Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Відповідач, його представник позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити, надали відповідні заперечення. Представник позивача позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2017 р.; копія договору оренди нежитлових будівель від 01.11.2016 р.; копія акта прийому - передачі від 01.11.2016 р.; копія листа від 06.02.2017 р.; копія листа від 14.02.2017 р.; копія договору купівлі-продажу від 17.06.2013 р.; копія акта прийому-передачі частково розібраної будівлі до договору купівлі продажу від 17.06.2013 р.; копія податкової накладна; копія технічного паспорту на громадський будинок (нежитлові будівлі) комплексу будівель та споруд № 9 Нагірненська сільрада; копія кваліфікаційного сертифіката; копія рішення Нагірненської сільської ради ренійського району від 04.03.2016 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 01 листопада 2016 року між ТОВ «ДУНФФ» (надалі Позивач) та Пашаєвим [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір оренди нежитлових будівель. Згідно умов вказаного договору, ТОВ «ДУНАФФ» передало відповідачу у строкове платне користування нежитлові будівлі, загальною площею 1451, 3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га та складаються з літери «А»: перший поверх склад, загальною площею 1305,4 кв. м.; сторожева, загальною площею 18, 9 кв. м.; другий поверх сторожева, загальною площею 5,8 кв. м.; сторожева, загальною площею 10,8 кв. м.; літери «Б»: склад, загальною площею 102,4 кв. м.; літери «В»: вагова, загальною площею 8,0 кв. м., (надалі Майно), для здійснення ним підприємницької та іншої діяльності, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.11.2016 р. Згідно п. 3.1., п. 3.3 договору оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р., відповідач зобовязався сплачувати ТОВ «ДУНАФФ» орендну плату в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. на місяць, не пізніше 5-го числа кожного місяця. 06.02.2017 р. ТОВ «ДУНАФФ» звернулось до відповідача з листом вих. № 06/02 від 06 лютого 2017 року з вимогою про погашення існуючої заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових будівель від 01 листопада 2016 року. На лист за вих. № 06/02 від 06 лютого 2017 року ТОВ «ДУНАФФ» отримало лист від відповідача від 14.02.2017 р., в якому відповідач зазначав, що оскільки він має намір використовувати нежитлові будівлі, загальною площею 1451,3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га, тривалий період та враховуючи те, що за актом прийому-передачі від 01.11.2016 р. ТОВ «ДУНАФФ» фактично передало у повне розпорядження відповідачу нежитлові будівлі, в звяжу з чим відповідач збирається здійснювати перебудову майна, та таким чином відповідач просив ТОВ «ДУНАФФ» визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Вказані дії відповідача ТОВ «ДУНАФФ» вважав неправомірними, безпідставними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, як сторони за договором оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р. та як власника майна, який є предметом укладеного між сторонами договору, в звязку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. Відповідач позовні вимоги про розірвання договору та визнання права власності на нерухоме майно не визнав, надав свої заперечення, вважав що він не порушував умов договору оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р., оскільки він не відмовлявся від сплати орендної плати за договором, а лише запропонував позивачу погодитися на одноразову орендну плату за весь період оренди, також вважав що його пропозиція, викладена в листі від 14.02.2017 р., щодо зміни порядку виконання зобовязання, не свідчить про неналежне виконання ним договору оренди нежитлових приміщень, також вказав, що оскільки він має намір використовувати орендоване у позивача майно тривалий час, а тому, на підставі ст. 652 ЦК України, у разі зміни договору у звязку із істотною зміною обставин, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, він запропонував позивачу змінити договір оренди, що на його думку свідчить про безпідставність вимог позивача про розірвання договору оренди. Також відповідач вважав, що він не порушував право власності позивача на нежитлові будівлі, які є предметом укладеного між ним договору оренди, оскільки листом від 14.02.2017 р. відповідач нібито тільки запропонував позивачу здійснити правочин щодо переходу права власності на майно, що на думку відповідача не є порушенням права власності. Вивчивши матеріали справи, надані документи, доводи представника позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2013 року укладеного між ТОВ «ДУНАФФ» та Державним підприємством «Сервісний центр Міністерства доходів і зборів України» та акту прийому-передачі від 17 червня 2013 року до вказаного договору, ТОВ «ДУНАФФ» набуло право власності на частково розібрану будівлю (незакінчене будівництво). Після набуття права власності на частково розібрану будівлю (незакінчене будівництво), ТОВ «ДУНАФФ» здійснило перебудову (добудову) вказаного майна, внаслідок чого було утворено нове майно, а саме нежитлові будівлі, загальною площею 1451,3 кв.м., які розташовані за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га та складаються з літери «А»: перший поверх склад, загальною площею 1305,4 кв. м.; сторожева, загальною площею 18, 9 кв. м.; другий поверх сторожева, загальною площею 5,8 кв. м.; сторожева, загальною площею 10,8 кв. м.; літери «Б»: склад, загальною площею 102,4 кв. м.; літери «В»: вагова, загальною площею 8,0 кв. м., що підтверджується технічним паспортом від 16 листопада 2015 року. Рішенням виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області 04 березня 2016 року № 10-VІІ було присвоєно обєкту нерухомості адресу «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область. 01 листопада 2016 року між ТОВ «ДУНФФ» (надалі Позивач) та Пашаєвим [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір оренди нежитлових будівель. Згідно умов вказаного договору, ТОВ «ДУНАФФ» передало відповідачу у строкове платне користування нежитлові будівлі, загальною площею 1451, 3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га та складаються з літери «А»: перший поверх склад, загальною площею 1305,4 кв. м.; сторожева, загальною площею 18, 9 кв. м.; другий поверх сторожева, загальною площею 5,8 кв. м.; сторожева, загальною площею 10,8 кв. м.; літери «Б»: склад, загальною площею 102,4 кв. м.; літери «В»: вагова, загальною площею 8,0 кв. м., (надалі Майно), для здійснення ним підприємницької та іншої діяльності, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.11.2016 р. Згідно п. 3.1., п. 3.3 договору оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р., відповідач зобовязався сплачувати ТОВ «ДУНАФФ» орендну плату в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. на місяць, не пізніше 5-го числа кожного місяця. Однак, відповідачем не було сплачено орендну плату за листопад, грудень місяці 2016 року та січень, лютий місяці 2017 року, в звязку з чим, ТОВ «ДУНАФФ» звернулось до відповідача з листом вих. № 06/02 від 06 лютого 2017 року з вимогою про погашення існуючої заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових будівель від 01 листопада 2016 року. На лист за вих. № 06/02 від 06 лютого 2017 року ТОВ «ДУНАФФ» отримало лист від відповідача від 14.02.2017 р., в якому відповідач фактично відмовився від виконання покладених на нього обовязків за договором оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р., а саме відмовився від сплати орендної плати у розмірі, вказаному у договорі оренди, замість цього вказавши, що оскільки відповідач має намір використовувати нежитлові будівлі, загальною площею 1451,3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га, тривалий період та враховуючи те, що за актом прийому-передачі від 01.11.2016 р. ТОВ «ДУНАФФ» нібито фактично передало у повне розпорядження відповідачу нежитлові будівлі, в звяжу з чим відповідач збирається здійснювати перебудову майна, яке йому не належить, а лише знаходиться у оренді, таким чином відповідач просив ТОВ «ДУНАФФ» визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В даному випадку порушення договору оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р. відповідачем є істотним, оскільки складовою часиною предмету договору оренди нежитлових приміщень від 01.11.2016 р. є обовязок відповідача сплачувати ТОВ «ДУНАФФ» орендну плату в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. на місяць, не пізніше 5-го числа кожного місяця (п. 3.1., п. 3.3 договору). Фактична відмова відповідача від виконання вказаного обовязку, позбавило ТОВ «ДУНАФФ» того, на що воно розраховувало при укладанні договору, а саме отримання орендної плати. Суд не приймає доводи та заперечення відповідача, оскільки вважає його дії, викладені у формі пропозиції, направленої на адресу позивача, листом від 14.02.2017 р., згідної якої, він запропонував позивачу визнати за ним право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 1451,3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га., неправомірними, безпідставними та такими, що посягають на майнові права позивача, а саме право власності на вказане нерухоме майно. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та маж право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння майном. Також, ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Крім того, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема шляхом визнання права. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що порушення умов укладеного між сторонами договору оренди є істотними, тому є правові підстави розірвати договір оренди нежитлових приміщень та визнати право власності на предмет договору нерухоме майно а саме нежитлові будівлі, загальною площею 1451, 3 кв. м., які знаходяться за адресою: «Комплекс будівель та споруд № 9», Нагірненська сільська рада, Ренійський район, Одеська область, на земельній ділянці загальною площею 2 га, за позивачем.

Outcome: approved