Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, в якому просить: -стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 117\~782,43 грн, а також моральну шкоду в сумі 20000,00 грн; -стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір в сумі 1377,82 грн. В обґрунтування позову позивач [PERSON] в позовній заяві заначив, що 22.02.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2101 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля TOYOTA Camry номерний знак [NUMBER] під його керуванням. Згідно постанови Красноградського районного суду Харківської області від 17.03.2020 по справі №626/537/20 винним у ДТП визнано [PERSON] , який своїми діями порушив п. 2.5., 16.11 ПДР України. В результаті ДТП його автомобіль зазнав механічні пошкодження з матеріальними збитками, через що йому довилося викликати евакуатор, щоб доставити свій автомобіль до місця проживання. За виклик евакуатора ним було сплачено 800 грн, що підтверджується товарним чеком №61 від 22.02.2020 року, виданим СПДФО [PERSON] . Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження №12376 по визначенню величини матеріального збитку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, складеного 24.07.2020 року, вартість матеріального збитку завданого йому внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті ДТП, яке мало місце 22.02.2020 року, становить 114236,64 грн. Окрім цього за проведення вищевказаного дослідження йому довелось сплатити 2745,79 грн. Вказує на те, що загальна сума майнової шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, становить: 800 грн+ 114236,64 грн+2745,79 грн = 117782,43 грн. Крім майнової шкоди внаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 20000,00 грн. Його оцінка розміру моральної шкоди обґрунтовується наступним: -по-перше, у душевних стражданнях, які він та його дружина зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, що призвело до погіршення можливості реалізації своїх звичок і бажань у зв`язку з пошкодженням автомобіля, адже цей засіб пересування досить тривалий час був економічно вигідним для його сім`ї; -по-друге, він є особою з інвалідністю 3-ої групи, а порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] , який керував своїм автомобілем, яке призвело до ДТП спричинило йому глибоку душевну травму, велику психологічну шкоду, від якої він не може відійти до тепер, його переслідує якесь почуття жаху, незахищеності, тривога і приниженість, як особистості, він став роздратованим та погано спить, через що в нього погіршились стосунки у сім`ї. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, вартість збитку завданого йому внаслідок пошкодження його автомобіля доведена висновком експертного автотоварознавчого дослідження, вважає, що саме з відповідача підлягає стягненню майнова шкода у сумі 117782, 43 грн та моральна шкода в розмірі 20000,00 грн, а також витрати понесені на сплату судового збору. Заяви учасників процесу по суті справи. Від відповідача [PERSON] 15.12.2020 року надійшов відзив-клопотання на позовну заяву в якому зазначає, що позивач для підтвердження позовних вимог надає суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження №12376 від 24.07.2020 року. Звертає увагу суду, що вказаний висновок зроблений на підставі технічного огляду автомобіля ТOYOTA Camry номерний знак [NUMBER] , але без його присутності, так як його про вказаний огляд не повідомляли, і він не впевнений, що саме такі пошкодження були у вказаного автомобіля після ДТП. При цьому, відповідно до висновку то вказаний автомобіль 1997 року випуску, тобто йому більше 20 років і при визначенні вартості матеріального збитку, відповідно до Методики оцінки авто та збитків від ДТП від 21.10.2019 року повинен застосовуватися коефіцієнт 0,3, що у висновку зроблено не було. Також звертає увагу суду на те, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує той хто виплачує шкоду. Під час визначення розміру збитку експерт прийшов до висновку, що вартість відновлювального ремонту вище вартості вказаного автомобіля та перевищує ринкову вартість автомобіля. За таких обставин він заявив відповідне клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи на розгляд якої поставити питання «Яка вартість автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] до та після дорожньо-транспортної пригоди?» Рух справи в суді. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 21.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви на 19.11.2020 року. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16.12.2020 року за клопотання відповідача [PERSON] призначено у справі автотоварознавчу експертизу. На вирішення автотоварознавчої експертизи поставлено наступне питання: «Яка вартість автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] до та після дорожньо-транспортної пригоди?». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 26.04.2021 року відновлено провадження у справі і призначено справу до підготовчого судового засідання на 20.05.2021 року. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області суду від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2021 року. В судове засідання 06.07.2021 року учасники судового процесу, які належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. Від позивача [PERSON] до суду 06.07.2021 року надійшла письмова заява в якій просить справу за його позовом до [PERSON] розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] клопотань про відкладення судового засідання 06.07.2021 року до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку та в справі наявні всі матеріали для ухвалення рішення у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно пунктів 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо відшкодування збитків, зокрема, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП. Фактичні обставини,\~встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2020 року о 19 год. 15 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак [NUMBER] по вул. Полтавській, 44 в м. Краснограді рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.5, 16.11 ПДР України. Постановою Красноградського районного суду Харківської області №626/537/20 від 17.03.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, постанова набрала законної сили 28.04.2020 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до експерта для визначення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ТOYOTA Camry номерний знак [NUMBER] . Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №12376 від 24.07.2020 року встановлено, що в результаті дослідження свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого 31.01.2019 року власником автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №12376 від 24.07.2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] в наслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 22.02.2020, визначалась ринковою вартістю КТЗ та складає 114236,64 грн. Зокрема згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку №12376 від 24.07.2020 року: -вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 197782,96 грн.; -вартість матеріального збитку складає 114236,64 грн. При цьому, у висновку зазначено, що згідно п.8.2 Методики вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу. Відповідно до товарного чеку №61 від 22.02.2020 року позивач поніс витрати на евакуацію автомобіля в сумі 800,00 грн. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що оскільки реальна вартість збитків, що була йому завдана складає 114236,64 грн., а тому відповідач повинен відшкодувати йому завдану шкоду у розмірі 114236,64 грн, витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 800,00 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 2745,79 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1377,82 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що оскільки позивач, не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №21169 від 16.04.2021 року ринкова вартість автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] станом на момент ДТП (22.02.2020) складає 114236,64 грн. Ринкова вартість автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мало місце 22.02.2020, в пошкодженому стані складає 36159,98 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року, справа № 761/6010/15-ц, провадження № 61-15835св18. Відповідач не заперечує своєї вини у завданні позивачеві шкоди, крім того його вина встановлена постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності, але відповідач не погоджується із розміром завданої шкоди заявленої позивачем до стягнення. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Відповідно до пункту 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395 визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. Згідно з ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, виходячи з системного аналізу вказаної статті для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна. У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/4161/15-ц зроблено висновок, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №12376 від 24.07.2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] в наслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 22.02.2020, визначалась ринковою вартістю КТЗ та складає 114236,64 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 197782,96 грн, у висновку зазначено, що згідно п.8.2 Методики вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №21169 від 16.04.2021 року ринкова вартість автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] станом на момент ДТП (22.02.2020) складає 114236,64 грн. Ринкова вартість автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мало місце 22.02.2020, в пошкодженому стані складає 36159,98 грн. Отже з матеріалів справи вбачається, що вартість пошкодженого автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП становить 36159,98 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] перевищує його ринкову вартість до пошкодження, то його відновлення є економічно необґрунтованим, а автомобіль вважається фізично знищеним, виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так як вартість залишків ТЗ, які залишилися у позивача становить 36159,98 грн., а вартість автомобіля ТOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була 114236,64 грн, отже розмір шкоди який заподіяний позивачу ставить різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП, а саме: 114236,64 грн 36159,98 =78076,66 грн, крім того позивач має право на відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 800,00 грн. При цьому, позивач не заявляв вимог про стягнення на його користь коштів у повному обсязі з передачею після їх отримання залишків автомобіля відповідачу. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. В позовній заяві позивач просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода ,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, умовами виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є: шкода; протиправність поведінки завдавача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та її результатом - шкодою; вина завдавача шкоди. При відсутності хоча б однієї із вказаних умов, зобов`язання з відшкодування шкоди не виникає. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви. Враховуючи вище викладене суд вважає, обґрунтованими та доведеними є доводи позивача про те, що його моральна шкода полягала у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу автомобіля. Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних неможливістю користування своїм майном, необхідністю зміни звичного способу життя, організацію свого життя, що викликало незручності та стрес. Проте сума, в яку позивач оцінює, завдану йому моральну шкоду є занадто завищеною та підлягає частковому задоволенню. Між тим, враховуючи викладені обставини справи, на думку суду сума 5000,00 грн, є тим розміром моральної шкоди, який є необхідним і достатнім, доведеним і таким що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам ст.1167 ЦК України, а також роз`ясненням, даним в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, а саме: різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП в розмірі 78076,66 грн та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 800,00 грн. Також суд дійшов висновку про розмір компенсації завданої позивачеві моральної шкоди, який є адекватним моральним стражданням завданим позивачу, а також відповідає вимогам розумності і справедливості, у сумі 5000 грн. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Згідно п. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи , належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1377,82 грн та за проведення автотоварознавчого дослідження сплатив 2745,79 грн, загальний розмір судових витрат позивача становить 4123,61 грн. При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача матеріальна та моральна шкоди в загальному розмірі на суму 135036,64 грн, а саме: 114236,64 грн -матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль, 800 грн - витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП та 20000,00 грн - моральна шкода (114236,64 грн+800,00+20000,00=135036,64 грн). Суд позов позивача задовольняє частково на загальну суму 83876,66 грн, а саме: стягує різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП в розмірі 78076,66 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 800,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн (78076,66+800,00+5000,00=83876,66 грн). Таким чином на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2561,17 грн (83876,66 (задоволені позовні вимоги) х 100% : 135036,64 (заявлені позовні вимоги) = 62,11% (процент задоволених позовних вимог), 4123,61 (загальні судові витрати) х 62,11% : 100% = 2561,17 грн). Крім того відповідачем по справ також було понесено судові витрати на оплату автотоваразнавчого дослідження в розмірі 3268,80 грн, суд відхилив 37,89% позовних вимог позивача (100%- 62,11%=37,89%). Таким чином з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати прапорційно розміру відхилених позовних вимог за проведення експертизи в розмірі 1238,55 грн (3268,80 грн х 37,89% : 100% = 1238,55 грн). Відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192 ЦПК України,

Outcome: partial