Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму понесених збитків у розмірі 3642 грн. 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 31 січня 2015 року в м. Дніпропетровську з вини відповідачки сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди вона не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідачки підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідачки, був пошкоджений автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, і який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачкою, на підставі чого, позивачем було сплачено на його користь 3642 грн. 21 коп. У зв'язку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідачки у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним обставинам. У судовому засіданні було встановлено, що 31 січня 2015 року, о 09 годині 30 хвилин, на перехресті вул. Спуск Калініна та вул. Курчатова у м. Дніпропетровську, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], та автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року по справі № 204/706/15-п [PERSON] була визнана винною в скоєному ДТП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова скасована не була та набрала законної сили 02 березня 2015 року (а.с.4). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження за № 2686 від 25.02.2015 року по визначенню вартості матеріального збитку автомобілю «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], складеного судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON], сума спричиненої шкоди власнику автомобіля, в наслідок його пошкодження, складає 3642 грн. 21 коп. (а.с.8-12). Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Тому, 18 березня 2015 року, [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачкою (а.с.5). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідачка відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатила, хоча позивач повідомляв її листом від 16.04.2015 року за вих. № 3/1-05/11015 (а.с.15). В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу від 09.04.2015 року за № 1776, здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 3642 грн. 21 коп., в межах обов'язкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжним дорученням від 14.04.2015 року за № 1776 (а.с.14). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідачки у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 3642 грн. 21 коп. При цьому, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 14 квітня 2015 року платіжним дорученням № 1776 було відшкодовано власнику автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER], страхове відшкодування з фонду захисту потерпілих в розмірі 3642 грн. 21 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, тобто строк позовної давності по цим вимогам на момент звернення до суду пропущений не був, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 07.09.2016 року. Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму понесених збитків у розмірі 3642 грн. 21 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved