Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

В грудні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 01.10.2019 року між ним та ПЗ ІІ «Імперіал Тобако Юкрейн» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.144000, предметом якого є страхування автомобіля «VW Polo», р.н. [NUMBER] . Як слідує зі змісту позову, 25.11.2019 року у м. Житомирі трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «VW Polo», р.н. [NUMBER] , під керуванням страхувальника [PERSON] та автомобіля «BMW», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач вказує у позові, що 03.12.2019 року до позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 4 831,60 грн. Оскільки сума зазначеного відшкодування в добровільному порядку відповідачем повернута не була, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» просить суд стягнути з [PERSON] вказану вище суму виплаченого страхового відшкодування та витрати на оплату судового збору. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представником позивача на адресу суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та Підприємством з Іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №144000, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. [NUMBER] . Строк дії договору із 01.10.2019 року до 30.09.2020 року. Зі змісту постанови судді Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. від 16.12.2019 року у справі №295/17700/19 слідує, що 25.11.2019 року о 14 годині 30 хвилин [PERSON] в м. Житомирі, по вул. К. Острозьких, 98 керував автомобілем BMW 318, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем VOLKSWAGEN POLO, д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Даною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання вищевказаної ДТП. Представник ПЗ ІІ «Імперіал Тобако Юкрейн» старший фахівець з транспорту Фещенко В.В. звернувся до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою від 25.11.2019 року про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО. Відповідно до рахунку №КО-00000000000000025 від 20.01.2020 року, складеного ФОП « [PERSON] », вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, становить 4 831,60 грн. Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування» цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми статті 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Згідно зі змістом страхового акту №UA2019112500033/L20/01 від 22.01.2020 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту сума страхового відшкодування становить 4 831,60 грн. Судом встановлено, що 22.01.2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ФОП [PERSON] в розмірі 4 831,60 грн. Зазначена обставина підтверджується платіжним дорученням № 39565 від 22.01.2020 року. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останнього. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18), згідно якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.11.2019 року, власнику пошкодженого автомобіля ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплачено страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , у сумі 4 831,60 грн. перейшло до зазначеного страховика. Відомості про те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «BMW», р.н. [NUMBER] , була застрахована, у справі відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь позивача в порядку суброгації сплачену ним суму страхового відшкодування у розмірі 4 831,60 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved