Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO]. В липні 2014 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у зв'язку з тим, що неможливо встановити факт, що вона є донькою померлого, оскільки у її свідоцтві про народження в графі батько записаний [PERSON]. Для встановлення або підтвердження юридичного факту їй було запропоновано звернутися до суду. Факт того, що вона є донькою [PERSON] можуть підтвердити її брати [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, просила встановити факт, що померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просила про його задоволення. Заінтересована особа - приватний нотаріус Очаківського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п.1 вказаної статті передбачає встановлення факту родинних відносин. З копії свідоцтва про смерть від [INFO] Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 травня 1981 року та копії актового запису про народження №13 від 16 травня 1981 року, батьком заявниці [PERSON] записаний - [PERSON]. На доказ родинних відносин між заявницею та померлим [PERSON], [PERSON] посилається на копії свідоцтв про народження її братів - [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 11 серпня 1976 року, його батьком записаний - [PERSON]. Разом з тим з копії актового запису про народження №9 від 11 серпня 1976 року вбачається, що останній записаний як [PERSON], а його батьком - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 03 травня 1971 року, його батьком записаний - [PERSON]. Дана обставина підтверджується також копією запису акту про народження №10 від [INFO]. Таким чином, із аналізу наведених документів, та обставин, які з них витікають, неможливо однозначно та достовірно встановити те, що батьком заявниці [PERSON] є [PERSON], а відтак і родинні відносини заявниці з померлим. Крім цього, заявницею суду не надано доказів того, що організація або установа, яка видала паспорт, свідоцтво про народження, не має змоги усунути зазначені недоліки чи помилки, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на вищевикладене, та відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що заявниця належним чином не довела існування факту родинних відносин між нею та померлим, а за такого в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed