Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила про розгляд справи без її участі. Позивачка, її представник на задоволенні позову наполягали, доводи позову підтримали. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 09.11.2006р., оформленого на ім'я [PERSON]; копія рішення виконкому Орлівської сільради від 01.03.2005р. про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON]; копія рішення Орлівської сільради від 03.11.1993р. про передачу безоплатно земельної ділянки під житлову забудову; копії заповітів [PERSON] від 10.10.2006р. та від 09.11.2006р., оформлених на ім'я [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON] та [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаними вимогами, пояснивши, що на підставі рішення виконкому Орлівської сільради від 01.03.2005р. № 12 батькам відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. Влітку 2000 р. батьки відповідачки продали позивачці вищевказаний житловий будинок, платно передали у володіння та користування позивачці належну їм нерухомість разом із всіма документами на неї. Тоді ж позивачка заселилась на житлоплощу вищевказаного будинку, з того часу мешкає там. Отже, з 2000 року по теперішній час позивачка фактично, відкрито володіє житловим будинком [ADDRESS], стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги та ін. На момент фактичного укладення угоди купівлі-продажу нерухомості позивачка та батьки відповідачки не оформили її у письмовому вигляді та не засвідчили її нотаріально. Родина [PERSON] одразу після продажу будинку виїхала зі вказаної житлоплощі, як стало пізніше відомо позивачці, [PERSON] та [PERSON] у [INFO] померли. У зв'язку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має право на будинок, оскільки з 2000 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв'язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на нього. Заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивачки, у 2000р. між нею та батьками відповідачки фактично була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS]. Письмово та в нотаріальному порядку вони цю угоду не оформляли. Як з'ясувалося потім, батьки відповідачки (які були співвласниками нерухомості) у [INFO] померли, після їхньої смерті позивачка, як спадкоємиця, щодо спірного нерухомого майна будь-яких вимог не пред'являла. Таким чином, з 2000р. по теперішній час позивачка безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачкою будинком, відповідачка, як спадкоємиця після своїх батьків, не пред'являла до позивачки жодних вимог про витребування будинку, документів на нього, не брала участі у його утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Свідок [PERSON] пояснила, що родина [PERSON] їй відома давно, десь з 2000р. вони мешкають у будинку [ADDRESS], оскільки купили його. За час мешкання позивачка зробила там ремонт, обробляє город. Свідок знає позивачку, як власника будинку, інших власників вона не знає та не бачила за спірною адресою. Свідок [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] мешкає за спірною адресою вже більше 10 років, за цей час підвела газ до будинку, веде господарство, робила ремонти. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою житловим будинком є добросовісним (тобто позивачка вважала, що вона володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості), правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником, сплачувала комунальні платежі за утримання будинку, облаштовувала його та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на будинок.

Outcome: approved