Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 14.02.2018р., 23.03.2018р., будучи сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив. У звязку із цим, [PERSON] про розгляд справи був повідомлений в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Позивачка, її представник [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їхньої участі. Третя особа - Служба у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області щодо позову заперечень, додаткових заяв не мала, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, просила про розгляд справи без участі її представника. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], 08.10.2008р.; копія рішення Ренійського районного суду від 13.04.2010р. про стягнення аліментів; копія характеристики на учня 2А класу Тираспольської середньої школи ПМР від 07.09.2016р.; копія довідки про неотримання аліментів на дитину; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 25.05.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка, діюча через свого представника, просить позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що відповідач є його батьком (не підставі свідоцтва про народження). Сімейне життя сторін не склалося і через деякий час після народження сина вони розійшлися, фактичні шлюбні стосунки припинили, стали мешкати окремо. З 2009р. син [PERSON] проживає із матірю, яка виховує та утримує його. З моменту фактичного розпаду сімї по теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти не сплачує, з сином будь-яким чином не спілкується, не піклується про його здоровя, духовний та моральний розвиток. Хлопчик батька взагалі не знає. У період, коли син [PERSON] ходив до дитсадку, відповідач не приймав участі у вихованні сина також. В даний час син сторін є учнем Тираспольської середньої школи ПРМ, навчається у 3 класі, згідно характеристики директора школи про хлопчика піклуються матір та вітчим, батько ніколи не приходив до школи, не цікавився справами сина та його успіхами. В даний час син [PERSON] мешкає із матірю, забезпечений належними житловими та санітарними умовами, в родині створені умови для його повноцінного розвитку та навчання. Таким чином, неповнолітній [PERSON] позбавлений батьківської уваги і піклування з боку відповідача, який не виконує свій батьківський обов'язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною позивачка відповідачу не чинить. У зв'язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо сина, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються. Вивчивши матеріали справи, висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина [PERSON], [INFO] буде відповідати інтересам малолітнього та направлено на захист його прав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач ухиляється від виконання обовязків по вихованню сина. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх обовязків судом не вбачаються. він не приділяє будь-яку увагу дитині, яка вже є учнем і потребує моральної та матеріальної підтримки від батька. Згідно довідки, що міститься в матеріалах справи, аліменти на утримання сина позивачка не отримує, боржник ухиляється від сплати аліментів на утримання сина за виконавчим листом. В даний час син [PERSON] мешкає разом із матірю на території ПМР, яка піклується про нього та забезпечує його. З 2009р. відповідач із сином не спілкується, відносин із ним не підтримує, про що свідчать доводи позивачки та надані суду докази. Як виходить з висновку органу опіки та піклування від 25.05.2017р., третя особа вважає, що відповідача буде доцільно позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки він своїх батьківських обовязків ані в добровільному, ані в примусовому порядку не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її морально, нехтує батьківськими обовязками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідача до сина, до нього слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси малолітнього та приймає рішення щодо задоволення позову позивачки - позбавляє відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO] Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved