Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вказуючи, що відповідачка є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Мати дітей протягом тривалого часу безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своїх синів. Діти відповідно до наказу ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 05.01.2017 року № 03-ОД-17 перебувають на обліку в службі в справах дітей як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що їх мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Діти зареєстровані та фактично проживають у діда, гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де ним створено належні умови для проживання, виховання та розвитку онуків. Згідно з характеристиками на учнів Вільногірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] утриманням та вихованням дітей займається їх дідусь, який належним чином контролює поведінку і навчання онуків, піклується про їх змістовне дозвілля. Згідно з листами КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за весь період медичного спостереження за дітьми, матері жодного разу біля дітей не було. Відповідно до письмових пояснень діда - [PERSON] та тітки дітей - [PERSON] , мати дітей покинула їх в 2009 році та повністю усунулась від будь-якої участі у житті синів - не спілкується з ними ні особисто, ні по телефону, не вітає зі святами, не цікавиться їх здоров`ям, навчанням та розвитком, не надає кошти на їх утримання. Вихованням та утриманням дітей займались родичі. Таке ставлення матері до дітей негативно впливає на їх самоусвідомлення, шкодить їх моральному розвитку, завдає страждань. Позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей визнавалось доцільним згідно з рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21.04.2010 року № 170. Згідно з даним рішенням, батькові дітей [PERSON] , було рекомендовано в установленому порядку звернутись до суду відносно позбавлення батьківських прав його колишньої дружини. У зв`язку з тим, що дану рекомендацію не виконано, батько дітей помер, пройшов тривалий проміжок часу, за який суттєво змінились обставини справи, виникла необхідність повторного розгляду даного питання. Працівниками служби в справах дітей УСССДМ ДСГП 12.04.2017 року проведено ґрунтовну співбесіду з [PERSON] , під час якої роз`яснено обов`язок батьків піклуватись про забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання, дітей, письмово попереджено про передбачену чинним законодавством відповідальність за невиконання цього обов`язку. Під час співбесіди матері надано рекомендації звернутись до УСССДМ ДСГП для отримання нею соціальних послуг з метою формування навичок відповідального батьківства та налагодження стосунків з дітьми, однак відповідачка до служби не звернулась та не змінила свого ставлення до дітей. В зв`язку з тим, що мати нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своїх малолітніх дітей, не дбає про розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі,не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення від 10.04.2019 року № 136/0/7-18, в якому визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після чого передати дітей органу опіки та піклування - виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо подальшого їх влаштування відповідно до вимог чинного законодавства. Стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляді справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.51). Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву та просить справу розглядати та прийняти рішення без її участі, позовні вимоги, зазначені в позовній заяві визнає в повному обсязі (а.с.46). Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси іншихосіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт родинних відносин малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] .., підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.2005 року (а.с.7). Факт родинних відносин малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] .., підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2007 року (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22.09.2016 року, батько дітей [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 1771 від 11.04.2019 року виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , його доньки [PERSON] та [PERSON] , а також онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). Факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами. Наказом директора ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 03-ОД-17 від 05.01.2017 року, діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] поставлені на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах (а.с.12). Згідно листа КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 316 від 04.03.2019 року, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на «Д» обліку з приводу захворювань не перебувають, за останній рік звертались в лікарню тільки для проходження щорічного медогляду 16.05.2018 р., на прийом приходять завжди з дідом - [PERSON] , за весь період медичного спостереження за дітьми матері жодного разу з дітьми не було ( а.с.16). Дудусь дітей - [PERSON] у своїх заявах від 22.11.2016 року та 01.08.2018 року адресованих на ім`я директора ДСГП [PERSON] , повідомляє, що мати дітей - [PERSON] покинула їх батькові в 2009 році. Протягом тривалого часу з дітьми не спілкується, не цікавиться їх життям, не надає коштів на їх утримання. За місцем своєї реєстрації вона не проживає, виходить на зв`язок дуже рідко, лише в стані алкогольного сп`яніння, його вмовляння щодо зміни її ставленням до батьківських обов`язків результатів не дають, просить до вирішення питання про надання дітям статусу та призначення його опікуном, залишити дітей в його сім`ї та надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей (а.с. 19,20). Тітка дітей [PERSON] , в своїх заявах від 22.11.2016 року та 01.08.2018 року адресованих на ім`я директора ДСГП [PERSON] , повідомляє, що мати дітей покинула їх в 2009 році, з цього часу жодного разу з ними не спілкувалась, не цікавиться їх життям, не надає матеріальної допомоги, дуже рідко телефонує, не працює, просить вжити заходів щодо притягнення її до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків (а.с.22,23). Мати дітей [PERSON] в своїй заяві від 12.04.2017 року адресованої на ім`я директора ДСГП [PERSON] , надала пояснення, про те, що її діти [PERSON] та [PERSON] разом з нею не проживають з 2009 року, вона проживає в м. Верховцево в цивільному шлюбі з [PERSON] , діти не проживають з нею з тих причин, що в неї не було постійної роботи та вона не проживала з їх батьком. Діти проживають з дідусем [PERSON] який займається їх вихованням. Матеріальної допомоги вона їм не надає, дітей не бачила вісім років, про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків попереджена (а.с.21,23). Актами обстеження умов проживання від 15.03.2019 року та 27.12.2016 року складеного фахівцями ССД УСССДМ ДСГП проведено обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] та встановлено, що для проживання та розвитку дітей створено задовільні умови, житло підключене до централізованого газо-водовідведення, обігрів квартири здійснюється за рахунок електроопалення, у квартирі наявні необхідні меблі, побутова техніка, комп`ютер, постільна білизна, дитячі речі, для дітей є окремі місця для сну. Батько дітей помер в 2016 року, мати дітей [PERSON] з 2009 року з ними не проживає. Діти проживають разом з дідом [PERSON] , який працює охоронцем на ТОВ «Кольорові метали», повністю займається утриманням дітей. Діти відвідують ЗОШ № 4 в м. Вільногірську, займаються в гуртку «Туризм», захоплюються спортом, допомагають дома по господарству, родина живе дружно, між ними склались доброзичливі стосунки, допомагають один одному (а.с. 17,26). Мати дитини [PERSON] попереджалась службою у справах дітей УСССДМ ДСГП про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей (а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року № 136/0/4-19 визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.35) Згідно характеристики малолітнього [PERSON] , виданої директором ЗОШ № 4 [PERSON] , дитина проживає разом дідусем [PERSON] та своїм братом [PERSON] , зі слів дідуся мати дітей з ними не проживає вже багато років, життям дітей не цікавиться [PERSON] навчається на середньому рівні, але має відчутні прогалини у знаннях за попередні роки внаслідок недостатнього контролю з боку дорослих. На уроках не завжди уважний, може відволікатись на сторонні справи. На момент обстеження практичним психологом на контакт іде охоче, йому подобається увага сторонніх людей. [PERSON] має незначні досягнення, але почуття щастя та радості від перемоги надихають його на майбутні перемоги. На даний час цінності для дитини - здоровий спосіб життя та дружба. Хлопчик задоволений умовами життя, знаходить з дідусем спільну мову та бувають незначні непорозуміння, які стосуються користування комп`ютером чи лінощів. Необхідним канцелярським приладдям, одягом, взуттям відповідно до сезону завжди забезпечений, до школи приходить зібраний та охайний ( а.с.14). Згідно характеристики малолітнього [PERSON] , виданої директором ЗОШ № 4 [PERSON] , дитина проживає разом дідусем [PERSON] та зі своїм молодшим братом [PERSON] , зі слів дідуся мати дітей з ними не проживає вже багато років, життям дітей не цікавиться. [PERSON] навчається на середньому рівні, має здібності до суспільно-гуманітарних дисциплін, але має відчутні прогалини у знаннях за попередні роки внаслідок недостатнього контролю з боку дорослих. На уроках не завжди уважний, може відволікатись на сторонні справи, проте має здібності до навчання, наділений творчою уявою, критичним мисленням. З боку дідуся відчутний постійний контроль за підготовкою [PERSON] до школи, його поведінкою, відвідує батьківські збори, постійно цікавиться навчальними досягненнями онука, оплачує шкільні обіди. Хлопець фізично розвинений, загартований, хворіє рідко, заклад освіти відвідує постійно, пропуски без поважних причин відсутні. На момент обстеження практичним психологом на контакт іде охоче, йому подобається увага сторонніх людей. На даний час цінності для дитини - здоровий спосіб життя та рідні люди. З обстеженням чітко прослідковується, що дитина задоволена теперішнім життям з дідусем, який старається для внука, підтримує та помічає його досягнення ( а.с.15). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкращезабезпеченняінтересівдитинимає бути керівним принципом для тих, на кому лежитьвідповідальність за їїнавчання, цявідповідальністьпокладена перш за все на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батько дітей [PERSON] помер [INFO] , діти проживають разом зі своїм дідусем [PERSON] , оскільки мати залишила їх та на протязі тривалого часу проживає за межами міста окремо від дітей та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров`я дітей та підготовку до дорослого життя, не забезпечує необхідним харчуванням, нормальними умовами проживання, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та життя, що, в цілому, негативно впливає їх на фізичний та духовний розвиток, а вжиті заходи спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області результатів не дали, відповідачка свою поведінку та ставлення до виховання дітей не змінила, і фактично відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав, позовні вимоги відповідачкою визнано у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому виходячи з інтересів дітей, суд дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей, а позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться на даний час в сім`ї діда [PERSON] , будь-які причини, що звільняють відповідачку від обов`язку по утриманню дітей відсутні, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачки. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved