Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] - особисто та в інтересах її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаючись на те, що позивачка згідно заповіту від 27.08.2015 є власником будинку №108 по вул.Центральній в м.Красилові Хмельницької області. По сьогоднішній день у даному будинку з 21.09.2010 зареєстрована [PERSON], з 27.03.2012 зареєстровані її діти: [PERSON], 30.08.2006 народження, [PERSON], 20.03.2012 народження та з 22.04.2014 - [PERSON], 2014 народження. З грудня 2011 року по сьогоднішній день [PERSON] з сином [PERSON] в даному будинку не проживають, а її діти: [PERSON] та [PERSON] взагалі у будинку не проживали, так як народилися уже після виселення останньої з нього. Реєстрація [PERSON] та її дітей у даному будинку повязана із тим, що з вересня 2010 року вона зустрічалася із її сином [PERSON], а з жовтня 2011 року по січень 2012 року вони проживали у цивільному шлюбі. [PERSON] зареєстрував [PERSON] та її сина [PERSON] у даному будинку без згоди його власника, на той час [PERSON], який помер 30.08.2012, а дітей [PERSON] та [PERSON], [PERSON] зареєструвала у будинку сама, без будь-якої згоди інших його мешканців та власника. Така реєстрація була здійснена з метою документального посвідчення певного місця проживання [PERSON] та її дітей для отримання соціальної допомоги, так як вона не могла зареєструватися за місцем їх фактичного проживання, а саме на найманій квартирі де вони проживали. Після реєстрації в будинку [PERSON] проживала в будинку, лише в жовтні-листопаді 2011 року з [PERSON] та сином [PERSON]. З того часу [PERSON] не цікавиться даним будинком, не проявляє до нього будь-якого інтересу, не приймає будь-якої участі в його утриманні, ремонті та оплаті житлово-комунальних послуг. Їх речі в будинку відсутні. Добровільно знятись з реєстрації [PERSON] не бажає, а тому, на підставі ст. 391 ЦК України просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним будинком. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не зявилися, відзив на позов не подали та причин неявки суд не повідомили. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями під №108 по вул.Центральній в м.Красилові Хмельницької області, в якому зареєстрований та постійно проживає її брат [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстровані: з 21.09.2010 [PERSON], з 27.03.2012 - [PERSON], 30.08.2006 народження; [PERSON], 20.03.2012 народження та з 22.04.2014 [PERSON], 2014 народження. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку з жовтня - листопада 2011 року, а її діти [PERSON] та [PERSON] в даному будинку взагалі не проживали. В грудні 2011 року [PERSON] з сином [PERSON] вибула з спірного будинку. Проживає в [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: поясненнями представника позивача; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які вказали, що відповідачка разом з сином [PERSON] з грудня 2011 року в будинку №108 по вул.Центральній в м.Красилові Хмельницької області не проживає, а проживала в жовтні листопаді 2011року. Її діти [PERSON] та [PERSON] в даному будинку взагалі не проживали; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.01.2015 серії НАК 923326 №2-135, згідно якого будинок №108 по вул.Центральній, в м.Красилові Хмельницької області належить на праві приватної власності [PERSON]; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №32753025 від 27.01.2015, згідно якого власником зазначеного будинку є [PERSON]; технічним паспортом на житловий будинок №108 по вул.Центральній в м.Красилові, Хмельницької області, згідно якого його власником у 2010 та 2012 році був [PERSON]; домовою книгою вказаного житлового будинку, згідно якої зареєстровані у даному будинку з 21.09.2010 [PERSON], з 27.03.2012 - [PERSON], 30.08.2006 народження; [PERSON], 20.03.2012 народження та з 22.04.2014 [PERSON], 2014 народження; актом від 3.10.2017, складеним депутатом Красилівської міської ради [PERSON]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В силу ч. 3, ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 6 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку, як службових жилих приміщень і гуртожитків. Згідно з вимогами ст. 71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в результаті спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, що встановлено ст. 72 цього Кодексу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі членами сімї власника будинку [PERSON] не є, тому в силу ст. 156 ч. 1 ЖК УРСР позбавленні правом користування житловим приміщенням у будинку. Приймаючи до уваги, що відповідач з дітьми без поважних причин не проживають у [INFO] понад 6 місяців, а тому згідно ст. 71 ЖК УРСР України, вони втратили право користування цим житлом, у звязку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн 20 коп. сплачений позивачем при зверненні до суду, згідно квитанції №16942765 від 26.12.2016. На підставі викладеного,

Outcome: approved