Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 28 вересня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем у с. Братишів, Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, з яких дочка, [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою, проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що причиною звернення до суду є те, що вона з відповідачем на протязі шести місяців не проживають як подружжя, відповідач став зловживати спиртними напоями, влаштовувати скандали, сварки, висловлюється на її адресу нецензурними словами, на зауваження щодо такої поведінки не реагує. Шлюб носить формальний характер. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглядати без її участі та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. 19 жовтня 2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у с. Братишів, Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.09.2002 року (а. с. 3). За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, з яких дочка, [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.2012 року (а. с. 4). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс через неодноразові конфлікти і сварки подружжя, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved