Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернулася із позовом в суд, в якому вказала, що з 21 квітня 2007 року вона перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . На час подачі позову до суду в провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В період шлюбу, ними, за рахунок спільних коштів, була придбана (інвестування в дольову участь) квартира [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано на [PERSON] . Після, введення будинку в експлуатацію позивач, разом з дітьми зареєструвалась у спірній квартирі. Оскільки вказана квартира була придбана в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти, а останній не визнає її права на вказану квартиру, просить визнати за ним право спільної сумісної власності на 1/2 частину означеної квартири. В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву в якій просить справу розглядати за наявними у матеріалах справи доказами, без участі їх в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалити рішення. Перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 квітня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про вартість майна від 20 вересня 2019 року вартість кватири становить 302500 грн. Позовні вимоги [PERSON] вмотивовані тим, що право власності на квартиру оформлене на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.12.2015 року, який в добровільному порядку поділити її не бажає, заперечуючи право власності позивача на 1/2 частину. Згідно ст.ст.60, 61 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що квартиру придбано в інтересах сім`ї, під час спільного проживання сторін, а доказів, того, що кошти були витрачені на її придбання є особистою приватною власністю відповідача суду надано не було, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності та вважає за необхідне визнати права власності на 1/2 частину за позивачем, як на частку у спільному майні подружжя, без її реального поділу. Судові витрати по справі становлять 1512 грн. 50 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved