Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

В вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Білоцерківської міської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що вона, [PERSON] , перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 2010 року по 01 грудня 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. 01.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання стосунків між ними, відповідач самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням, доглядом та утриманням нормальних життєвих умов своєї дитини, не піклується про його фізичний, духовний розвиток та навчанням своєї дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Під час спільного проживання у них з відповідачем склались неприязні стосунки, вони перестали розуміти один одного, після чого відповідач залишив їх із сином без жодного пояснення і переїхав до батьків. Все це відбувалося в присутності їхньої дитини, що вплинуло на її психічний стан. На теперішній час існують перешкоди з виїздом на оздоровлення дитини за кордон, вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на виїзд за кордон сина на лікування та відпочинок, не мотивуючи, відповідач категорично відмовляється. Відповідач навмисне ухиляється від батьківських обов`язків і виховання та ігнорує потреби своєї дитини. Враховуючи викладене, вказане свідчить про те, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування сина, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тому в інтересах дитини необхіднім є позбавлення батьківських прав [PERSON] . Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина - [PERSON] , [INFO] ( а. с.1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 13 ) та матеріали справи передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 29 вересня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 18 ). 20 жовтня 2021 року за вх. № 48781 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 21 ). Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 22 жовтня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 22 листопада 2021 року ( а. с. 22-23 ). Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року залучено до участі в даній справі в якості третіх осіб: Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради та Службу у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, виключивши зі складу учасників справи третю особу Службу у справах дітей та сім`ї Білоцерківської міської районної державної адміністрації Київської області. Розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 23.12.2021 року ( а. с.32-34 ). Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, 23.12.2021 року за вх.№ 60717 судом отримано заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, 23.12.2021 року за вх. № 60716 судом отримано заяву, в якій останній просив суд розглядати справу без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Треті особи Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради та Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання свої представників не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення. Крім цього, 23.12.2021 року за вх. № 60672 судом отримано заяву від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, в якій просили підготовче засідання проводити у відсутності представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради. Також, 23.12.2021 року за вх. № 60549 судом отримано лист від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про слухання справу у їх відсутність. Одночасно, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області надала рішення № 452 від 17.12.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу ( ч. 4 ст. 200 ЦПК України ). Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Оскільки усі учасники справи надали суду заяви про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за їх відсутності та відповідач визнав вимоги позивача, суд вважає за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 2010 року по 01 грудня 2014 року. 01 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить в матеріалах справи виписка з рішення Сквирського районного суду Київської області. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 30.07.2010 року виконавчим комітетом Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, серія [NUMBER] . З вищевказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 22грудня 2014 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти в розмірі ? частки його заробітку ( доходу ) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів проводити в особі матері, [PERSON] , починаючи з 04.12.2014 року. З Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 16.09.2021 року вбачається, що за відомостями за адресою [ADDRESS] станом на 16.09.2021року зареєстровано 5 осіб, з яких [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Отже, встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] . З Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.08.2021 року за вих. № 78179, виданого старшим держаним виконавцем Відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) Кичка Т.В. вбачається, що станом на 01.08.2021 року [PERSON] має заборгованість з сплати аліментів в розмірі 120 668,25 гривень. Згідно з ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Рішенням № 452 від 17.12.2021 року виконавчого комітету Рокитяннської селищної ради Київської області, виконавчий комітет затвердив висновок органу опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З доданого Висновку органу опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Київської області вбачається, що виконавчий комітет підтримує клопотання [PERSON] і вважає за доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В зазначеному Висновку, орган опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області встановив, що батьки хлопчика з 01.12.2014 року розлучені та проживають окремо. Малолітній [PERSON] проживає з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і перебуває на повному її утримані. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З його слів зараз проживає у м. Києві, неофіційно працює водієм. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, мало спілкується з хлопчиком, не допомагає матеріально. Має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 120 668,25 гривень станом на 01.08.2021 року. Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося 02.12.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. На засідання комісії батько не з`явився, у телефонній розмові з працівниками служби у справах дітей та сім`ї повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування сина, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тому в інтересах дитини необхіднім вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав, не надав і відзиву, тобто саме таким чином розпорядився своїми правами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Навпаки, звертаючись до суду з заявою 23.12.021 року про розгляд справи за його відсутності, відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Вказана позиція відповідача узгоджується та підтверджується і обставинами, які були зазначені у Висновку органу опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Київської області від 17.12.2021 року, в якому вказано, що питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося 02.12.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, однак на засідання комісії батько не з`явився, у телефонній розмові з працівниками служби у справах дітей та сім`ї повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 76 ЦПК Країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи знайшло свого підтвердження того, що відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст. 164 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина та відповідно не бажає цього робити, так як визнав позовні вимоги позивача та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від покладеного на нього обов`язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не відвідує, не надає матеріальної допомоги на його утримання та відповідно не бажає цього робити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] .. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач сплатила судові витрати в розмірі 908 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати понесенні останньою при зверненні до суду у розмірі 908 гривень, понесення яких документально підтверджено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved