Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В вересні 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до Київського районного суду м. Харкова з вимогою визнати [PERSON] Беглара Алієвича таким, що втратив право користування житловим будинок № 140 по вул. Паризької Комуни, 140 в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.04.2001 року на підставі договору купівлі-продажу позивачі є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, буд. 140, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Зазначають, що ще з часів попереднього власника цього будинку за цієї адресою був зареєстрований відповідач, який ніколи не проживав цьому будинку. Після купівлі будинку відповідач продовжує зберігати реєстрацію з 16.04.1993 року, який повинен був самостійно знятися з реєстрації після одержання громадянства України. Зазначають, що через реєстрацію в будинку відповідача вони позбавлені можливості оформити субсидію та вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. У звязку з чим вимушена звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі договору, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечували через неявку відповідача проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. В судове засідання представник Київського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 11\~\~ЦПК України\~\~суд\~\~розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~ Судом встановлено, позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власником житлового будинку № 140 по вул. Паризької Комуни, 140 в м. Харкові на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.04.2001 року. Згідно п. 8 укладеного договору сторони домовились про те, що з будинку який відчужується, до 06.04.2001 року будуть виписані особи, які в ньому мешкають та буде повністю звільнений продавцем з 06.04.2001 року. Норми статей 15, 16, 386, 391 Цивільного кодексу України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» посвідчено, що житловий будинок, розташований в м. харкові по вул. Паризьької Комуни за № 140 зареєстрований за позивачами на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 06.04.2001 року, за реєстровим номером № 2003/13. Згідно копії свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 168084 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, зареєстрований 22.02.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 491436 вбачається, що [PERSON] помер 24.03.2015 року у віці 69 років, про що 25.03.2015 року складено відповідний запис № 4992. Відповідно до частини першої\~статті 383 Цивільного кодексу України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Зі змісту довідки № 14/8423 від 16.09.2015 року вбачається, що за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, буд. 140 зареєстровані [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки адресно-довідкового бюро УМВС України від 23.10.2008 року вбачається, що за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, буд. 140 зареєстрований [PERSON] Беглар Алієвич, [INFO] з 16.04.1993 року. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачів та які підписували акт від 03.09.2015 року та які підтвердили, що дійсно за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, буд. 140 ніколи не бачили відповідача [PERSON], який фактично за вказаною адресою не проживає та не зявляється. Згідно положень\~статті 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 Житлового кодексу УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 Житлового кодексу України;\~ст. 405 Цивільного кодексу України). Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11 та від 05 листопада 2014 року по справі № 6-158цс14, яка з огляду на положення\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для застосування судами України. Згідно ч.2 статті 64 Житлового кодексу України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи: дружина наймач (власника), їх діти і батьки, членами сім'ї\~\~наймача (власника) можу бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається з матеріалів справи, угода між відповідачем та позивачами щодо порядку користування житловим будинок № 140 по вул. Паризької Комуни, 140 в м. Харкові не укладалась. За таких обставин, у відповідності зі статтею 391 Цивільного кодексу України\~позивачі мають право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні їх власністю. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved