Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги (уточнені) визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія договору купівлі-продажу від 06.06.2019р.; копія заповіту від 26.06.2007р.,оформленого на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.1967р.; копія рішення №266 від 30.07.1958р. виконкому Ренійської міської ради про відведення земельної ділянки під житлову забудову; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіт) від 05.02.2009р.; копія витягу зі спадкового реєстру (спадкова справа заведена 28.12.2007р.) від 05.02.2009р. копія листа нотаріуса від 05.02.2009р.; копія акту прийому-передання від 06.06.2019р.; копії свідоцтв про народження відповідачів ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 06.06.2019 р. між ним та [PERSON] , [PERSON] , була досягнута домовленість про купівлю належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] за\~162000\~ грн.06.06.2019р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на житловий будинок (які були у них в наявності), саму нерухомість в натурі (цей факт підтверджується актом прийому-передачі нерухомості від 06.06.2019р.). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу 06.06.2019р.) вони не рахувалися зареєстрованими власниками спірного майна, а фактично володіли ним. Так, відповідачі являються спадкоємцями за заповітом [PERSON] , за яким і досі рахується документально спірний житловий будинок. Після смерті [PERSON] 03.07.2007р. відповідачі прийняли спадщину, однак, не зверталися за її оформленням. Однак, незважаючи на це, в силу положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на житловий будинок на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 06.06.2019р. було укладено від імені продавців, які на той час не були оформлені власниками об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що [PERSON] , [PERSON] не мали права на відчуження нерухомості у зв`язку із тим, що вони на той час належним чином не оформили право власності на нерухомість в порядку спадкування, не зареєстрували її належним чином у відповідних органах. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі [PERSON] , [PERSON] продали, а позивач купив житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] за 162000 грн. 06.06.2019р. позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачу документи на будинок (які були у них в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо житлового будинку та встановленні права на нього у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем як добросовісним набувачем.

Outcome: approved