Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 28.10.2021р., 24.11.2021р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву щодо позову не надала. Представник позивача Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як органу опіки та піклування) - начальник Служби у справах дітей РМР на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] ; копія акту проведення оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] від 22.04.2021р.; копія акту оцінки потреб сім`ї /особи від 22.04.2021р.; копія висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини - [PERSON] від 29.06.2021р.; копія витягу із історії розвитку [PERSON] ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради Одеської області від 30.04.2021р. «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері»; копія наказу ССД Ренійської РДА від 22.07.2016р. № 95 про взяття на облік [PERSON] , яка опинилася у складних життєвих обставинах; копія наказу ССД Ренійської РДА від 22.07.2016р. № 96 про взяття на облік [PERSON] , яка опинилася у складних життєвих обставинах; копія наказу ССД Ренійської РДА від 22.07.2016р. № 97 про взяття на облік [PERSON] , який опинився у складних життєвих обставинах; копія наказу ССД Ренійської РДА від 05.09.2017р. № 137 про взяття на облік [PERSON] , який опинився у складних життєвих обставинах; лист директора КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради від 28.05.2021р.; копія розпорядження Ренійської РДА від 04.09.2017р. про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] ; копія розпорядження Ренійської РДА від 04.09.2017р. про влаштування [PERSON] та [PERSON] до дитячого закладу; копія розпорядження Ренійської РДА від 04.09.2017р. про влаштування [PERSON] та [PERSON] до дитячого закладу; копії розпоряджень Ренійської РДА від 25.02.2019р. про надання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування; копія наказу ССД Ренійської РДА від 25.02.2019р. про взяття на первинний облік дітей без батьківського піклування; копія розпорядження Ренійської РДА від 16.04.2019р. про призначення [PERSON] опікуном; копія витягу з протоколу №4 (№1) засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міськради від 19.05.2021р.; копія витягу з протоколу №4 (№2) засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міськради від 19.05.2021р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 21.05.2021р. № 67 про влаштування малолітньої дитини [PERSON] до державного закладу. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - Виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як орган опіки та піклування) просить позбавити батьківських прав відповідачку щодо її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідачка є їхньою матір`ю (на підставі свідоцтв про народження). Відомості про батька дітей були зазначені у свідоцтві про їх народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. В ході проведеної роботи ССД Ренійської міської ради було встановлено, що [PERSON] - матір п`ятьох неповнолітніх дітей не виконує своїх батьківських обов`язків щодо них. Так, [PERSON] у шлюбі не перебуває, періодично зав`язує фактичні відносини із чоловіками, не створює сімейний затишок і комфортні умови для життя своїх дітей, фактично залишає їх на чужих людей, виїжджаючи одноособово мешкати в інші населені пункти. У зв`язку із відповідною поведінкою відповідачки та ситуацією, що склалася в її родині, [PERSON] неодноразово надавався час для виправлення, створення належних умов, було рекомендовано звернутися до Ренійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради для отримання соціальних послуг. Однак, всі ці спроби виявилися марними, [PERSON] на шлях виправлення не стала, продовжує вести аморальний спосіб життя, в даний час вона виїхала за межі міста Рені, не співпрацює із соціальною службою, свого наймолодшого сина - [PERSON] за місцем тимчасового перебування та дітей, які в даний час знаходяться під опікою, не відвідує, до ССД Ренійської міської ради не звертається, на зв`язок не виходить, не виявляє бажання повернути дітей. Стосовно відповідачки Ренійським районним судом Одеської області вже розглядалася цивільна справа за відповідним позовом щодо захисту інтересів неповнолітніх дітей. Так, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 15.01.2019р. було задоволено позовну заяву Ренійської районної державної адміністрації Одеської області до [PERSON] про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав, а сам було відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. На підставі вищевказаного рішення суду за розпорядженнями Ренійської РДА малолітнім дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та поставлено на облік, як таких. 16.04.2019р. розпорядженням Ренійської РДА вищевказаним малолітнім було призначено опікуна - [PERSON] з визначенням місця проживання за місцем мешкання опікуна. Наймолодшого сина відповідачки - [PERSON] було влаштовано до державного закладу (охорони здоров`я) на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців. Родину [PERSON] було взято під соціальний супровід КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради. Отже, [PERSON] надавався час для виправлення, створення належних умов, однак, вона порадами фахівців центру не скористалася, належних для себе висновків не зробила, продовжує вести аморальний спосіб життя, про дітей не піклується та не цікавиться їх долею. Таким чином, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позбавлені батьківської уваги і піклування з боку відповідачки, яка не виконує свій батьківський обов`язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дітьми служба у справах дітей, інші спеціальні установи, опікун відповідачці не чинять. Сама відповідачка не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальною матір`ю, не здатна проявити материнську турботу та піклуватися про своїх дітей. У зв`язку із вищенаведеним, позивач вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо дітей, оскільки вони існують суто формально і нею не виконуються. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дітей буде відповідати інтересам неповнолітніх та направлено на захист їх прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої материнської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачкою своїх обов`язків судом не вбачаються, вона свідомо не приділяє будь-яку увагу дітям, які є неповнолітніми і потребують моральної та матеріальної підтримки від матері. З 2019р. діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо від матері, оскільки були відібрані від неї за законних підстав та тимчасово влаштовані у іншу родину (родину опікуна). Малолітній [PERSON] , [INFO] був тимчасово влаштований до державного закладу (охорони здоров`я) на повне державне забезпечення. З того часу відповідачка із дітьми не спілкується, відносин із ними не підтримує, не цікавиться, де діти, чи забезпечені вони всім необхідним та інше. Залишення дітей без нагляду батьків, незабезпечення дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою (малолітній син [PERSON] не обліку у районній лікарні не перебував, не отримував профілактичні щеплення відповідно до його віку), відповідним для віку доглядом, створення умов, що є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей - є підставами для вирішення питання про негайне їх відібрання від матері у порядку ст. 170 СК України. Як виходить з акту проведення оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] , [INFO] , дитина перебувала під наглядом у [PERSON] , матір дитини виїхала до м. Одеси, про дитину не цікавилася, грошей на її утримання не надавала, за психо-емоційним розвитком дитина відстає (не розмовляє, не має прив`язаності до матері та ін.). Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі. Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей, оскільки вона своїх батьківських обов`язків ані в добровільному, ані в рекомендаційному порядку не виконує, про дітей не піклується, не підтримує їх ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідачки до дітей, до неї слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дітей, направлено на захист їх прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітній та приймає рішення щодо задоволення позову позивача - позбавляє відповідачку батьківських прав щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved