Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Вимоги обґрунтовані наступним. Позивач має у власності житловий будинок № 3 по вул. Сонячна в с. Скулин Ковельського району Волинської області. 06.05.2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем і дозволила йому проживати у її будинку як члену сімї без реєстрації у помешканні. 17.12.2007 року шлюб через аморальну поведінку відповідача був розірваний. З того часу відповідач, хоч сімя і розпалась, продовжує проживати у будинку, веде себе негідно, зловживає спиртними напоями, бє її, знущається, не дає спокою ні їй, ні їхній спільній дитині. З приводу протиправної поведінки відповідача позивач зверталась в поліцію, відповідача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за насильство в сімї, однак, це не змінило його поведінки. Позивач, як власник будинку, бажаючи спокійно володіти своєю власністю, просить усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення відповідача з нього. Відповідач відзиву не подав, отримавши повістку, в судове засідання не зявився. Позов слід задовольнити повністю, постановивши заочне рішення. Позивач має у власності житловий будинок № 3 по вул. Сонячна в с. Скулин Ковельського району Волинської області, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9630347 від 20.01.2006 року. 06.05.2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем і дозволила йому проживати у її будинку без реєстрації у помешканні. 17.12.2007 року шлюб був розірваний. З того часу відповідач, хоч сімя і розпалась, продовжує проживати у будинку, веде себе негідно, зловживає спиртними напоями, бє її, знущається, не дає спокою ні їй, ні їхній спільній дитині. Зазначені обставини не заперечені відповідачем, підтверджені листом Ковельського ВП ГУНП у Волинській області № 1911/56/01-2018 від 18.05.2018 року, фактами притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КпАП України (постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.05.2017 року, 31.01.2018 року, 07.03.2018 року, 24.04.2018 року. Визначені суддею адміністративні покарання не змінили поведінки відповідача. Позивач є інвалідом, проживає в будинку з малолітньою дитиною, яка також потерпає від протиправних дій відповідача, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини, листом служби у справах дітей Ковельської райдержадміністрації. Відповідач не зареєстрований у будинку позивача, натомість зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено будинковою книгою та відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області. Згідно ч.1 ст.116, ч.4 ст.156, ст.157 ЖК України: «1. Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.» «4. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.» «Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.» Відповідач має правовий статус колишнього члена сімї власника жилого будинку. Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок, що колишній член сімї власника жилого будинку, так само як і наймач, член його сімї, член сімї власника жилого будинку, у випадку коли він систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку і при цьому заходи запобігання виявились безрезультатними, на вимогу власника жилого будинку підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.391 ЦК: «1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.» Позивач, як власник будинку, вправі мирно володіти і користуватись і володіти своїм майном і ніхто, ні член її сімї, ні, тим більше, колишній член її сімї, не вправі протиправно перешкоджати їй у цьому. Якщо ж перешкоди усе ж були створені, позивач вправі вимагати їх усунення. Позивач обґрунтовано обрала способом усунення перешкод виселення відповідача з будинку. Як видно із змісту згаданих вище постанов судді про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, застосоване відповідачем насильство до позивача та її дитини є нетерпимим у будь-якому цивілізованому суспільстві і може бути усунене лише шляхом позбавлення його права проживати у будинку позивача. До того ж, відповідач зареєстрований у іншому помешканні і має змогу проживати у ньому. Вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved