overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З серпня 2013 року відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріальну допомогу дитині не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання його дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем з 01 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання його дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем з 08 серпня 1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач з січня 2014 року не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 500,00 грн. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Судом було встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Місія-1» та має регулярний дохід, але мінливий дохід, що підтверджується довідкою вказаного товариства від 18.11.2014 року за вих. № 128. У зв'язку з вищевказаним, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його малолітньої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що [INFO] року померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що через свою хворобу не звернулася вчасно до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, тому просила суд визначити їй додатковий строк у два місяця для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належна чином, її представник надав заяву з проханням розглядати справу без її участі, а заяву задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову та прохання розглядати справу без його участі. Суд, важаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] року в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, на яку претендує позивачка в справі. Вона відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] як її рідна дочка. Згідно зі ст. 1270 ЦК України позивачка як спадкоємця повинна була в шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але пропустила його. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданих доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, позивачка пропустила через своє тяжке захворювання та перебування на лікуванні, що підтверджується відповідними медичними документами. За такого суд вважає, що строк було пропущено з поважних причин, і є можливим визначити [PERSON] додатковий строк у два місяця для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 вересня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за № 464. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з 2011 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про відновлення її дошлюбного прізвища, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід відновити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області 26 вересня 2009 року, актовий запис за № 84. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд важає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року. На час розгляду справи в суді у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації. Крім того, судом встановлено, що сторони з грудня 2013 року спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Яблунівською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 6 лютого 2008 року, актовий запис за № 01. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникали конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, тривалий час спільно не проживають. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 лютого 2008 року. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, з вересня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 10 листопада 2014 року сторонам надавався термін для примирення на чотири місяці, однак як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 19.05.2006 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції було зроблено актовий запис - № 195. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] В зв'язку із тим, що на даний час подружнє життя не склалося, позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Позивачка в судове засідання надав заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 24.04.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 180. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року. В зв'язку із тим, що на даний час подружнє життя не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, 3 початку жовтня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між позивачкою та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved