. Враховуючи те, що чинним законодавством не передбачена обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу автомобілю, позивач вважає, що укладений між ним та [PERSON] договір відповідає вимогам закону, а він правомірно набув право власності на транспортний засіб з 11 лютого 2015 року. Звернувшись до Головного сервісного центру МВС України, йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з транспортним засобом, оскільки транспортний засіб знаходиться під арештом, та рекомендовано звернуся до суду з позовом за захистом своїх майнових прав. При спілкуванні з державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом за захистом свої майнових прав. У звязку з вищевикладеним, він звернувся з позовною заявою до суду. При цьому, вказав, що оголошення розшуку транспортного засобу, порушує його конституційні права як власника, створює йому перешкоди у володінні, користуванні та розпоряджанні своїм майном, а тому ці заходи підлягають скасуванню. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача. Відзиву на позов не подав. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 25 квітня 2018 року громадянин [PERSON] уповноважив позивача, [PERSON], розпоряджатися та користуватися транспортним засобом - марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], причеп, реєстраційний номер [NUMBER], для чого надав йому відповідну довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшаковою Т.М. та зареєстрована в реєстрі за № 111 (а.с.13). Також, судом встановлено, що вищевказаний транспортний засіб належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], виданого 17.08.2002 року Дніпропетровським МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.14). У своєму позові позивач вказує, що [PERSON] уповноважував й дружину позивача [PERSON] на розпорядження зазначеним транспортним засобом, для чого надавав їй відповідну довіреність ще 11 лютого 2015 року, яка також була нотаріальна посвідчена. Разом з тим, суду така довіреність, від 11 лютого 2015 року, надана не була, як не надано й доказів того, що вона взагалі видавалась. У звязку з чим, позивачем не доведена суду належними доказами вказана обставина, зокрема, щодо розпорядження його дружиною транспортним засобом за довіреністю від 11 лютого 2015 року. При цьому, позивач стверджував, що постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області у виконавчому провадженні № 40696965 було накладено арешт та встановлено розшук транспортного засобу - причепу марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Дніпропетровським МРЕВ2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 17.08.2002 року). Себе, [PERSON], позивач вважає власником зазначеного транспортного засобу, а чинний арешт та оголошений розшук цього транспортного засобу таким, що порушує його конституційні права як власника, створює йому перешкоди у володінні, користуванні та розпоряджанні своїм майном, у звязку з чим, він вважає, що такі заходи підлягають скасуванню. Разом з тим, суд вважає такі твердження позивача необґрунтованими та безпідставними, а його позов таким, що не підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. По-перше, позивачем не доведено суду, що на транспортний засіб - причеп марки СКІФ М2, 1990 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], було накладено арешт та оголошено розшук постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області. До тверджень позивача, що він не є стороною виконавчого провадження, у звязку з чим, не може ознайомлюватися з виконавчим провадженням, суд ставиться критично, оскільки таке виконавче провадження могло бути витребувано відповідним судовим рішенням за клопотанням позивача, якщо в нього виникли труднощі в особистому отриманні таких доказів, але ж, сам позивач наполягав на розгляді даної справи саме 16 жовтня 2018 року на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В свою чергу, положеннями ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, з урахуванням чинної на момент розгляду справи норми закону щодо диспозитивності цивільного судочинства, судом було вжито всіх допустимих способів захисту прав позивача, а позивач, в свою чергу, розпорядився своїми правами на власний розсуд. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, доказування позивача у даній справі ґрунтується на самих лише припущеннях, які не підтверджені доказами, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України. Крім всього вищевказаного, слід також зазначити наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, позивач користується та розпоряджається не своїм майном, а майном іншої особи на її (особи) користь у відповідності до наданої позивачеві довіреності. Зазначене презюмується положеннями ч. 3 ст. 244 ЦК України, згідно якої, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. З урахуванням вищевказаного, твердження позивача про те, що саме він є власником транспортного засобу є помилковими та такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, положенням ч. 3 ст. 244 ЦК України. В свою чергу, судом розяснювалося позивачеві про можливість залучення до участі у дану справу власника транспортного засобу, на що позивач категорично відмовився та, як було зазначено вище, наполягав на розгляді даної справи саме 16 жовтня 2018 року на підставі наявних в матеріалах справи доказів. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, звільнення майна з-під арешту та розшуку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed