Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка навчається, у розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог з уточненнями зазначає, що вона є інвалідом ІІІ групи. Закінчила отримувати аліменти від свого батька - відповідача у справі, в зв'язку з досягненням нею повноліття. На даний час вона ніде не працює, оскільки навчається на другому курсі денного відділення Харківського обліково-економічного технікуму-інтернату ім. Ф.Г. Ананченка. Батько ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча отримує пенсію. Мати позивача також отримує пенсію, але матеріальної допомоги, яку вона надає доньці, не вистачає для покриття всіх витрат, пов'язаних із навчанням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі доручення, позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що дійсно донька навчається на 2 курсі денного відділення зазначеного вище навчального закладу та на період навчання знаходиться на неповному державному забезпеченні, але щомісяця потребує додаткових витрат, пов'язаних із навчанням, а саме проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку, на придбання спеціального обладнання для виконання навчальних завдань, тощо. Крім того, донька є інвалідом з дитинства ІІІ групи, часто хворіє, що потребує великих затрат на лікування. Відповідач позов не визнав, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, яка навчається, в будь-якому розмірі, посилаючись на неможливість сплачувати аліменти щомісяця, так як є інвалідом війни ІІ групи та отримує пенсію, яка на даний час є єдиним доходом його сім'ї, оскільки дружина не працює, підсобного господарства немає. Вказав, що раніше не заперечував сплачувати аліменти на утримання доньки, надавав їй матеріальну допомогу 15 років, але за останній рік донька відвідувала його тільки два рази, ніякої допомоги не надає. Мати доньки 15 років не працює, отримує державну допомогу і фактично живе за рахунок доньки. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач категорично стверджував, що немає можливості фізично і морально допомагати доньці. Також просив врахувати, що на даний час підвищилися тарифи зі сплати комунальних послуг, пільги по сплаті яких скасовано, він постійно потребує значних витрат на своє лікування, забезпечує сім'ю продуктами харчування, одягом та засобами гігієни, Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], яка народилася [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 17.12.1996 року Валківським відділом РАГС Харківської області, актовий запис № 104. (а.с.11) Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 27.11.2001 року Відділом РАГС Валківського РУЮ Харківської області, слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.11.2001 року, актовий запис № 102. (а.с.10) Згідно довідки № 482 від 04.12.2014 року [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення Харківського обліково-економічного технікуму-інтернату ім. Ф.Г. Ананченка. Термін навчання за планом до 30.06.2016 року. (а.с.6) Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня донька продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, позивач зареєстрована в гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS], фактично проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. (а.с.4,9) За період навчання в Харківському обліково-економічному технікумі-інтернаті [PERSON] знаходиться на неповному державному забезпеченні, отримує стипендію в розмірі 599 грн. (а.с.6,85) З 07.12.2014 року позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Валківської райдержадміністрації Харківської області як одержувач державної соціальної допомоги по третій групі інвалідності з дитинства ІІІ групи, розмір якої з січня 2015 року становить 949 грн. Термін одержання державної допомоги становить до 31.12.2015 року.(а.с.23,25) Згідно виписок з медичної документації [PERSON] періодично перебуває на лікуванні з діагнозом - вроджена патологія центральної нервової системи: С-м Арнольда- Кіарі 1 ст., лікворно-гіпертензіонний с-м, с-м вегетативної дистонії, сінкопальний стан (анамнестично), психоорганічний с-м, нетримання сечі. Потребує постійного медикаментозного та санітарно-курортного лікування, на яке відповідно до наданих позивачем доказів витрачається значний розмір коштів. (а.с.63-66,81-84) З урахуванням інших необхідних витрат (харчування, придбання одягу, придбання спеціального обладнання для виконання навчальних завдань, проїзд до навчального закладу, тощо) суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Мати позивача не працює, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області, де отримує пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства, в розмірі 949 грн., пільг - немає. (а.с.8) З наданого позивачем акту, складеного 09.02.2015 року комісією Валківської міської ради Харківської області, вбачається, що на території домоволодіння, де вона фактично проживає з матір'ю, є земельна ділянка для огородництва розміром 0,06 га, підсобного господарства немає. (а.с.15) [PERSON] страждає захворюваннями: вегетативна дисфункція, синдром Рейна, гіпокінкемія, астенічний синдром, що потребує додаткових витрат на лікування. (а.с.62) Зазначені обставини свідчать про те, що мати позивача має можливість надавати лише невелику матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. Із наданих відповідачем доказів слідує, що він з 25.12.2003 року перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги Валківського району. Має статус інваліда війни ІІ групи, громадянина віднесеного до 1 категорії, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліда ІІ групи загального захворювання. Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» [PERSON] користується 100-відсотковою знижкою в межах встановлених норм при сплаті за житлово-комунальні послуги та 50-відсоткову знижку при сплаті за користування квартирним телефоном (а.с.32,111), проживає разом з дружиною [PERSON], яка є приватним підприємцем (а.с.33), має 2-х поверховий житловий будинок з господарськими будівлями, комунальні послуги, за обслуговування якого сплачує з урахуванням вказаних вище пільг (а.с.35,45-47). Згідно медичної документації відповідач з 2008 року знаходиться на Д-обліку з приводу захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язку при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, періодично проходить курс лікування (а.с.34,36-44,86-110, 112). В судовому засіданні відповідач підтвердив, що не надавав доньці матеріальну допомогу в зв'язку з навчанням. Разом з тим зазначив, що погоджувався надавати таку допомогу за умови. Доказів на підтвердження свого майнового стану, як і доказів непрацездатності його дружини - відповідач не надав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати своїй доньці матеріальну допомогу у навчанні. Оскільки позивач проживає з матір'ю, яка має можливість надавати лише невелику матеріальну допомогу доньці, що навчається, а відповідач не працює, отримує пенсію і не надає доньці матеріальну допомогу, непрацездатних чи неповнолітніх осіб на утриманні немає, суд, враховуючи рівноправність прав та обов'язків батьків щодо утримання своїх дітей, вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка навчається. Враховуючи вимоги ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки повнолітня донька перебуває на неповному державному забезпеченні, отримує стипендію, страждає захворюваннями, які потребують матеріальних витрат, а відповідач має можливість забезпечувати 1/2 частину цих витрат на навчання, враховуючи матеріальний стан платника аліментів та його стан здоров'я, суд вважає необхідним задовольняє позовні вимоги частково, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Посилання відповідача на наявність на його утриманні працездатної дружини, як і підвищення тарифів на скасування пільг на сплату комунальних послуг, не може впливати на визначення розміру аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial