Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В вересні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2019 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. В період шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO] , яка проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалось через різні характери, часті сварки, різні погляди на життя та побут. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 24.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач 03.11.2021 надала до суду відзив, відповідно до якого проти позову заперечила, зазначила, що він необґрунтований, просила відмовити у задоволені позову, зв`язку з недоведеністю підстав позову. Позивач надав відповідь на відзив відповідно до якого просив суд розірвати шлюб, зазначив, що шлюбні відносини припиненні, життя з відповідачем нестерпне, а збереження шлюбу неможливе. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач до судового засідання не прибула,в, до суду надала заяву відповідно до якої позов визнала, та проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила справу розглядати у її відсутність. Бажання змінити прізвіще на дошлюбне відповідача не висловила. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 6 а.с.). У сторін в період шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 908 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved