Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Позивачка [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивачки із відміткою про шлюб; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO].; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON]; копія акту відведення в натурі земельної ділянки на ім'я [PERSON] від 03.06.1985р.; копія плану земельної ділянки; копія рішення виконкому Ренійської міської ради про відведення земельної ділянки під житлову забудову від 21.05.1985р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 08.06.1985р. про включення до договору індивідуального будівництва житлового будинку [PERSON]; копія договору забудови від 18.06.1985р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.12.2013р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є дружиною та сестрою [PERSON] За життя [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS], де він мешкав разом із [PERSON], інша ? частина нерухомості належить позивачці. Право власності [PERSON] на відповідну частину житлового будинку підтверджується договором забудови від 18.06.1985р., технічним паспортом, оформленим і на його ім'я також, як співвласника нерухомості. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився будь-яким чином належним йому майном, [INFO]. - помер. Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина на вищезазначену частину майна. За відсутності заповіту, спадкування здійснювалося за законом, єдиною спадкоємицею першої черги була позивачка, відповідачка [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, на неї не претендує. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивачка до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки їй було відомо, що за відсутністю належним чином завіреного витягу з Реєстру права власності на будинок, їй в оформленні прийняття спадщини на частину будинку буде відмовлено. У звязку із тим, що [PERSON] помер, неможливо провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку на його ім'я, питання про визнання права власності на відповідну частину житлового будинку та інше майно в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкала позивачка. Після смерті чоловіка позивачка продовжує жити у спадковому будинку, доглядає за його технічним станом, бере участь у витратах по його утриманню, сплачує необхідні платежі, обробляє земельну ділянку. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець її не прийняв та на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] помер у 2001р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1964р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Вона юридично не прийняла спадщину, але управляє та володіє майном померлого чоловіка, тобто вона фактично прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки воля позивачки, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за 1/2 частиною будинку, що належала чоловікові, сплата витрат по її утриманню та ін.). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., однак, вона не має змоги звернутися за оформленням прийняття спадщини та отриманням відповідного свідоцтва, оскільки спадкова частина будинку за життя [PERSON] не була внесена до державного електронного реєстру прав нерухомості. Згідно ст. 15 ЦК України 2003р. кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України 2003р. право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved