overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2003 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки. На даний час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. На примирення не згоден. Тому просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 31 серпня 2003 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с.7, 9). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року [PERSON], відкрилась спадщина на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Київської області. 14 вересня 2018 року він звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на садовий будинок та відсутністю реєстрації права власності на садовий будинок нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: Садове товариство «[ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач - Садове товариство «Будівельник-85» та третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора в судове засідання представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок з відповідним будівлями і спорудами 1990 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями державного акту на право власності на земельну ділянку, технічного паспорта, довідки від 28 вересня 2018 року (а.с.7, 8-14, 15). Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 18 вересня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на садовий будинок та право власності на зазначений садовий будинок не зареєстровано на ім'я спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.16). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок з відповідними будівлями і спорудами, що знаходиться за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Оскільки право власності на даний садовий будинок не зареєстроване нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач - Громадське об'єднання садівничого товариства «Берізка» в судове засідання представника не направив, просив слухати справу без його участі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко О.М. в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами 1990 року забудови за адресою: [ADDRESS] технічного паспорта на садовий будинок (а.с.5, 25, 27-33). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем після смерті [INFO] року [PERSON] є його син [PERSON] (а.с.19), який прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,0666 га, кадастровий номер [NUMBER] за вказаною адресою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: Садове товариство «Берізка» громадського об'єднання садівничого товариства по [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником житлового будинку №29-в по вулиці О.Тищенка (колишня назва Кабули) в с.Мигалки Бородянського району Київської області. За вказаною адресою зареєстрований син його покійної дружини, [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з 2009 року. На даний час він (відповідач) проживає в будинку сестри в с.Мигалки по вул. Шкільна, 42. Оскільки відповідач понад один рік за місцем реєстрації не проживає просив визнати його таким, який втратив право користування житловим приміщенням будинку №29-в по вулиці О.Тищенка (колишня назва Кабули) в с. Мигалки Бородянського району Київської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку №29-в по вул. О.Тищенка (колишня назва Кабули) в с.Мигалки Бородянського району, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та виписки з рішення №17-2-VІІ від 19 листопада 2015 року про перейменування вулиць села (а.с.5, 31). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але з 2012 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.7-9) та актом депутата Мигалківської сільської ради від 08 жовтня 2018 року (а.с.6) Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач відсутній, не користується і не проживає в [INFO] (колишня назва Кабули) в с. Мигалки Бородянського району Київської області з 2012 року, то суд вважає за необхідне визнати його таким, який втратив право користування вказаним будинком. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2014 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати та стягнути на його користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2001 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивача до суду з позовом, який послався на порушення його прав подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на його користь з відповідача. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з лютого 2011 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2002 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну дитину. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.09.2011 року він уклав шлюб з відповідачкою у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 420. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON]. З 03.09.2018 року вони однією сім'єю не проживають, оскільки ними втрачено почуття любові і поваги один до одного, постійно виникають сварки, що негативно впливає на виховання сина. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. Ухвалою суду від 02.04.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 23.09.2011 року у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 420 (а.с. 4). [INFO] від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони тривалий час не проживають однією сім'єю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 15 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 90. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що донька проживає з матірю. З травня 2010 року сторони не ведуть подружнє життя та спільне господарство. На сьогоднішній день порозуміння не знайдено між сторонами та сімейні відносини не відновлені. Позивач переїхав жити окремо від відповідача. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, тому змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Спору про поділ майна не мають. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання також не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала та просить задовольнити позовну заяву. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 90. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд дійшов до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не змінювала прізвище після реєстрації шлюбу, а тому суд дійшов висновку про доцільність залишити відповідачу прізвище «Кузнецова». Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією про його оплату (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по [ADDRESS] був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №450 від 21.08.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце у кімнаті [ADDRESS], було надане громадянину [PERSON], 1978 р.н. Згідно з копією особового рахунку [NUMBER] від 07.04.2017 року у кімнаті зареєстровано, на ліжко-місце з 07.02.2012 року, одну особу - [PERSON] З січня 2015 року останній у кімнаті не проживає, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість за послуги з оплати комунальних послуг: квартирна плата - 842,72 грн. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача Матвієнко О.З., яка діє на підставі довіреності від 14.08.2018 року, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю та ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Ухвалою суду від 09.01.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: м.Маріуполь, вул.Сєченова, буд.75-а, кім.67. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради № 6/13-1265 від 22.11.2011 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по вул.Гонди, 76, вул.Сєченова, 75-а, вул.Сєченова,81-а, з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по вул.Сєченова, 75-а в м.Маріуполі був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №149 від 26.03.2012 року, наданого ПАТ «ММК імені [PERSON]» ліжко-місце у кімнаті №67 гуртожитку по вул.Сєченова, 75-а в м.Маріуполі, було надане громадянину [PERSON], [INFO] Згідно з копією особового рахунку №48047 від 07.04.2017 року у кімнаті зареєстровано, на ліжко-місце з 01.07.2012 року, одну особу [PERSON] З січня 2015 року останній у кімнаті не проживає, особистих речей у кімнаті немає, має заборгованість за послуги з оплати комунальних послуг: квартирна плата 1281,32 грн., холодна вода 1518,99 грн., КПП 304,43 грн., гаряча вода, опалення 5512,05 грн. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.08.2018 року, в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю та ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Ухвалою суду від 20.12.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не зявлявся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved