Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради в інтересах [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перевіркою встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком [PERSON], [INFO], вказаний [PERSON], який записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Батьком [PERSON], [INFO], вказаний [PERSON], який записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Батьком [PERSON], [INFO], вказаний [PERSON], який записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], який встановив батьківство відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. У зв'язку з тим, що [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі, рішеннями виконкому Лисичанської міської ради від 19.01.2010 року № 18 та № 19 малолітні діти [PERSON] та [PERSON] направлені на виховання до Луганського обласного дитячого будинку № 1. Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 18.05.2010 року № 306 над малолітньою дитиною [PERSON] встановлена опіка, опікуном призначена тітка дитини [PERSON], 1976 року народження. Мати дітей 11 січня 2013 року звільнилася з Червонопартизанської ВК-68, 15 січня 2013 року прийшла до служби у справах дітей та пояснила, що не бажає забирати дітей з дитячого будинку та не проти, щоб її донька і надалі перебувала під опікою. Виховувати їх вона не в змозі, мотивуючи це тим, що не має роботи і доходів для існування, не створені належні побутові умови для проживання та розвитку дітей, згодна на позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20.05.2013 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 25.10.2013 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] виховуються в дитячому будинку сімейного типу [PERSON]. Громадянин [PERSON] та [PERSON] з 2013 року мешкали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON], оформила грошову допомогу при народженні дитини та допомогу одинокої матері. Після отримання грошей почала зловживати спиртними напоями, бродяжить, залишаючи двомісячного сина на співмешканця. 14.04.2015 року [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння доставила сина до Луганської обласної дитячої клінічної лікарні, малюку поставлений діагноз: гострий риніт. Мати з дитиною перебувати у лікарні відмовилася, 17 квітня 2015 року [PERSON] відвідана спеціалістами служби у справах дітей, з'ясовано, що дитина вже була вдома, з матір'ю проведена бесіда про необхідність виконання рекомендацій лікаря. 13.05.2015 року сім'я [PERSON] відвідана вдома, встановлено, що з 08 травня 2015 року, після отримання дитячої допомоги, вона пішла з дому, залишивши сина з громадянином [PERSON], який належним чином за ним доглядав. Спеціалістами служби викликаний дільничний лікар, надано направлення до Луганської обласної дитячої клінічної лікарні для профілактичного огляду та вирішення подальшої долі дитини. З 14.05.2015 року дитина перебувала у лікарні, мати сина не відвідувала, [PERSON] покупав ліки, підгузки, дитячі суміші. 19 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] у відділі ДРАЦС РС Лисичанського МУЮ написали спільну заяву, [PERSON] був визнаний батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та забрав сина з лікарні додому. Відповідно до довідки лікаря-педіатра [PERSON], при відвідуванні [PERSON] вдома завжди присутній один батько, в поліклініку на прийом до лікаря-педіатра приходить тільки батько з дитиною без матері. Побутова характеристика, яка надана головою вуличного комітету, показує, що [PERSON] сам виховує сина [PERSON], алкогольні напої не вживає, працює неофіційно. Громадянин [PERSON] в службі у справах дітей написав заяву, в якій просив позбавити його співмешканку батьківських прав, у зв'язку з тим, що вона з 08 травня 2015 року з сином не бачилася, не цікавилася його здоров'ям і розвитком, не виявляє бажання проживати з дитиною. [PERSON] зловживає спиртними напоями, бродяжить, не працює. Громадянка [PERSON] неодноразово була попереджена, що у випадку ухилення від виконання батьківських обов'язків може бути позбавлена судом батьківських прав. В службі у справах дітей [PERSON] написала заяву, в якій згодна на позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного просили суд, позбавити [PERSON], [INFO], уродженку м. Шостка Сумської області, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м. Шостка Сумської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частини всіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача Гончарова Н.М. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог незаперечував. В судовому засіданні прокурор Зиков О.В. просив суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженку м. Шостка Сумської області, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м. Шостка Сумської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/10 частини всіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 19 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено актовий запис № 129. Батько дитини записаний - [PERSON]. Матір'ю - [PERSON]. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, № 00015536583 від 01.07.2015 року, проведена державна реєстрація відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Згідно з пояснювальною від 15.01.2013 року на ім'я начальника служби по справам дітей. [PERSON], в зв'язку з тим, що на теперішній час вона не має роботи, не облаштовані побутові умови, вона згодна на позбавлення батьківських прав. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20.05.2013 року [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO]. 04 березня 2015 року [PERSON], було винесено офіційне застереження про невиконання батьками обов'язку по вихованню, утриманню та навчанні дітей, та була попереджена про те, що її можуть позбавити батьківських прав. 19 травня 2015 року [PERSON], було винесено офіційне застереження про невиконання батьками обов'язку по вихованню, утриманню та навчанні дітей, та була попереджена про те, що її можуть позбавити батьківських прав. Згідно з службовою запискою від 15.04.2015 року № 118 головного лікаря ЛОДКЛ Ошеко О.П., повідомлено, що 14.04.2015 року о 16:00 годині у супроводі матері машиною швидкої допомоги доставлений у приймальне відділення ЛОДКЛ м. Лисичанська дитина [PERSON], [INFO] з діагнозом гострий риніт. Дитина хвора з 14.04.2015 року(батько у стані алкогольного сп'яніння вигнав мати з дитиною на вулицю,мати перебувала у стані алкогольного сп'яніння). Інформація передана 14.04.2015 року в 21:00 черговому РВВС [PERSON] Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 13.05.2015 року, на момент обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON], зі слів співмешканця [PERSON] мати дитини відсутня з 08.05.2015 року. [PERSON] отримала грошові кошти по народженню дитини та пішла з будинку. Зі слів сусідів [PERSON] бачили в нетверезому стані та в сумнівних компаніях. Згідно з заявою [PERSON] на ім'я начальника служби у справах дітей від 19.05.2015 року, [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у виношені її малолітнього сина. Згідно з довідкою від 16.06.2015 року, наданої Комунальною установою «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Лисичанська», при відвідуванні медичними працівниками будинку дитини присутній лише батько. В поліклініку на прийом до педіатру з дитиною з'являється лише батько. Згідно з повідомленням медсестри соцпатронажу [PERSON], [PERSON] неодноразово проходив лікування в ЛОДКЛ. Мати з дитиною не знаходилась в лікарні, оскільки постійно перебувала в нетверезому стані. Дитину відвідував [PERSON] Він сплачувала вартість ліків, покупав дитині предмети першої необхідності. Мати дитину не відвідувала. Станом здоров'я не цікавилась. [PERSON] встановив батьківство та зібрав дитину до дому. Згідно з характеристикою голови вуличного комітету від 22.06.2015 року, [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] з 2008 року. Громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило. Згідно з заявою [PERSON] від 16.06.2015 року на ім'я начальника служби у справах дітей Логвниненко С.В., в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON], яка залишила двохмісячного сина на його піклування. Більше ні разу не з'являлась до сина. Допомогу витратила на себе, п'є, бродяжить. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1617/01-16 від 02.07.2015 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, її соціального захисту, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487 гривні 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved