Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON], діючи у власних інтересах та інтересах свого брата [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06 квітня 1946 року у [ADDRESS] його батьку [PERSON] рішенням правління колгоспу «Пролетарська правда» (перейменованого в подальшому на колгосп «Ворошилова») була виділена земельна ділянка для побудови хати та цим самим започатковано колгоспний двір. 22 листопада 1947 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] На вказаній земельній ділянці спільними зусиллями батьків був збудований будинок. В подальшому у подружжя [PERSON] народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 28 травня 1958 року було завершено будівництво будинку у зв'язку з цим 20 жовтня 1958 року [PERSON], як голова колгоспного двору, отримав свідоцтво про право власності колгоспного двору. Враховуючи вимоги чинного на той час законодавства сім'я [PERSON], яка складалась з батька, матері та двох синів, володіла майном колгоспного двору на правах сумісної власності. В період часу з 01 вересня 1964 по 1975 роки [PERSON] перебував на стаціонарному навчанні, зокрема в Ржищівському будівельному технікумі, проходив військову службу та навчання Київському інженерно-будівельному інституті. [INFO] померла матір позивача, а [INFO] - його батько. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] залишились єдиними членами колгоспного двору, а тому володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснювалось ними за спільною згодою. Рішенням Березанського міського суду від 24 березня 2014 року [PERSON] був визнаний безвісти відсутнім з 01 травня 2005 року. Незважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними членами колгоспного двору після смерті їхніх батьків. На даний час у будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та його дружина [PERSON] Позивач має намір зареєструвати своє місце проживання у даному будинку та проживати в ньому. Проте, [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди щодо володіння, розпорядження та управління даним будинком. У зв'язку з цим, [PERSON] просить виселити [PERSON] та його дружину [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, а також зобов'язати відповідачів не перешкоджати братам [PERSON] у користуванні земельною ділянкою та забудовою шляхом визнання [PERSON] та його дружину [PERSON] такими, що втратили право користування земельною ділянкою та забудовою за адресою: [ADDRESS], та зняття останніх з реєстраційного обліку у цьому будинку. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року визначено, що цивільна справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до Березанської міської ради Київської області, Березанського міського суду Київської області, Баришівської нотаріальної контори, [PERSON], треті особи: Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації», Слідче Управління Головного управління Національної поліції в Київській області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном, підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області (т.1 а.с.136-137). У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали пред'явлений позов та просили суд його задовольнити. Голова Березанського міського суду Київської області [PERSON] направила до суду лист №1.38/60/2017 з проханням розглядати справу у відсутність представника Березанського міського суду Київської області (т.1 а.с.173). Завідувач Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновська Н.В. також направила до суду лист, в якому зазначила, що ознайомлена з позовною заявою та при вирішенні справи покладається на розсуд суду, а розгляд справи просить проводити у відсутності представника нотаріальної контори (т.1 а.с.174). В свою чергу, представники Березанської міської ради Київської області, Березанської міської державної нотаріальної контори, а також [PERSON] у судове засідання не з'явилися та про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомили. Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області Галіцина Н.М. направила до суду письмові пояснення, якими вказала, що позов не підтримує та просить розглянути справу без участі представника відділу (т.1 а.с.178). Представник ГУ НП в Київській області Сахнюк І.І. направила лист, в якому зазначила, що до канцелярії слідчого управління заява про усунення перешкод братам [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, майном та забудовою колгоспного двору не надходила (т.1 а.с.219-220, 247-249). Представник КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» Заяц І.П. також надав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності (т.2 а.с.4). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був наділений огородом для постройки хати. Дана обставина вбачається з копії архівного витягу протоколу №17 засідання правління колгоспу «Пролетарська Правда» від 06 квітня 1946 року (т.1 а.с.37). 20 жовтня 1958 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на будівлі, а саме на домоволодіння в [ADDRESS] що належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (т.1 а.с.39). Крім цього, матеріали цивільної справи також містять копію свідоцтва про право власності на будівлі №1758 від 26 лютого 1966 року, згідно з яким [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] (т.1 а.с.51) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я (т.1 а.с.48). На підставі свідоцтва про право власності від 02 квітня 1993 року, виданого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховка Ю.І., спадкоємцями померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які отримали по ? частині житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (т.1 а.с.54-55,56-57). Встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до суду з метою захисту своїх спадкових прав. З відомостей, наданих Березанським міським судом Київської області за період з 2007 року по 13 вересня 2017 року [PERSON] звертався до суду з позовами про визнання недійсними свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя на ? частину житлового будинку та про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна на дружину і сина в рівних частках кожному, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, про визнання свідоцтва про право на ? частину в спільному майні, набутому під час шлюбу та свідоцтва на право на спадщину за законом недійсними, про визнання свідоцтва на право власності недійсним (т.1 а.с.70-74). Проте, рішеннями Березанського міського суду Київської області від 17 грудня 2007 року, від 13 січня 2009 року, від 26 липня 2017 року, відмовлено [PERSON] у задоволенні пред'явлених позовів. У відповідності до положення ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.41 Конституції України та ст.317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, твердження позивача стосовно того, що він є співвласником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS], ґрунтуються виключно на його припущеннях. Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження права власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно. У зв'язку з цим, [PERSON] не вправі вимагати на правах власника визнати [PERSON] такою, що втратила право користування земельною ділянкою та забудовою зі зняттям її з реєстраційного обліку у цьому будинку. Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступну обставину. Відповідно до змісту ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. На виконання вимог п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, якщо ці питання не були вирішені раніше. За змістом ч.1 та ч.2 ст.51 ЦПК України питання щодо заміни неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача суд вирішує виключно за клопотанням позивача. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в ході підготовчого засідання [PERSON] неодноразово уточнював склад учасників цивільного процесу, зокрема за його клопотанням 19 червня 2018 року процесуальний статус [PERSON] змінено з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В свою чергу, належними сторонами, у розумінні положень ЦПК України, є суб'єкти спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З огляду на це, Березанська міська рада Київської області, судді Березанського міського суду Київської області Голік Г.К., Лялик Р.М., Капшученко І.О., Роздобудько О.М., завідувачі Баришівської районної державної нотаріальної контори та Березанської міської державної нотаріальної контори, ГУ Держгеокадастру у Київській області, КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації», ГУ НП в Київській області, не є належними відповідачами за позовом про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення. Крім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить виселити [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, а також зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні земельною ділянкою та забудовою шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування земельною ділянкою та забудовою за адресою: [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку у цьому будинку. В ході підготовчого провадження судом було встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №239 від 28 грудня 2017 року (т.1 а.с.226-227). Водночас, незважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] були пред'явлені безпосереднього до [PERSON], останній не був залучений до участі у справі в якості відповідача. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, яка звернулась до суду з позовом, та якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Зважаючи на те, що недоведеність позовних вимог або ж неможлив ість захисту порушеного права позивача обраним способом є підставою для відмови в позові. Тому, на підставі зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed