Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2014 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №804782/2014, відповідно до умов якого позивач розмістила на вкладному рахунку, відкритому в банку, строковий банківський вклад у розмірі 16500,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, строком до 05.09.2014. Зазначає, що 05.09.2014 вона звернулася до відповідача із усною вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак, останнім було відмовлено у видачі вкладу, у зв'язку з чим, позивач була вимушена пролонгувати договір до 05.12.2014. Також, позивач вказує, що на неодноразові звернення до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, відповідачем було сплачено лише частину суми коштів за договором, що обмежує її право розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала, з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 16500,00 доларів США та нарахованих відсотків у розмірі 282,59 доларів США згідно з випискою з банківського рахунку позивача у період з 05.06.2015 по 03.06.2015. При цьому, в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, які повинні бути нараховані відповідачем 05.12.2014 у сумі 515,63 доларів США заперечував. Крім цього, представник відповідача зауважував, що відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацією ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно, під час якої не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2014 між [PERSON] (далі - позивач/вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - відповідач/банк) було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності _Подвійний дохід» №804782/2014 (в доларах США) (далі - договір банківського вкладу), відповідно до умов якого позивач розмістила в банку строковий вклад у розмірі 16500,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, строком на три місяці, з датою вимоги вкладником вкладу - 05.09.2014 (а.с.3). Як зазначила позивач у позовній заяві, 05.09.2014, в зв'язку із закінченням строку дії договору банківського вкладу, вона звернулася до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Однак, кошти банком не було повернуто. В подальшому, позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за вкладом (а.с.5-6). Проте, банком було сплачено позивачу лише частину коштів за договором банківського вкладу, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №911140 від 05.11.2014 на суму 77,00 доларів США та копією заяви на видачу готівки №1326836 від 06.11.2014 на суму 74,00 доларів США (а.с.4). При цьому, відповідач листом від 03.11.2014 № Вд 73-5939 повідомив позивача про те, що банком здійснюється виплата коштів в іноземній валюті згідно постанови НБУ №540 від 29.08.2014 (а.с.5). Встановлено, що грошові кошти (сума вкладу) в розмірі 16500,00 доларів США знаходяться на рахунку позивача [NUMBER]. При цьому, залишок коштів на поточному рахунку позивача [NUMBER], станом на 03.06.2015, складає 282,59 доларів США, про що свідчить виписка з поточного рахунку [NUMBER] (а.с.46). Дані обставини були визнані представником відповідача, що, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. На сьогоднішній день, кошти відповідачем позивачу в повному обсязі не повернуто. Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені. Частиною 1 ст.1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N14 «Про судове рішення у цивільній справі», який має рекомендаційний характер, роз'яснює, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Таким чином, з огляду на викладене, дії відповідача щодо неповернення грошових коштів порушують права позивача та суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.41 Конституції України. А відтак, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача видати належні їй кошти за договором банківського вкладу в розмірі 16500,00 доларів США та відсотки за вкладом у сумі 282,59 доларів США є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, вимога щодо зобов'язання відповідача видати належні позивачеві кошти через касу готівкою одноразовою операцією позбавлена юридичного обґрунтування, оскільки, обов'язок банку з повернення коштів урегульовано ст.ст.1068, 1073 ЦК України та умовами договору банківського вкладу, порядок виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, в цій частині, задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення суми відсотків, які повинні бути нараховані відповідачем 05.12.2014 у сумі 515,63 доларів США, тобто, після закінчення строку дії договору банківського вкладу (05.09.2014), то ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки, в матеріалах справи відсутні належні допустимі докази, у порядку ст.ст.57-59 ЦПК України, щодо нарахування банком таких відсотків після 05.09.2014. При цьому, представником відповідача у судовому засіданні дана обставина не була визнана. Крім того, щодо посилання представника відповідача про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» як на підставу для відмови у задоволенні позову, то такі доводи позбавлені юридичного обґрунтування, оскільки, відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов'язань, не здійснюється під час тимчасової адміністрації, а здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. Судові втрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. З огляду на вище викладене та

Outcome: partial