Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Виконавчий комітет Оріхівської міської ради Запорізької області у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30.09.2020 року. 27.08.2020 року позивач подав уточнену позовну заяву, збільшивши позовні вимоги та вказавши в якості третьої особи [PERSON] . В уточненій позовній заяві позивач просив відібрати у відповідача малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із батьком, та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/2 частині всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак не піклується про дітей та самоусунулась від їх виховання та утримання. Ухвалою суду від 23.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23.12.2020 року. 23.12.2020 року судове засідання було відкладено на 18.01.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 29.12.2020. Причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із ним. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2008 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2007 року. Як свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.08.2020 року, відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері згідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Батьком неповнолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] . Згідно до листа Служби у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації від 03.08.2020 року, до Служби у справах дітей звернулася [PERSON] з повідомленням про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , яка на протязі тривалого часу вживає спиртні напої, веде асоціальний спосіб життя. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 09.08.2020 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина на момент обстеження виявляє ознаки жорстокого поводження, дівчинка повідомила, що мати постійно п`є, веде себе неадекватно, погрожує покінчити життя самогубством. [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, була агресивна, погрожувала, висловлювалася нецензурною лайкою. Помешкання в антисанітарному стані, їжі немає, речі розкидані по всьому помешканню. Оцінено рівень безпеки дитини як дуже небезпечний. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 09.08.2020 року, дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю. Неповнолітня сестра [PERSON] на момент обстеження знаходилася у батька [PERSON] . Санітарний стан житла незадовільний, антисанітарні умови, брудно. В холодильнику порожньо, відсутній запас продуктів харчування. Мати зловживає спиртними напоями. [PERSON] до 09.08.2020 року протягом двох місяців проживала у тітки [PERSON] в Приморському районі Запорізької області. За цей час мати не піклувалася про дитину та не забезпечувала її. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно. 09.08.2020 року [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви про те, що вони не заперечують тимчасово взяти на проживання у свою сім`ю племінницю [PERSON] . Крім цього, 09.08.2020 року неповнолітня [PERSON] написала заяву, в якій вказала, що згодна тимчасово проживати у сім`ї своєї тітки [PERSON] , оскільки не бажає залишатися у матері, у якої в будинку не прибрано, та яка п`яна та неадекватна. Наказом начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 10.08.2020 року №61 тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] на проживання та виховання в сім`ю тітки [PERSON] 13.08.2020 року Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області прийнято рішення №329, яким вирішено за доцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON] у матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Згідно до інформації Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 14.08.2020 року, [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності 17.10.2017 року та 14.08.2020 року за ч.1 ст.184 КУпАП. Протягом 2020 року відносно [PERSON] від її сусідів до Оріхівського ВП надійшло два звернення зі скаргами на її неадекватну поведінку. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 21.08.2020 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина на момент обстеження виявляє ознаки жорстокого поводження, дівчинка повідомила, що мати три дні вживала алкоголь, 20.09.2020 року мати кидала в дівчинку тарілками, кричала. [PERSON] була агресивна, погрожувала, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала самогубством, билася головою об стіну. Оцінено рівень безпеки дитини як дуже небезпечний. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 21.08.2020 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки 20.08.2020 року її безпідставно повернула матері тітка [PERSON] . Встановлено, що дитина на момент обстеження виявляє ознаки жорстокого поводження, дівчинка повідомила, що мати вживає алкоголь, веде себе агресивно, дитина сама готує собі їжу. При огляді у дитина виявлена підвищена температура тіла. [PERSON] була агресивна, погрожувала, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала самогубством, билася головою об стіну. Оцінено рівень безпеки дитини як дуже небезпечний. Дитина [PERSON] в своїй заяві від 21.08.2020 року вказала, що сказала тітці [PERSON] , що хоче додому, тому тітка сказала збирати речі, та відвезла її до матері. Мати була п`яна. Надала згоду на влаштування до КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». 21.08.2020 року Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області прийнято рішення №351, яким вирішено тимчасово влаштувати [PERSON] до КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Дитина [PERSON] 21.08.2020 року та 25.08.2020 року написала заяви, в яких зазначила, що після її повернення додому мати почала пиячити, надала згоду на влаштування до КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», а згодом - на проживання із батьком. 21.08.2020 року Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області прийнято рішення №350, яким вирішено негайно відібрати неповнолітню дитину [PERSON] у матері [PERSON] , та тимчасово влаштувати її до КНП «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Крім цього, 25.08.2020 року неповнолітня [PERSON] написала заяву, в якій вказала, що згодна тимчасово проживати у сім`ї своєї тітки [PERSON] . Наказом начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 25.08.2020 року №65 тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] на проживання та виховання в сім`ю тітки [PERSON] . Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Судом встановлено, що мати дітей - відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню та вихованню своїх двох неповнолітніх дітей, не докладає жодних зусиль, щоб діти отримали необхідні умови для проживання, розвитку та навчання. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач негативно ставиться до своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей, тому така міра виховного характеру, як відібрання дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав, буде сприяти більш ретельному і відповідальному батьківському ставленню відповідача до виховання та утримання неповнолітніх дітей, яке на сьогодні у відповідача відсутнє. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про відібрання дітей та визначення місця проживання дитини [PERSON] із батьком. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Суд, враховуючи досліджені письмові докази, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 1/4 частині всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, зі стягненням їх на користь [PERSON] та на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial