overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та протягом останніх 3 років сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1993 року. Шлюб перший, від шлюбу сторони мають трьох дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі (а.с.47). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.48). Судом встановлено, що сторони з 08 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей :сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені, проживають окремо з вересня 2018 року. Наданий судом сторонам строк на примирення результатів не дав. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Хмельницьким Будинком урочистих подій 20.12.1987 року, актовий запис за № 2153. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивачка просить розірвати шлюб. Сторони про час і місце розгляду справи повідомлені судом у встановленому порядку, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала і просила задовольнити, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловила. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності сторін особисто в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивного результату не дали, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

в жовтні 2019 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 21.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н шляхом підписання заяви, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, однак, відповідач порушує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 25.09.2019 року має заборгованість перед позивачем в сумі 96853,66 грн., яка складається із: 48621,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21910,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21033,38 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4588,27 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на викладене, а також неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань за укладеним договором, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь банку в примусовому порядку заборгованість в сумі 96853,66 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року, клопотання представника відповідача було задоволено та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на безпідставність пред`явленої до стягнення суми заборгованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

В жовтні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2006 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейні відносини. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 28.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не прибув, однак до позовної заяви додав клопотання відповідно до якого просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Додатково вказала, що після розірвання шлюбу дитина залишаться проживати разом із нею. Спір про поділ майна відсутній, прізвище змінювати не бажала. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2006 (на 4 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

В жовтні 2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 2013 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 23.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.11.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що після розірвання шлюбу дитина залишаться проживати разом матір`ю. Допомогу дитині надаватиме добровільно. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (на 3 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

В жовтні 2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2006 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 13.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із нею, відповідач добровільно надаватиме допомогу на утримання доньки. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Додатково вказав, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із матір`ю, яку забезпечуватиме всім необхідним. Спір про поділ майна відсутній. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2006 (на 9 а.с.). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В жовтні 2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 03.09.1999 р.,виданого Шевченківською районною адміністрацією,їй та відповідачу на праві власності належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] ,право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ . Спірна квартира загальною площею 52,35 кв.м.складається з двох ізольованих кімнат ,а саме:кімната площею 17,4 кв.м.,кімната площею 12,7,а також окремих підсобних приміщень. Сторони як співвласники фактично визначили між собою порядок користування спірною квартирою,згідно якого у користуванні позивача знаходиться кімната площею 17,4 кв.м.,у користуванні відповідача знаходиться кімната площею 12,7 кв.м.з балконом. Підсобні приміщення-кухня,вбиральня,ванна кімната,коридор та комора знаходяться в спільному користуванні сторін. Особові рахунки на оплату комунальних послуг відкриті на ім`я позивачки. В обґрунтування позову позивач посилалась на те,що відповідач не приймає участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг,що обумовлює виникнення конфліктів з цього питання,вона як співвласник має право оформити субсидію,вимагати виділити їй у користування ізольоване житлове приміщення у квартирі,яка є спільною власністю з відповідачем, позивач з підстав,передбачених ст.16,358,383,391 ЦК України просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити їй у користування кімнату площею 17,4 кв.м.,в користування відповідача виділити кімнату площею 12,7 кв.м.,підсобні приміщення залишити у спільному користуванні сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Лічман І.І.позов підтримали з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та пояснив,що він та позивачка як співвласники спірної квартири визначили між собою порядок користування нею,з питань оплати за спожиті комунальні послуги виникають суперечки,яких можливо уникнути,якщо кожен із сторін сплачуватиме надалі за ту площу,яку фактично використовує. Відповідно до ст.43,206 ЦПК України,у разі визнання позову відповідачем,суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,у разі визнання відповідачем позову,яке не суперечить закону,не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Визнання позову відповідачем не суперечить закону,не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,вимоги ,заявлені [PERSON] , рунтуються на законі та підтверджені доказами,у зв`язку з чим суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.16,317,321,358,383 ЦК України,ст.12,13,76,81, 200,223,258,259,263,265,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В жовтні 2020р. заявники: [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтовували тим, що між ними 30 квітня 2010р. було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що було зроблено актовий запис № 792. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020р. відкрито провадження по справі. До судового засідання заявники подали заяви, про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги заявники підтримують в повному обсязі, та просять суд їх задовольнити. Суд, розглянувши подані заявниками документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010р. В шлюбі у сторін, народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між заявниками склались неприязні стосунки, які негативно на них впливають. Заявники не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім`ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що 24 листопада 2020р. між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища заявників незмінні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №2514. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось, оскільки тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я розпалась, сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, шлюб носить лише формальний характер, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить слухати справу в його відсутність, судові витрати залишає за собою. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутність. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 07.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №2514 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved