Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справу у їх відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] 4 копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія протоколу опитування особи за її згодою згідно п.7. ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 12.08.2020р.; копія довідки КП «РБТІ» № 158 від 10.04.2019р.; копія рішення Одеського обласного суду від 29.06.1979р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості 2/5 частини житлового будинку; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2016; копія спадкової справи відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . За життя їй належало: 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Одеського обласного суду від 29.06.1979р. Згідно якого також було здійснено поділ будинку та виділено матері позивача приміщення 1,5,6, які наразі знаходяться у володінні позивача. Окрім того, вже після зазначеного рішення суду, матір позивача разом і іншими співвласниками відновили раніше зруйновані надвірні будівлі, а саме літню кухню літ. Д та сарай літ. Е, які відповідно за рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради були зареєстровані. Крім того, померлій належали земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазнане майно. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 21.05.2007р. залишила заповіт на ім`я дітей: позивача [PERSON] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яким заповіла належну їй земельну ділянку. Право власності на 2/5 частини будинку та на Ѕ частину кухні та сараю, не було охоплено заповітом, тому спадкоємство будинку здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є сторони по справі, які у встановлений законодавством строк звернулися до нотаріальної контори і з заявами про прийняття спадщини. На підставі їх заяв була відкрита спадкова справа № 396/07. Сторони отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Неохоплений заповітом житловий будинок сторони не оформили. Так, позивач на момент смерті матері проживав разом із нею, тому право власності на 2/5 частин спадкового будинку перейшли до позивача. Відповідачі по справі на спадкову частину будинку не претендують, про що надали суду відповідні заяви. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст.1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким що її прийняла. Відповідачі як спадкоємці першої черги за законом після смерті матері на спадщину не претендують, не заперечують щоб спадкове майно оформив позивач на своє ім`я, про що надали суду відповідні заяви. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved