Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Виклад позиції заявника. 19 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити той факт, що атестат про закінчення Аркадського сільського професійно-технічного училища виданого 08 січня 1967 року на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] . Дана заява обґрунтована наступним. 13 січня 1965 року заявник був зарахований на навчання в професійно-технічне училище міста Аркадак Саратовської області, термін навчання з 13 січня 1965 року по 07 січня 1967 року. Йому було присвоєно спеціалізацію тракториста-машиніста широкого профілю і слюсаря першого розряду. Після закінчення навчання 07 січня 1967 року йому було видано атестат за №486 в якому його ім`я записано « [PERSON] », не дивлячись на те, що в свідоцтві про народження та паспорті заявника, ім`я записане як « [PERSON] » Заявник вказує, що на даний час досяг пенсійного віку і розпочав збір документів на призначення пенсії і виявилося, що є різниця в написанні імені у атестаті про освіту та паспорті. Винести зміни в атестат про освіту в позасудовому порядку немає можливості. В зв`язку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення пенсії, тому з цією заявою він вимушений звернутись до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 вересня 2019 відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до слухання на 16 січня 2020 року. Доводи учасників процесу. В судове засідання заявник [PERSON] . не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи- Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, рішення по справі прийняти на підставі наявних у справі матеріалів, відповідно до вимог чинного законодавства Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність і достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1-2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту що атестат про закінчення Аркадського сільського професійно-технічного училища виданого 08 січня 1967 року на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] . Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення пенсії. Судом встановлено, що підтверджуючим особу документом заявника є його паспорт-паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 04.07.1996 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім?я [PERSON] , 1949 року народження (а.с.3). З атестату №486 про закінчення сільського професійно-технічного училища м. Аркадак, від 08 січня 1967 року вбачається, що він виданий на ім`я [PERSON] . (а.с.5). Відповідно до довідки Томашпільської селищної ради № 2505 від 11.09.2019 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] це одна й та ж сама особа [PERSON] (а.с.6). Висновки суду за результатом розгляду справи. Відповідно до статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності йому атестату №486 про закінчення сільського професійно-технічного училища м Аркадак, виданого 08 січня 1967 року знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився відомостями Томашпільської селищної ради; даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення пенсії, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Як вбачається із ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявниками. На підставі викладеного,

Outcome: approved