Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підтвердження вимог вказала, що 23 січня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок № 2 по пров. Аткарський в м. Кривому Розі та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, що належали померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 11 травня 2001 року. Позивач є єдиною спадкоємицею померлої за законом і у встановлений строк прийняла спадщину. 14 грудня 2016 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок № 2 по пров. Аткарський та зареєстроване за нею право власності на вищевказаний будинок. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку постановою Державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 14 грудня 2016 року їй було відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку, зареєстровану на імя [PERSON]. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0637 га, що розташована за адресою: провулок Аткарський будинок №2 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 23.01.2016 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідно до договору купівлі - продажу від 11.05.2001 року її мама [PERSON] купила житловий будинок та земельну ділянку по пров. Аткарський, 2 в м. Кривому Розі, однак, після купівлі даного майна зареєструвала право власності лише на будинок, відтак правовстановлюючого документу на земельну ділянку не оформила. Дана обставина унеможливлює прийняти у спадщину земельну ділянку по пров. Аткарський, 2 в м. Кривому Розі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву в якій просить справу розглядати за їх відсутності, проти позову не заперечують. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2016 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 671852. Після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок № 2 по пров. Аткарський в м. Кривому Розі та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, що належали померлій на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 11 травня 2001 року та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4135. Право власності на вищевказаний житловий будинок було зареєстроване за [PERSON] в КП ДОР КБТІ в реєстрову книгу під № 242-4-56494. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають в рівних частках діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наданих суду письмових доказів, позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] В установлений законом строк позивач звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 2 по пров. Аткарський в м. Кривому Розі та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою після смерті матері [PERSON]. Державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 14 грудня 2016 року [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 грудня 2016 року після смерті матері [PERSON] на житловий будинок № 2 по пров. Аткарський та внесено в реєстр за № 2-2996 та було зареєстроване за нею право власності на вищевказаний будинок, про що внесені відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 18014019, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1116886812110. Постановою Державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 14 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, зареєстрований на імя [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого 11 травня 2001 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок № 2 по пров. Аткарський в м. Кривому Розі, з земельною ділянкою площею 0,0637 га , на якій розташований цей будинок і яка належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Криворізької міської ради 08.05.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14806. Згідно листа Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 06.08.2016 року земельна ділянка, яка розташована за адресою пров. Аткарський, буд. 2 перебуває у власності гр. [PERSON] на підставі Державтого акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованим 08.05.2001 року за № 14806. За життя [PERSON] не отримала на своє імя Державний акт на право приватної власності на землю за адресою м. Кривий Ріг пров. Аткарський буд. 2 та померла. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни і іншим цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Згідно ст. 227 ЦК Української РСР в редакції 1963 року та ст.182 Цивільного Кодексу України в ред. 2003 року право власності на житловий будинок та земельну ділянку підлягає державній реєстрації Відповідно до ст. 134 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року при переході права власності на будинок, що знаходиться в місті або селищі міського типу, до набувача будинку переходить і право користування земельною ділянкою при будинку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший його розмір не визначений заповітом. Аналогічна за змістом та по суті правова позиція міститься в постанові Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». З огляду на вище викладене, оскільки до позивача в порядку спадкування перейшов у власність житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг пров. Аткарський буд. 2, який розташований на земельній ділянці розміром 0,0637 га, крім цього в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] придбала спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу, однак за життя не оформила у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на зазначене майно, аналізуючи встановлені в справі обставини в їх сукупності, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є правомірними, законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved