Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

В вересні 2019 року Орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради в особі: служби у справах дітей адміністрації Південного району Камянської міської ради звернувся в інтерсах малолітнього [PERSON] до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - КЗ «Центр соціально-психологісної реабілітації дітей» Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.02.2020 року замінено позивача правонаступником - на орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі служби у справах дітей Кам`янської міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка [PERSON] [INFO] , є рідною матір`ю малолітнього [PERSON] [INFO] . Запис про батька дитини зроблено на підставі ч.1 ст. 135 СК України, зі слів матері. З 15.02.2016 року малолітній [PERSON] передбуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей адміністрації Південного районнму міської ради, наказ № 6. Підставою для взяття малолітнього на облік стало засудження матері вироком Баглійського районого суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.04.2016 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Малолітній [PERSON] до призначення вироку матері за станом здоров`я знаходився в КЗ «Дніпровський спеціалізований будинок дитини`Дніпропетровської областної ради». За час перебування його у будинку дитини, мати не відвідувала його, не надавала будь-якої допомоги, не виявляла батьківської турботи та піклування. 25.10.2018 року [PERSON] була звільнена з ДУ «Чорноморська ВК (№ 74)». Наміру забрати сина, не виявила. Повертатися до відповідального батьківства не входить до планіва громадянки [PERSON] . Просять позовну заяву задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з [PERSON] неодноразово було проведено профілактично-роз`яснювальну роботу, щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, однак позитивних результатів вони не дали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала про що свідчить заява в матеріалах справи. Представник третьої особи в судове засідання з`явилась, просила задовольнити позовну заяви. Підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У судовому засіданні були встановлені наступні обставини: Відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 284 від 11.06.2014 року. Згідно рішення виконавчого комітету Баглійської райцонної у місті Дніпродзержинську ради від 16.07.214 року № 127 малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради», взявши його на повне державне утримання. Згідно вироку Баглійського районого суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.04.2016 року [PERSON] [INFO] нароження була засудженна за вчиненя кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України з відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, звільнена з ДУ «Чорноморська виправна колонія № 74» 25.10.2018 року. За час перебування, дитини у КЗ «Дніпровський спеціалізований будинок дитини» мати [PERSON] жодного разу не цікавилась долею дитини, не відвідувала його, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала Відповідно до висновку від 23.09.2019 року №8/956-7 Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради вважають доцільним питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Крім того позбавлення батьківських прав, буде відповідати інтересам дитини. Таким чином дії відповідачки, як матері дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, суд вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина. В той же час, після реальної зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, [PERSON] може з дотриманням вимог ст.169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення її у батьківських правах відносно малолітнього [PERSON] [INFO] .

Outcome: approved