Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

В грудні 2020 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 29.06.2019 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстровано Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про що складено відповідний актовий запис № 95. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відношення з відповідачкою поступово погіршувались. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони мешкають окремо. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Суперечки з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, яке належить на праві спільної сумісної власності, на момент звернення відсутні. Позивач просив шлюб розірвати. До судового засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Частинами 9 та 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2019 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.22). Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм СК, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався\~даним правом\~та звернувся\~до суду\~з цим\~позовом,\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~подружжя не\~підтримує шлюбних\~стосунків, можливість збереження сім`ї втрачено. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна із основних його засад, яка ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому шлюб припиняється внаслідок розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, крім цього береться до уваги також те, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Outcome: approved