Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», справу просила розглянути без її участі. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явився, позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі у зв`язку з службовою зайнятістю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази: - свідоцтво про одруження, серії [NUMBER], згідно якого між [PERSON] та [PERSON] 09.08.1997 року був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського району Одеської області, актовий запис № 81, після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища «[PERSON]; - копія паспорту на ім`я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 1996 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з відповідачем [PERSON]; - копія паспорту на ім`я відповідача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 29.04.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з позивачем [PERSON]; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 10.07.1998 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 28.01.2014 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач; - квитанція про сплату судового збору. Також в ході розгляду справи судом було встановлено наступні обставини: позивач [PERSON] звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 09.08.1997 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського району Одеської області, актовий запис № 81, мотивуючи заявлені вимоги тим, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, сумісне життя не склалося. На протязі останніх років сімейне життя та стосунки між подружжям погіршилися. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, зазначено в позові також те, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати подібні сімейні відносини немає, примирення з дружиною він вважає неможливим, вказує в позовній заяві, що протягом останнього року вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Спірних питань щодо спільно нажитого майна у сторін немає, відсутні також спірні питання про місце мешкання дітей. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам позивача. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їх двох сумісних дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога відповідача про залишення їй шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як вбачається із позову, сторони дійшли згоди про місце проживання дітей після розірвання шлюбу, тому на момент розгляду справи спорів щодо їх проживання у сторін немає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved