Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а при постановленні вказаного рішення судом було досліджено не всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, а тому дане рішення є передчасним та підлягає скасуванню. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, позовних матеріалів не отримувала, що призвело до неможливості подання доказів, якими вона обґрунтовує передчасність ухваленого рішення. Вказував, що оскільки позивач не давав свою згоду на придбання частини майна, яке він вважає спільною сумісною власністю, то таке майно є особистою власністю відповідача, і воно не підлягає поділу. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що відповідач знала про судове провадження стосовно поділу майна подружжя, її представник приймав участь у судовому засіданні, вказував про можливість вирішити питання про поділ спільного майна в позасудовому порядку, ознайомлювався із матеріалами справи та мав можливість подати свої заперечення/відзив проти задоволення позовних вимог. Окрім цього зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про передчасність ухваленого рішення, оскільки такі докази відсутні і стороною відповідача до суду не подавалися. Також відмітив, що відповідач тривалий час проживає за кордоном і не отримує судову кореспонденцію за місцем реєстрації. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя позовну заяву було задоволено, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 150,9 кв.м.; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] машиномісце [ADDRESS]; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] машиномісце [ADDRESS]; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,244 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки «Тойота», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]; В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 150,9 кв.м за кожним; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] за кожним; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] за кожним; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,244 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] за кожним;визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «Тойота», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Як на підставу для задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, відповідач посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не отримувала позовних матеріалів, що призвело до неможливості подати свої заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Вказувала на те, що квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,244 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] є її особистим майном, що не було предметом судового дослідження, тому вказане заочне рішення є передчасним. Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. З матеріалів справи убачається, що 29.03.2018 року участь у судовому засіданні, в тому числі приймав представник відповідача [PERSON] (а.с.53) який клопотав перед судом про продовження розгляду справи з метою досудового врегулювання спору між сторонами. З урахуванням точки зору представника позивача, судом було задоволено клопотання представника, продовжено строк розгляду справи та відкладено її розгляд до 18.05.2018 року. Представник відповідача [PERSON] під розписку був повідомлений про наступну дату проведення судового засідання (а.с. 54). 18.05.2018 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із його хворобою (а.с. 55). В подальшому, сторона відповідача участі в судових засіданнях не приймала, відзиву та інших процесуальних документів до суду не подавала хоча достовірно знала, про наявність судового провадження де вона приймає участь у статусі відповідача. Сторона позивача, діючи в межах процесуального законодавства, звертаючись до суду із клопотаннями про долучення до матеріалів справи доказів, надавала суду підтвердження про завчасне направлення таких доказів на адресу відповідача. 03.09.2018 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про повідомлення щодо часу проведення розгляду справи (а.с.89), що також свідчить про обізнаність сторони відповідача про відкрите судове провадження. З довідкового листа до справи убачається, що 01.03.2018 року представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи, що свідчить про обізнаність відповідача із позовними матеріалами. Окрім цього в судовому засіданні представник позивача повідомив суду про те, що поштова кореспонденція, яка направлялася на адресу: [ADDRESS], замість правильної [ADDRESS] працівниками пошти передавалася адресату, та він у своїй поштовій скриньці отримував повідомлення про необхідність з'явитися у відділення пошти за кореспонденцією, оскільки [ADDRESS] це один будинок. Також зазначив, що відповідач часто відсутня на території України і взагалі не отримує поштові відправлення, які направляються на її адресу. На підтвердження своїх посилань щодо статусу майна, яке було предметом поділу представник відповідача послався на відсутність у правовстановлюючих документам письмової згоди позивача на його придбання, що на його думку свідчить, що це майно, хоча і набуте у шлюбі, є особистою власністю відповідача і не підлягає поділу. Інших доказів на спростування висновків суду викладених у заочному рішенні та презумпції спільності майна подружжя визначеної ст. 60 СК України представник відповідача не надав. Також вказав про відсутність між сторонами шлюбного договору та будь - яких інших доказів, які б підтверджували його посилання. Як зазначалося, сторона відповідача достеменно знала про наявність судового провадження про поділ майна, яке було набуто подружжям, була ознайомлена з матеріалами справи, приймала через свого представника участь у судовому засіданні та мала реальну змогу звернутися до суду із заяви по суті заявлених позовних вимог, чого не зробила, обравши відповідний спосіб захисту. Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Жодних доказів, які б могли свідчити про передчасність рішення суду, матеріали справи не містять та стороною відповідача надані не були, що з урахуванням вищенаведеного свідчить про безпідставність поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed