Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачка, її представник - [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про одруження позивачки із [PERSON]; копія свідоцтва про розірвання шлюбу позивачки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON]; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 30.03.2018р.; копія свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.12.1989р.; копія замовлення №152 від 01.08.2017р.; копія акту про закінчення будівництва та введення будинку до експлуатації від 14.11.1989р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 14.11.1989р.; копія довідки про склад сім'ї позивачки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є донькою нині померлих [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.12.1989р. належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO]. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та донька - позивачка у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані [PERSON] ані позивачка не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Однак вони на час смерті спадкодавця мешкали разом із ним, доглядали його, понесли всі витрати у зв'язку із похованням, отже прийняли спадщину на майно [PERSON] в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] та позивачка після смерті [PERSON] стали спадкоємцями майна померлого, прийняли спадщину на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] - кожна на ? частину нерухомості. За оформленням свого спадкового права вони не звертались, після смерті [PERSON] - продовжили мешкати у спадковому будинку. Матір позивачки - [PERSON] [INFO]. померла. За життя вона не розпорядилася належною їй ? частиною житлового будинку, заповіту не залишила. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів, крім того, вона та [PERSON] свого часу не оформили своє спадкове право на нерухомість після смерті [PERSON] Останні роки перед смертю [PERSON] позивачка мешкала разом із нею, доглядала за матір'ю, як донька. Відповідачка у справі (онука [PERSON]) на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Після смерті батьків позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майно, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлих [PERSON] та [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті батька, а пізніше - і матері у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved