Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу завдані збитки в розмірі 6 780,88 грн. посилаючись на той факт, що саме з вини [PERSON] 24.12.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2015 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з порушенням водієм [PERSON] п.п. 10.3, 13.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Оскільки, транспортний засіб «Тойота», д.н.з. [NUMBER] був застрахований по договору добровільного страхування наземного транспорту № 43/ТП/0043953/2.1.5.1 від 18.11.2014 року в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 23 977,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, завдану під час експлуатації транспортного засобу була застрахована за полісом № АІ/4372338 в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з регресою вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало позивачу завдані відповідачем збитки з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи в розмірі: 17 196,12 грн. Різниця між фактичним розміром збитків та страховим відшкодуванням за полісом № АІ/4372338 має бути сплачена відповідачем. Представник позивача - Гермаш С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» не визнав у повному обсязі, зазначив суду, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», отже відшкодоване позивачу страхове відшкодування підлягає стягненню у повному обсязі з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Щодо вимоги про величину втрати товарної вартості транспортного засобу належного позивачу, то позивач не надав доказів, які б підтвердили факт втрати товарної вартості транспортного засобу. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 18.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКО ФАРМ ЛТД» було складено договір добровільного страхування наземного транспорту № 43/ТП0043953/2.1.5.1 предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота», д.н.з. [NUMBER] (а.с.11-13). У відповідності до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. З копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2015 року вбачається, що 24.12.2014 року о 19 год. 55 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по бульв. Т. Шевченка, в м. Києві при перестроюванні у крайню праву смугу руху, не надав дорогу автомобілю «Тойота» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого вказані автомобілі зіткнулись, від удару, автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] - усі три автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п. п. 10.3, 13.3, 2.3-б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ( а.с.15,16). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань що мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розмір страхового відшкодування автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що підлягає виплаті згідно страхового акту № 43/34783/2.1.5.1, від 08.04.2015 року становить 23 977,00 грн. (а.с.31). Відповідно до рахунку-фактури № 005-04.2 від 04.02.2015 року послуги за технічне обслуговування та ремонт автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складають 23 977,00 грн. (а.с. 32,33). Зі Звіту № 2358 від 12.01.2015 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER], складеного суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт Плюс», проведеного спеціалістом [PERSON] вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] станом на 12.01.2015 року складає - Ез = 0,62690, вартість відновлювального ремонту - Свр = 25549,86 грн., зокрема зазначено, що визначення втрати товарної вартості - не вираховується, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Тойота» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає = з ПДВ 17 781,50 грн., без ПДВ 14817,92 грн. (а.с.34-39). Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» на підставі страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 23 977,00 грн. (а.с.30). що підтверджується платіжним дорученням. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників, наземних транспортних засобів № АІ/4372338 (а.с.62). Судом встановлено та сторони в судовому засіданні не заперечували, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в свою чергу було виплачено позивачу завдані [PERSON] збитки з урахуванням коефіцієнту зносу та франшизи в розмірі 17 196,12 грн. Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Такою особою у цій справі є відповідач [PERSON], що не підлягає доказуванню у цій справі в силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК України. Саме до [PERSON] позивачем у цій справі були заявлені вимоги щодо стягнення втрати товарної вартості транспортного засобу в розмірі 6780,88 грн. Згідно із абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджений наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування колісним транспортним засобом надалі КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Звіту № 2358 від 12.01.2015 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER], складеного суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт Плюс», проведеного спеціалістом [PERSON] визначення втрати товарної вартості автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] не вираховувалось. А відтак суд вважає, що втрата товарного вигляду транспортного засобу не відбулась, оскільки відновлювальний ремонт відбувся в такому вигляді, ще не впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, а тому не визначалась при складанні звіту про незалежну оцінку з визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, отже посилання позивача на те, що величину втрати товарної вартості автомобіля позивача у розмірі 6 780,88 грн. має відшкодовувати [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Посилання позивача на аналогічність обставин в яких висловлена правова позиція Верховного Суду України, що викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року №6-49цс14, суд вважає безпідставними, оскільки у доказах справи, яка розглядалась ВСУ - було визначено саме розмір втрати товарного вигляду транспортного засобу, що відсутнє в даній справі. Отже, давши аналіз вищевказаним нормам діючого законодавства України,суд дійшов до висновку що твердження позивача у частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача величини втрати товарної вартості автомобіля позивача у розмірі 6780,88 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до Полісу №АІ/4372338 встановлено розмір франшизи в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, відповідач [PERSON] як особа, відповідальність якої застрахована, зобов'язаний відшкодувати суму франшизи. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також з відповідача [PERSON] окрім франшизи, також підлягає стягненню сума судового збору, яка відповідно до платіжного доручення сплачена позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial