Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивач та її представник на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія рішення Ренійського районного суду від 18.12.2009р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартири [NUMBER] у житловому будинку № [ADDRESS]; копія договору купівлі - продажу від 15.09.2016р.; копія технічного паспорту на нерухоме майно. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS], на підставі рішення Ренійського районного суду від 18.12.2009р. Зазначене нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.09.2010р. 15.09.2016р. між позивачем [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) була досягнута домовленість про купівлю-продаж зазначеної квартири. [PERSON] як власник нерухомого майна, продав позивачу вищевказану квартиру, передавши у володіння та користування належний йому об'єкт нерухомості, отримавши за це грошову компенсацію. Позивач вступила у володіння та користування зазначеним майном. Сторони також домовились, що пізніше оформлять договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Через деякий час позивач звернулась до відповідача, з метою посвідчення правочину у нотаріальному порядку, але останній постійно відмовлявся від зустрічі, мотивуючи тим, що бракує вільного часу. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому позивач звернулась із позовом до суду, для захисту своїх порушених прав. У зв'язку із вищевикладеними обставинами позивач [PERSON], вважає, що має всі підстави для визнання за нею права власності на квартиру [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS], оскільки правочин між сторонами фактично відбувся, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за нею. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємо згода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, а продавець передав покупцю нерухомість в натурі. Позивач фактично вступила в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від нього обставин, зробити це не вдалося, оскільки відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушена була звернутися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо квартири (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнати право власності на предмет договору - квартиру [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS] за позивачем.

Outcome: approved