Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

В грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на наступне. 28.10.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» ( надалі - Відповідач, Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (надалі - Позивач, Позичальник, Клієнт) було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-491480 (далі - Кредитний Договір). Вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у зв`язку з чим, ним у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення. Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Отже, працівники Товариства при видачі кредитних коштів, ні ознайомлюють Позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ні де про це він не ставив свій підпис. Так відповідно до п.1.4. Кредитного договору процентна ставка за користуванні коштами кредиту: 0,01 % в день (4% річних). Тип процентної ставки - фіксована. Хоче наголосити, що встановлена п.1.4. Кредитного договору річна процентна ставка за кредитом на рівні 4% є невірною та вводить позичальника в оману, адже вона на справді становить (0,01Х365)=3,65%. Вважає, що Відповідач, скориставшись необізнаністю Позивача, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав йому повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умові кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Не дивлячись на той факт, що відповідно до п.7.2. Кредитного договору він начебто підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг» від 12.07.01р. ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» проте насправді це зроблено не було, адже окремий підписаний документ з такою інформацією відсутній. Також згідно із п.7.2. Кредитного договору начебто вбачається, що він ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/. Проте такий документ, як Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші» та Додаток №1 йому не надавався, як не знайшов він такої інформації і на сайті Товариства. Отже, він не мав можливості детально ознайомитися з Правилами надання коштів у позику ТОВ «Качай Гроші» перед укладанням Кредитного договору. Так відповідно до п.1.3, 1.4 Кредитного договору Процентна ставка за користування коштами кредиту: 0,01 % в день (4% річних). Тобто, за користування 4000,00 грн. за 30 календарних днів він сплачує Товариству 1200,00 грн. (4000х(0,01х365)% /365х30 =1200 грн.) Згідно з ч. 5 п. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до умов п.3.1. Кредитного договору у випадку прострочення погашені кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Незалежно від сум заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредит визначену в п. 1.2 Договору протягом строку визначену Договором. Фактично, якщо він не повертає вчасно суму кредиту 4000,00 грн., то відповідно до п. 3.1. сплачує суму компенсації з розрахунку 0,01% (п.1.4) за кожний день прострочень платежу і яка за 30 днів становить 1200,00 грн., а отже, сума компенсації становить більше 50%, що відповідно до ч.5 п. 3 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою, і тому зазначений пункт Кредитного договору повинен бути визнаний недійсним. Вважає, що прі укладанні договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та держави регулювання ринків фінансових послуг», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому. Тому просив суд прийняти позовну заяву до свого розгляду відповідно до ч. 5 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів» зі місцем проживання Позивача, визнати недійсним Кредитний договір №00-491480 від 28.10.2019 року, позовну заяву розглядати за відсутності Позивача та у відповідності із статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити Позивача від сплати судового збору ( а. с. 1-5 ). Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження ( а. с. 18-19 ). 04 березня 2020 року за вх. № 10573 судом отримано відзив на позовну заяву в якій ТОВ «Качай Гроші» просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. 28 жовтня 2019 року між Позивачем та Відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 00-4914180, шляхом реєстрації Позивача на сайті www.kachay.com.ua, відповідно до умов якого Відповідач надав Позивачу ( [PERSON] ) кредит в сумі 4000,00 грн., які були перераховані на зазначену ним банківську платіжну картку, а Позивач зобов`язався повернути Відповідачу (ТОВ «Качай Гроші») надані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Крім того, відповідно до норм ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Проаналізувавши зміст укладеного Позивачем та Відповідачем кредитного договору, стверджують, що відповідно до п.7.8. електронного кредитного договору підписанням цього договору Позивач підтверджує, що текст договору ним прочитаний повністю та його положення зрозумілі. В свою чергу, у пункті 7.10. електронного кредитного договору зазначено, що цей договір підписано Позичальником в особовому кабінеті Відповідача через електронний підпис, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направлений позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту. Крім того, спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, Позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. Таким чином, спірний договір кредиту підписаний сторонами (Позивачем - [PERSON] та Відповідачем - ТОВ «Качай Гроші»), які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняв надані Відповідачем кредитні кошти і не виконував умови договору; Відповідач надав Позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Отже сам факт укладення Позивачем Кредитного договору свідчить про те, що при його укладенні сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, у тому числі щодо суми кредиту, відсотків за користування кредитом та порядку його погашення. Позивач особисто ознайомився з умовами кредитного договору, погодився з ними, що спростовує його твердження. Незважаючи на вимогу Позивача визнати Кредитний договір недійсним, Позивач в порушення ст.215 ЦК України не надав жодного доказу, щодо підстав визнання відповідних частин Кредитного договору недійсними. Окрім цього, положення ч. 2 ст. 652 ЦК пов`язує можливість зміни або розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Проте, Позивач не надав належних доказів щодо наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України. Також, Позивач помилково стверджує, що порушено норму Закону України «Про захист прав споживачів» в п. 5 ст. 18, яка встановлює вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, що нараховані проценти за користування коштами кредиту за фіксованою ставкою 0,01% в день (4% річних) є саме такими обставинами. Проте, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, мають іншу правову природу ніж неустойка, та не підлягають зміні через не співмірність із розміром основного боргу чи визнання їх несправедливими (відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»), оскільки такі проценти є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Таким чином, сторонами Кредитного договору досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема, щодо розміру кредиту, відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту. 28 листопада 2019 року Позичальник сплатив суму грошових коштів необхідну для продовження кредиту, тим самим тільки підтверджується, що він прийняв умови Договору і не може стверджувати щодо його недійсності ( а. с. 28-29 ). Ухвалою суду від 30 березня 2021 року постановлено закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 18 травня 2021 року ( а. с. 51-52 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звертаючись до суду з позовною заявою, останній в прохальній частині просив позовну заяву розглянути за відсутності позивача ( а. с. 5 ). Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та т місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, позивач надав до суду позов разом з доказами на які посилався та просив проводити розгляд справи у його відсутність, а відповідач будучи належним чином повідомлений не з`явився в судове засідання, однак надав відзив та документи які обґрунтовує свої заперечення проти позову, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів наданих сторонами по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-491480 ( а. с. 9-11 ). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п.1.2. Кредитного договору Сума кредиту складає: 4000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Також відповідно до п.1.3. Кредитного договору строк дії кредиту: 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю «27» листопада 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп. 1.3,1,-1.3.3. цього Договору (далі - День повернення кредиту). Графік платежів - без врахування передбачених цим Договором пролонгації строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений Додатком №1 до цього Договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгації строку дії кредиту, відповідно до пп. 1.3.1-1.3.2 Договору, новий Графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті на письмову вимогу Позичальника. Поряд з цим згідно з п. 1.3.1. Кредитного договору строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3. цього Договору, у випадку, якщо по День повернення кредиту (включно) Позичальник здійснив оплату заборгованості по Договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п.1.3 Договору та передували (поспіль) Дню поверненню кредиту (включно). У відповідності з п.1.3.2. Кредитного договору у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п.1.3. цього Договору в дату здійснення Позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим Договором. Також згідно з п. 1.3.3. Кредитного договору Загальна кількість пролонгацій, що передбачені пп. 1.3.1-1.3.2 Договору, протягом всього строку дії Договору не може перевищувати 10 разів. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, День повернення кредиту зазначається в Особистому кабінеті. Новий Графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті за наявності письмової вимоги Позичальника. Так відповідно до п.1.4. Кредитного договору процентна ставка за користуванні коштами кредиту: 0,01 % ( в день річних).Тип процентної ставки - фіксована. Процента ставка за користування коштами кредиту, що була встановлена виключно на користування першим кредитом на умовах акційного продукту, змінюється на стандартну ставку 2% в день ( 720% ) при пролонгації кредиту відповідно до умов пп. 1.3.1-1.3.2 цього Договору. Підписуючи цей Договір, Клієнт надає згоду Кредитору щодо застосування умов цього пункту Договору і така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов Договору та не потребує укладання ( підписання Сторонами ) будь-якої Додаткової угоди до даного Договору. Цільове призначення кредиту ( мета отримання кредиту ) на споживчі потреби ( п. 15. Договору ). Пунктом 1.6 цього Договору передбачено, що реальна річна процентна ставка 4%. Загальна вартість кредиту складає 4012,00 грн. ( п. 17. Договору ). Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку: в сумі 4000 грн. на карту Позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України ( платіжна картка ). Відповідно до п.7.8. договору, особи, що підписали цей Договір, заявляють, що текст Договору прочитаний ними повністю, положення Договору зрозумілі. У пункті 7.10 цього договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Кредитодавця в Особистий кабінет Позичальника для його ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису Кредитодавця, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у Заяві на отримання кредиту. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього Договору вважається направленням Кредитодавця повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Договір діє до повного виконання грошових зобов`язань за Договором, крім випадків припинення його дії за згодою Сторін, відповідно до Договору чи закону. У будь-якому разі щодо непогашеної Позичальником заборгованості Договір діє до повного погашення заборгованості. Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, декларується в ст. 3 ЦК України. Згідно з ч. 3ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною першої статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Встановлено, що відповідач ТОВ «Качай Гроші» у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію ( паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит ), кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, позивач [PERSON] особистими електронними підписами засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Отже, суд приходить до висновку, що зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб. Пунктом 4.4.3 договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-491480 передбачено, що Позичальник має право відмовитись від укладання цього Договору без пояснення причин, якщо строк дії кредиту від одного місяця та більше та лише у випадку виконання наступних необхідних умов: письмово повідомити про це Кредитодавця не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання та отримання екземпляру цього Договору. Таке повідомлення направляється Позичальником Кредитодавцю на електронну адресу Кредитодавця або рекомендованим чи цінним листом за адресою місцезнаходження Кредитодавця; протягом семи календарних днів з дати направлення Кредитодавцю повідомлення, відповідно до пп. А) п. 4.4.3 Договору, повернути Кредитодавцю загальну суму кредиту, одержану згідно з цим Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредитних коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою в цьому Договорі. При цьому, у випадку неповернення Позичальником загальної суми кредиту та/або процентів за їх користування у зазначений строк, відмова Позичальника від Договору вважається такою, що не здійснювалась і цей Договір продовжує діяти на умовах передбачених ним. Отже, позивач не був позбавлений можливості відповідно до вказаного пункту спірного договору, що узгоджується з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення ТОВ «Качай Гроші» в письмовій формі та повернення грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 01.04.2020 № 583/3343/19 (61-22778св19). Відповідно до норм ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Укладений договір таким умовам і вимогам відповідає. Суд також враховує, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013 року в справі № 6-94цс13). Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що електронний кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього, що кредитодавець застосував нечесну практику, і судом в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушення прав позичальника у даному договорі. Тому, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним кредитного договору є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, а останнього було звільнено від сплати судового збору, не підлягають стягненню такі витрати з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed