overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит на платіжну картку у сумі 3000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобов'язання в обговорений термін не виконав і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 32430.08 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір від 12.11.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000 грн., і який складався з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 31.10.2016 р. складає 32430.08 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору , припинив виконувати взяті на себе зобов'язання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України тз відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з майнового паю (майновий сертифікат) в розмірі 5937 грн. Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду від 21.09.2015 року № 149/2445/15-ц визнано за братом позивача [PERSON] ? з майнового паю (майновий сертифікатом) в розмірі 5937 грн. Оформити спадщину у нотаріальному порядку на ? частину майнового паю після смерті батька виявилося неможливим, в зв'язку із втратою майнового сертифікату. На даний час отримати дублікат зазначеного документа, також не є можливим. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2012 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, якескладається з майнового паю / майновий сертифікат/ в розмірі 5937 гривень, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства /майновий сертифікат/ серії [NUMBER], виданий Великомитницькою сільською Радою 19 грудня 2003 року. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду від 21.09.2015 по справі № 149/2445/15-ц визнано за [PERSON] ? з майнового паю / майновий сертифікат/ в розмірі 5937 гривень, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства майновий сертифікат/ серії [NUMBER], виданий Великомитницькою сільською Радою 19 грудня 2003 року в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців заз законом є рівними. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, позивач підтримує позовні вимоги, відповідачі їх визнали повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 1216 - 1225,1245, 1261, 1267-1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с.Нові Петрівці, вул..Горького,80 на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року. Відповідач є членом сім»ї колишнього власника, а саме сином [PERSON], є зареєстрованим в даному будинку, з моменту купівлі-продажу частини будинку виселився і в ньому не проживає, в будинку відсутні речі відповідача. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позов підтримує та просить задовільнити. Відповідач в судове засідання двічі не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» за 11 лютого 2017 року. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення згідно ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с.Нові Петрівці, вул..Горького,80 на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року (а.с.7-8). Відповідач [PERSON] В»ячеславивч є зареєстрованим в даному будинку (а.с.6). Згідно акту встановлення фактів від 1 вересня 2016 року [PERSON] (а.с.9) не проживає в будинку по вул.Горького,80 с.Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області з 11 червня 2015 року. В відповідності до ст..ст.71,72 ЖК України право користування житловою площею за наймачем зберігається протягом шести місяців. Якщо особа відсутня по місцю реєстрації без поважних причин більше вказаного терміну , вона може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному вище будинку понад шість місяців , суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідач є споживачем електричної енергії, особовий рахунок №4840-23, скоїв порушення правил постачання послуг, що сталося внаслідок підключення поза приладом обліку, в результаті чого має заборгованість в сумі 5761,25 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість в сумі 5761,25 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, прохає суд їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином в засобах масової інформації, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з подальшими змінами (далі за текстом Правила користування електроенергією) споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Ст. 162 ЖК України зобовязує власника житлового приміщення своєчасно вносити квартирну плат та комунальні послуги, до яких згідно ст. 67 ЖК України відноситься і електрична енергія. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, та є абонентом ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго», обліковий рахунок №4840-23. На підставі ст. 1.5 ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р. №575/97 ВР електроенергетика є галуззю України, державна політика в електроенергетиці базується на принципах забезпечення стабільного фінансування положення електроенергетики, а також відповідальності енергопостачальника і споживача. В порушення вимог діючого законодавства, відповідач порушив правила постачання та користування електричної енергією, самовільно, за допомогою підключення поза приладом обліку, споживаючи електричну енергію без здійснення сплати за неї, в результаті чого має заборгованість в сумі 5761,25 грн. (а. с. 4,5,6,7,8) Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з 2011 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити його вимоги. Відповідачка позов визнала та пояснила, що тривалий час не проживає разом із позивачем, а тому просила розірвати шлюб та присвоїти їй дошлюбне прізвище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1995 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сім'ю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з травня 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2013 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сім'ю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 09.07.2010 року він з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 266. Від шлюбу у них є дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок розбіжностей з поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, постійних суперечок з різних приводів та різних полядів на життя. Неодноразові спроби примиритись не дали позитивних результатів. Шлюбні відносини між ними припиненні , спільного господарства вони не ведуть. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі, просив його задольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Просила його задовольнити. Також після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище чоловіка «Мазур». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 137865, виданного 09 липня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 266, між [PERSON] та [PERSON] 09 липня 2010 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - Мазур. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 189985, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився 18 грудня2010 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище « Мазур». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 01 грудня 2012 року уклали шлюб, від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2015 року в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 02.09.2013 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 31.10.2016 р. виникла заборгованість на суму 28079,03 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не зявився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2013 року отримав кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 31.10.2016 р. виникла заборгованість на суму 28079,03 грн., яка складається з наступного: 2890,29 грн. заборгованість за кредитом; 20475,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1313,29 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 23.01.2012 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 13.11.2016 р. виникла заборгованість на суму 30069,30 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не зявився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2012 року отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 13.11.2016 р. виникла заборгованість на суму 30069,30 грн., яка складається з наступного: 7635,26 грн. тіло кредиту; 10707,34 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8468,64 грн. нараховано пені за прострочення зобовязання; 1350,00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1408,06 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved