Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2015 року уклав з лізинговою компанією ТОВ «ІГК» договір майнового лізингу № 805155 з додатками, відповідно до умов якого лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах майнового лізингу трактор МТ382 «Белорус», а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. 18 лютого 2015 року позивач сплатив на рахунок позивача авансовий платіж в розмірі 36000,00 гривень, але виконання договору відповідачем не відбулося. Оскільки лізинговою компанією ТОВ «ІГК» були порушені умови договору майнового лізингу, внаслідок чого позивач не отримав майно на яке він розраховував, просить суд розірвати договір майнового лізингу від 18 лютого 2015 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча і був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 18 лютого 2015 року між лізинговою компанією ТОВ « ІГК» і [PERSON] був укладений договір майнового лізингу з додатками. Згідно з пунктом 2.1 Лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування ( надалі Предмет лізингу визначений у п. 3.1 цього Договору), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти Предмет Лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Замовлення Предмету лізингу відбувається з моменту підписання Лізингоодержувачем Специфікації (додаток № 4 до цього Договору) та сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Авансового платежу ( пункт 2.3 Договору). Вартість Предмета Лізингу на момент укладення даного Договору та розмір авансового платежу вказується Додатком № 2 до даного Договору, який є його невідємною частиною ( п.3.2 Договору). Пунктом 8.2.1 передбачається, що перший лізинговий платіж складається з : а). комісійної винагороди Лізингодавця за організаційні заходи, повязані з підготовкою та укладенням договору ( надалі - «Вартість Фінансування»), яка розраховується як: Вартість Фінансування, яка визначена у Додатку № 2 до даного Договору. б). [PERSON] Предмета Лізингу, який розраховується як: Авансовий платіж, який визначений у додатку № 2 до даного Договору. в). комісійної винагороди Лізингодавця за передачу Предмета Лізингу, як платіж, що покриває витрати Лізингодавця повязані з організацією передачі Предмета Лізингу на користь Лізингоодержувача. Розмір комісійної винагороди Лізингодавця за передачу предмета Лізингу визначений в Додатку № 2 до даного договору. Таким чином вартість першого лізингового платежу складає 48\~900,00 гривень (36\~000,00+7\~500,00+5\~400,00) ( а.с.14). Позивачем 18 лютого 2015 року сплачено відповідачеві суму 36\~000,00 гривень. У статтях 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободу договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів, як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасниками правочину). Відповідно до ст.ст. 203,204 ЦК України підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм ( оренду) з урахуванням особливостей встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовується загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст. 806 ЦК України зазначається, що особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору ( абзац другий частини другої статті 651ЦК України) Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це ( друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за обєктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимогає розірвання договору. В такому випадку вина ( як субєктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимогати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення з тим, що можна очікувати від виконання договору. Оскільки позивачем і його представником не було надано доказів не лише наявності істотного порушення договору, але й наявність шкоди завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена, як у вигляді реальних збитків та ( або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволив позивачу отримати очікуване при укладенні договору, а також доказів того чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed