Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Виконавчий комітет Михайлівської сільської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] аліментів з всіх видів заробітків на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебуває дитина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . [PERSON] вихованням та утриманням сина не займався та його життям не цікавився. Мати малолітнього - [PERSON] померла. Позивач вказує, що [PERSON] проживає без реєстрації на територій с.Тубільці Черкаського району Черкаської області, так як будинок його родичів, де він проживав - згорів та є непридатним для проживання. В селі зарекомендував себе негативно, ніде офіційно не працює та зловживає алкоголем. КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», де навчається [PERSON] з 1 класу, повідомляє, що за час навчання [PERSON] , батько участі у навчанні та вихованні не приймав, життям дитини не цікавився, дитину жодного разу у закладі не відвідував. Зазначає, що у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків, відсутністю постійного місця проживання, наявності житла, постійної роботи, адміністрація КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» звернулась до Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради з клопотанням про визначення правового статусу [PERSON] . Позивач вказує, що з метою захисту інтересів дітей, які залишились без батьківського піклування у зв`язку зі смертю матері та через невиконання батьківських обов`язків батьком, неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований в сім`ю старшої сестри [PERSON] , але вона не має наміру оформити піклування над ним та малолітніми сестрами. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 02 червня 2021 року. Ухвалю Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року за заявою представника позивача справу було призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засідання вказала, що померла мати трьох вихованців КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», у двох дівчаток батька не було, тому наразі вони визнані дітьми сиротами, а у хлопчика [PERSON] офіційно є батько відповідач по справі, але останній дитиною не цікавився, веде антигромадський спосіб життя, характеризується негативно, ні житла, ні документів немає, від дитини відмовився, шляхом написання відповідної заяви, яка завірена секретарем сільської ради за місцем його проживання. Вказує, що до суду звернулися з таким позовом, так як наразі вирішується питання про влаштування дитини у прийомну сім`ю разом із його рідними сестрами, але для цього потрібно позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача та свідків, суд дійшов до наступного. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що 15 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №11, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тубільцівською сільською радою Черкаського району Черкаської області (а.с. 26). Так, з повторно виданого свідоцтва про народження Кам`янський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області серії [NUMBER] від 13 травня 2017 року, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 21). Що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с. 27-28). Згідно висновку Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , вбачається, що мати дитини - [PERSON] померла, батько - [PERSON] проживає без реєстрації в с.Тубільці, власного житла та земельної ділянки немає, за час проживання в селі зарекомендував себе негативно, ніде не працює, зловживає алкоголем. [PERSON] навчається у КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», адміністрація закладу повідомляє, що батько участі у навчанні та виховання не приймає (а.с. 6). У матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 13 жовтня 2020 року, засвідчена секретарем Тубільцівської сільської ради Макаренко В.А., з якої вбачається, що він усвідомлюючи значення своїх дій, без будь-якого примусу, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] (а.с. 7). З копії повідомлення КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному закладі. Мати [PERSON] померла, а батько - [PERSON] за час навчання дитини у школі участі у вихованні та навчанні не приймав, жодного разу у закладі його не відвідав, батьківських обов`язків не виконує (а.с. 8). З листа КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» вбачається, що директор звертався до начальника Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради, з проханням посприяти щодо визначення правового захисту малолітнього [PERSON] (а.с. 9). З рішення №2/4 Комісії питань захисту прав дитини виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 15 квітня 2021 року, вбачається, що було вирішено: за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до неповнолітнього [PERSON] (а.с. 10-11). З повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кам`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 26 березня 2021 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №150 (а.с. 12). Згідно довідки-характеристики, виданої Тубільцівським старостинським округом, [PERSON] проживає без реєстрації на території с.Тубільці Черкаського району Черкаської області, за час проживання в селі зарекомендував себе негативно, ніде офіційно не працює, зловживає алкоголем (а.с. 13). Так, з копії довідки Тубільцівської сільської ради від 31.07.2020 №432/02-09 вбачається, що [PERSON] раніше проживав за адресою [ADDRESS] , на даний час за вказаною адресою не проживає, так як будинок після пожежі не придатний для проживання, документи, які б посвідчували особу [PERSON] немає - згоріли, по селу характеризується посередньо (а.с. 14). Також, з копії довідки від 08.08.2021 №107/02-09 Тубільцівського старостинського округу, вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в с.Тубільці, місця реєстрації проживання на території старостинського округу він не мав і немає, відповідно у будинкових та по господарських книгах персональні дані відсутні (а.с. 15). У матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] від 19 березня 2021 року, з якої вбачається, що вона бажає залишити у своїй сім`ї на тимчасове утримання сестер - [PERSON] та [PERSON] , а також брата - [PERSON] , вказує, що не готова подати відповідні документи для встановлення опіки, щоб залишити дитину у своїй сім`ї (а.с. 22). З заяви [PERSON] від 05 квітня 2021 вбачається, що [PERSON] з часу розлучення з її мамою не допомагав їй матеріально, а також не їздив до брата [PERSON] , не брав участі у його вихованні (а.с. 23). Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що родина малолітнього жила в селі Ревівка Кам`янського району, де він наразі є старостою, йому як жителю села достеменно відомо, що батько малолітнього [PERSON] жодного разу не приїздив до села і він його ніколи не бачив. Також зазначив, що як посадова особа розмовляв з дитиною, і останній йому повідомив, що батька не пам`ятає та не знає. Після смерті матері [PERSON] , діти деякий час знаходилися у сестри померлої. Потім старша сестра [PERSON] хотіла взяти його під опіку, але через декілька днів відмовилась. Тому доля дитини наразі не визначена. Свідок [PERSON] у судовому засіданні розповів, що [PERSON] потратив до їхнього закладу у 1 клас, після смерті матері дітей відали під опіку держави. Вказує, що батько жодного разу не з`являвся, життям дитини не цікавився. Просив суд позбавити відповідача батьківських прав, зазначивши, що таке рішення буде в інтересах дитини, оскільки 08 червня 2021 року відвезуть [PERSON] до Притулку у місто Черкаси, а після рішення суду, у разі позбавлення відповідача батьківських прав, планують віддати під опіку у сім`ю, разом із його сестрами, тому що їх не можна розлучати. Відповідно до ст. 150 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Це визначено також ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Частино 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні до своєї малолітньої дитини. Оскільки батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] року народження, не цікавиться життям своєї дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, зник з його життя після розлучення з матір`ю, та зовсім не цікавиться ним, не спілкується з сином, що свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і факти ухилення від виконання батьківських обов`язків повністю підтверджуються матеріалами справи. З встановленого також треба зробити висновок про те, що відповідач втратив моральне та юридичне право бути батьком своєї дитини, нічого, як батько, дати їй не може, а позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, оскільки останнього разом з сестрами влаштують в прийомну сім`ю. Відповідно до ч. 2, 3 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 182 вказаного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину, суд вважає можливим стягувати з [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти з всіх видів заробітків на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебуватиме дитина. На підставі викладеного та

Outcome: approved