Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В жовтні 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (Позивач) до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 01.03.2009р. по 01.01.2013р. в загальній сумі 1 114,29 грн., що складається з: - 800,05 грн. - суми основного боргу, - 219,83 грн. - суми інфляційних втрат, - 94,41 грн. - суми 3% річних та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Вказаний позов, як вбачається з відмітки канцелярії суду, надійшов безпосередньо до суду 29.10.2014р., тобто саме ця дата є даною звернення позивача з позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та не сплачує в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування зазначеною квартирою, в якій зареєстрований та проживає. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/10349/13-ц від 18.04.2013р. суддею Гуменюк А.І. було відмовлено у прийнятті заяви КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про видачу судового наказу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні (а.с.7). На підтвердження наявної заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.03.2009р. по 01.01.2013р. (а.с.6). Крім того, на підтвердження наявності у позивача права вимоги до відповідача 03.03.2015р. до суду надійшло клопотання представника позивача, яким до матеріалів справи долучено копії договорів, статуту Позивача, виписки з ЄДРПОУ, рішення Київської міської ради щодо комунальних підприємств з управління житлового господарства м. Києва та ін.(а.с. 30-44). В лютому 2015 року від Відповідача через канцелярію суду надійшла заява про сплив позовної давності, в якій Відповідач просив застосувати сплив позовної давності, як підставу для відмови у позові (а.с.22). Водночас, Відповідач через канцелярію суду подав заперечення проти позову (а.с.23-26), в яких зазначив, що між Позивачем та Відповідачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, проте останній згідно звичаїв ділового обороту регулярно щомісяця сплачував та сплачує за рахунками, які надавав Позивач. Окрім того, з червня 2009 року Позивач всупереч чинному законодавству збільшив розмір оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території майже втричі з 35,23 грн. до 102,46 грн. Враховуючи, що таке рішення Позивача було незаконним, Відповідач продовжував оплачував житлово-комунальні послуги, але за тарифами 2006 року, за якими продовжувалась сплата до червня 2009 року. Починаючи з 01.06.2010р. у зв'язку із запровадженням урядової програми надання субсидій, якою Відповідач скористався, він почав сплачувати за житлово-комунальні послуги по рахунках, наданих Позивачем. Відповідач зазначив, що розрахована Позивачем сума заборгованості в сумі 800,05 грн. склалась за період з червня 2009 року по травень 2010 року, тобто за більше ніж 4 роки до дня подачі позову, так розрахунок Позивача щодо заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги не відповідає фактичному стану речей. Таким чином, зважаючи на час виникнення заборгованості, Відповідач просив застосувати строки позовної давності щодо стягнення заборгованості з Відповідача на користь Позивача за житлово-комунальні послуги у період з червня 2009 року по травень 2010 року, як такі що подані з порушенням строків, передбачених ст. 257 ЦК України. У судове засідання представник позивача не з'явився, разом з тим від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, із тексту клопотання вбачається, що сторона щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30). Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду для огляду оригінали квитанцій на підтвердження повної сплати за житлово-комунальні послуги за період з червня 2010 року по грудень 2013 року, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Заслухавши Відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 ТОВ «Кийградсервіс» № 1401 від 14.07.2014р. власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка зареєстрований та проживає за вказаною адресою з 1965 року (а.с.5). Згідно із розрахунком заборгованості, доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2013р. року становить 1 114,29 грн., що складається з: - 800,05 грн. - суми основного боргу, - 219,83 грн. - суми інфляційних втрат, - 94,41 грн. - суми 3% річних (а.с. 6). З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість Відповідача сформувалась за період з березня2009 року по травень 2010 року. Окрім того, судом встановлено, що за період з червня 2010 року по січень 2013 року за надані Позивачем комунальні послуги Відповідач сплачував в повному обсязі, що підтверджується оплаченими рахунками на сплату за житлово-комунальні послуги та інші послуги за період з червня 2010 року по січень 2013 року, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. Відсутність заборгованості за вказаний період підтверджується і самим розрахунком заборгованості, долученим позивачем до позовної заяви (а.с.6). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (а.с.44), зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Згідно договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1 від 01 лютого 2012 року, укладеного між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної ради у м. Києві (Довіритель) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (Повірений), Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок на користь Довірителя наступні дії, зокрема, здійснювати облік та збір, у тому числі у судовому порядку, заборгованість споживачів за послуги Довірителя (п.2.1.1.4. Договору доручення) (а.с.38-40). Таким чином, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на виконання умов Договору доручення № 1 від 01 лютого 2012 року, як повірений діє від власного імені, але в інтересах КП «Керуюча Дирекція», а тому може виступати Позивачем в суді по справам по стягненню заборгованостей за житлово-комунальні послуги зі споживачів таких послуг у відповідності до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (а.с. 31-35). Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статті 64, 68 ЖК Української РСР визначають обов'язок наймача та членів його сім'ї своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, а також солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникають під час користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відтак, вони не можуть застосовуватись при вирішенні питання про стягнення заборгованості за комунальні послуги, які надані власникам квартир приватного житлового фонду. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї (ст. 64 ЖК Української РСР). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов'язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів та власників. Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати та 3% річних за період з березня 2009 року по травень 2010 року, таким чином з урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду - 29.10.2014р.(відмітка канцелярію суду про дату надходження позову) та відсутності у Відповідача заборгованості за отримані комунальні послуги з червня 2010 року по січень 2013 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги не підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням строків позовної давності про застосування яких було заявлено Відповідачем. На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66, 67 Житлового кодексу України,

Outcome: dismissed