Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Відповідач в судове засідання з'явився, з позовом згоден частково. КП «Дніпродзержинськтепломережа» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 1 жовтня 2004 року між КП «Дніпродзержинськтепломережа» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] був укладений договір на відпуск теплової нергії №969л/03 згідно якого позивач зобов'язався надавати а відповідач прийняти та оплатити теплову енергію за адресою: [ADDRESS] на умовах передбачених умовами договору. В період з жовтня 2008 року по березень 2011 року постачалася теплова енергія на загальну суму 4408,40 гривень за які відповідач сплатила лише 798 гривень 48 копійок. Таким чином заборгованість складає 3660 гривень та 66 копійок. 30 серпня 2011 року відповідач офіційно припинила свою підприємницьку діяльність. В серпня 2012 року позивач звертався з відповідним позовом до відповідача в Господарський суд Дніпропетровської області про стягнення боргу з теплопостачання, ухвалою суду від 22 серпня 2012 року було відмовлено в прийнятті позовної заяви оскільки відповідач припинила стан фізичної особи-підприємця. Позивач просить стягнути вказану суму з відповідача на користь Комунального підприємства ДМР «Днепродзержінськтепломережа» та пеню в розмірі 139 гривень 59 копійок яка була нарахована відповідно до вимог п.5.1 договору. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, позов визнала частково, надала письмові заперечення проти позову /а.с. 46-49/, згідно яких та своїх усних пояснень зазначила, що не заперечує, що дійсно отримувала послуги позивача з теплопостачання від позивача, але не згодна з розміром заборгованості, оскільки позивач в односторонньому порядку підвищило теплове навантаження та завищило нарахування оплати за теплопостачання. Відповідач постійно листами зверталося до позивача щодо перерахунку заборгованості та останні в перерахунку відмовляли. Тому відповідач вважає що заборгованість нарахована неправомірно в завищеному розмірі, крім того позивач пропустив строк позовної давності, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача та відмовити в задоволенні позову повністю. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - розрахунок суми заборгованості та пені /а.с.5/, згідно якого підтверджується сума заборгованості відповідача; - договір на відпуск теплової енергії /а.с. 6-10/, згіно якого підтверджується умови договору між сторонами на постачання теплової енергії; - акти постачання, платіжні вимоги та лист позивача /а.с. 11-32/, згідно яких підтверджується нарахування заборгованості відповідача за постачання теплової енергії; - копія паспорту відповідача /а.с. 33/, згідно якої підтверджується місце реєстрації та проживання останньої; - свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи та витяг з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців /а.с. 34, 35/, згідно яких підтверджується, що відповідач була ФОП та припинила свою діяльність; - заява про видачу судового наказу, судовий наказ, заява про скасування судового наказу, ухвала суду про скасування судового наказу /а.с. 36, 37, 56, 57, 58/, згідно яких підтверджується звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та скасування судового наказу за заявою відповідача; - довідка з ЄДР підприємств та організацій України, виписка з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців, /а.с. 38-39/, згідно яких підтверджується статус позивача як юридичної особи; - звернення відповідача до позивача /а.с. 50-52/, згідно якого підтверджується звернення відповідача щодо необхідності перерахунку суми заборгованості відповідача; - відповіді позивача відповідача на її звернення /а.с. 53, 54/, згідно яких підтверджується що заборгованість та навантаження нараховувалася згідно рішень міськвиконкому; - наказ фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська /а.с. 55/, згідно якого підтверджується розірвання договору з відповідачем на оренду приміщення на яке здійснювалося теплопостачання; - ухвала господарського суду Дніпропетровської області /а.с. 61/, згідно якого підтверджується звернення позивача до суду із позовом в серпні 2012 року; У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 1 жовтня 2004 року між КП «Дніпродзержинськтепломережа» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] був укладений договір на відпуск теплової нергії №969л/03 згідно якого позивач зобов'язався надавати, а відповідач прийняти та оплатити теплову енергію за адресою: [ADDRESS] на умовах передбачених умовами договору. В період з жовтня 2008 року по березень 2011 року постачалася теплова енергія на загальну суму 4408,40 гривень за які відповідач сплатила лише 798 гривень 48 копійок. Таким чином заборгованість складає 3660 гривень та 66 копійок, крім того згідно вимог п.5.1. договору нарахована пеня в розмірі 139 гривень 59 копійок за період з 30 жовтня 2010 року по 31 березня 2011 року. 30 серпня 2011 року відповідач офіційно припинила свою підприємницьку діяльність. В серпня 2012 року позивач звертався з відповідним позовом до відповідача в Господарський суд Дніпропетровської області про стягнення боргу з теплопостачання, ухвалою суду від 22 серпня 2012 року було відмовлено в прийнятті позовної заяви оскільки відповідач припинила стан фізичної особи-підприємця. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 52 ЦК України Фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 264 ЦК України Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються заперечення відповідача, та наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача з таких мотивів. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач не сплачував за теплопостачання згідно договору. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості оскільки вони підтверджені належними доказами по справі. Суд не приймає заперечення відповідача, щодо постачання теплової енергії в розмірі вищому ніж вказано в договорі, оскільки згідно вимог договору позивач мав на це право, тарифи та об'єми згідно закону та умов договору затверджуються рішення міської ради. Тому заперечення відповідача не ґрунтуються на законі та є необґрунтованими. Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог позивача, оскільки відповідачем надана відповідна заява про його застосування згідно вимог закону. Але за межами позовної давності лежить лише частина заборгованості, а саме як вбачається з наданих суду позивачем доказів, позивач звернувся з відповідним позовом в серпня 2012 року в господарський суд Дніпропетровської області, тому строк позовної давності перервався, отже строк позовної давності повинен обчислюватися з серпня 2012 року, тобто за межами строку позовної давності лежать вимоги про стягнення заборгованості з 31 жовтня 2008 року по серпень 2009 року в розмірі 101 гривня 48 копійок. Таким чином сума боргу становить 3660,66-101,48=3559,18 гривень. Вимоги щодо стягнення пені також задоволенню не підлягають оскільки лежать за межами строку позовної давності встановленому ст. 258 ЦК України. Таким чином підлягає стягненню заборгованість згідно наданому розрахунку з 30 листопада 2009 року по 31 березня 2011 року в сумі 3559,18 гривень. На підставі ст. 525, 526, 611, 256-267 ЦК України,

Outcome: partial