Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] просить визнати [PERSON] та [PERSON] , такими що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни квартир від 28.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Куліш Л.Г., зареєстрованого в реєстрі №1268, та договору дарування від 17.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №741. У даній квартирі зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON] , які з 2010 року змінили місце проживання та не мають наміру вселятися в квартиру. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою створює проблеми з оформленням субсидії на сплату комунальних послуг, чим порушуються права позивача. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 19.09.2019 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі. 04.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору міни квартир від 28.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Куліш Л.Г., зареєстрованого в реєстрі №1268, та договору дарування від 17.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №741. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються синами власниці, що підтверджуються довідкою про склад сім`ї, виданою КП «Житлогосп» №303 від 26.06.2019 року. Згідно актів-розпорядження від 24.09.2019 року №562; від 22.10.2018 року №665; №800 від 26.11.2018 року; №878 від 27.12.2018 року; №46 від 17.01.2019 року; №133 від 26.02.2019 року; №184 від 25.03.2019 року; №249 від 25.04.2019 року; №247 від 30.05.2019 року; №274 від 18.06.2019 року; №526 від 17.07.2019 року; №364 від 12.08.2019 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2010 року. На момент перевірок вони самі та їх особисті речі за вказаною адресою відсутні. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] з 2010 року у вказаній квартирі підтверджується актами-розпорядженнями за період з 24.09.2018 року по 12.08.2019 року, затвердженими директором КП «Житлогосп». НОРМИ ПРАВА Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі є членами сім`ї власника, то спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні. Враховуючи відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачами, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаною квартирою. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідачів, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved