Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 04 жовтня 2004 року померла його баба [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №71 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в Бориспільському районі, с. Любарці, вул. Центральна (колишня назва Леніна). За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON] Позивач прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем за зазначеною вище адресою. У 2016 році [PERSON] звернувся до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в Київська область, Бориспільський район, с. Любарці, вул. Центральній, буд.71, після смерті [PERSON], яка померла 04 жовтня 2004 року. У судове засідання [PERSON] не зявився. Його представник [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить суд його задовольнити. Представник Любарецької сільської ради Бориспільського району у судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] направив до суду лист, яким просив розглянути справу справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечував. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2004 року померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-БК №517938 (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №71 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в Бориспільському районі, с. Любарці, вул. Центральна (колишня назва Леніна). За час свого життя, а саме: 06 вересня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла [PERSON] Заповіт на день смерті заповідача не змінено та не скасовано (а.с.9). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки №453 від 01 липня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] по день смерті. За даною адресою на день смерті [PERSON] зареєстрований та проживав її онук [PERSON] (а.с.12). Таким чином позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, як зазначається у листі державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] №1701/02-14 від 27 жовтня 2016 року (а.с.11). Як вбачається з довідки №370 від 07 липня 2016 року, виданої Любарецькою сільською радою Бориспільського району, житловий будинок №71, що знаходиться за адресою: с. Любарці, вул. Центральна (колишня назва Леніна), згідно по господарського обліку №157 належав [PERSON] був побудований у 1963 році. (а.с.13). Крім того, з довідки №746 від 13 жовтня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, вбачається, що присадибна земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, дійсно знаходилась в користуванні [PERSON] і розташована в с. Любарці по вул. Центральна, 71 Бориспільського району (а.с.14). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №71 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Центральна в с. Любарці Бориспільського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved