overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Відповідно до рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно була задоволена в повному обсязі. Таким чином, встановлено факт сумісного проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на землю згідно Державного акту серії ІІ-ОД №035361 виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 27 листопада 2003 року за №457/А на право приватної власності розташовану на території Юрївської сільської ради та грошового вкладу у філії №6789 в Тарутинському відділені ошадбанку України, особовий рахунок 91551/0478 на імя [PERSON]. Однак у вказаному рішенні не було вказано з якої площі складається земельна ділянка, право власності на яку визнано за позивачкою. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про підтримання заяви про ухвалення додаткового рішення та розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. В звязку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. У звязку з викладеним, суд вважає наявними суттєві підстави для задоволення заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Відповідно до рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17 березня 2010 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно була задоволена в повному обсязі. Таким чином, визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно - земельному ділянку розміром 2,14 га розташовану на території Височанскої сільської ради Тарутинського району, що належала до смерті [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №000963 за №446 в книзі реєстрації Державних актів та сертифікату акцій UA [NUMBER] серії А №471 виданого 03 березня 2007 року на імя [PERSON]. Однак у вказаному рішенні не було вказано з якої площі сільськогосподарського угіддя складається загальна площа 2,14 га земельної ділянки, право власності на яку визнано за позивачем. Вказане рішення набрало чинності. Сторони в судове засідання не зявилися. В звязку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо суд вирішивши питання про право, частково не визначив майно, яке підлягає передачі. У звязку з викладеним, суд вважає наявними суттєві підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Відповідно до рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та Виноградівської сільської ради Тарутинського району про встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно була задоволена в повному обсязі. Таким чином, [PERSON] встановлено додатковий термін для прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON], померлого [INFO] року строком на три роки, визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно - земельному ділянку, розміром 1,97 га, розташовану на землях Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що належала до смерті [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії P1 №470164 виданого 28 травня 2001 року та зареєстрованого за №171 в Книзі записів державних на право приватної власності на землю, визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно - земельному ділянку, розміром 1,97 га, розташовану на землях Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що належала до смерті [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії P1 №470164 виданого 28 травня 2001 року та зареєстрованого за №171 в Книзі записів державних на право приватної власності на землю. Однак у вказаному рішенні не була вказана загальна площа земельної ділянки з якої визнано за позивачами по 1/2 частці спадкового майна. Вказане рішення набрало чинності. Сторони в судове засідання не з'явилися. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо суд вирішивши питання про право, частково не визначив майно, яке підлягає передачі. У зв'язку з викладеним, суд вважає наявними суттєві підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Відповідно до рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року позовна заява [PERSON] до виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно була задоволена в повному обсязі. Таким чином, визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно квартиру №2 літера «А», загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., яка складається з веранди літера «І», кухні літера «1», житлової кімнати літера «2», загальною вартістю 33200 гривень, що складає 19/50 частин житлового будинку №16, розташованого по вулиці Матросова в смт. Березине Тарутинського району Одеської області. З даним рішенням позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про здійснення державної реєстрації вказаного майна, однак їй було відмовлено, оскільки вказаним рішенням визнається право власності на квартиру №2, будунок №16, що складає 19/50 частин житлового будинку, тобто визначається спільна часткова власність на житловий будинок №16, проте було заявлено позивачем право саме на квартиру, як на відокремлений обєкт. Вказане рішення набрало чинності. Сторони в судове засідання не зявилися. Їх присутність не є обовязковою. В звязку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо суд вирішивши питання про право, частково не визначив майно, яке підлягає передачі. У звязку з викладеним, суд вважає наявними суттєві підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Відповідно до рішень Здолбунівської міської ради комунальне підприємство « Міське будинкоуправління» визначено виконавцем житлово - комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. КП « міське будинкоуправління» утримує на балансі житловий фонд міста Здолбунів, у тому числі житловий будинок по вул. Л.Українки,9 в м. Здолбунів. Згідно п. 7 правил користування приміщеннями житлових будинків , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власник або наймач 9 орендар) квартири зобов»язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки , встановленні договором або законом. Оплату відповідачка здійснювала частково в результаті чого утворилась заборгованість. Станом на 01.10.2011 року [PERSON]заборгувала КП»міське будинкоуправління» 1428 грн.03 коп. 17.10.2011 року відповідач уклала угоду №19 розстрочити оплати заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно,якої [PERSON] зобов»язується погасити наявну заборгованість до 01.06.2012 року наступними платежами в сумі 178,50 грн.з жовтня 2011 року по червень 2012 року . Відповідно до п.3 даної угоди споживач зобов»язується разом з погашенням заборгованості сплачувати поточні платежі. Проте відповідач борг до 01.06.2012 року борг не погасив, а сплатила лише 332 грн. 07.08.2013 року будинкоуправління звернулося з заявою про видачу судового наказу, а ухвалою Здолбунівського районного суду від 27.09.2013 року судовий наказ скасовано. Станом на 01.08.2015 року відповідач договір про надання послуг з позивачем не уклав та заборгував КП » Міське будинкоуправління» 3486 грн.60 коп. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги змінив, просить врахувати загальний строк позовної давності 3 роки та стягнути з [PERSON] за період з 01.05.2013 року по 01.05.2016 року суму боргу у 3368 грн. 56 коп. за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Представник відповідачки подав до суду заяву в якій позов про стягнення боргу з урахуванням строку позовної давності визнав та просить суд розгляд справи провести без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Суду доведено, чого не заперечує і відповідач, що останній користується послугою з утримання будинку, однако оплату з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у повному обсязі не проводить. За змістом ст. 68 ЖК України споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст.13 ч.1 п.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг входять: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території. Таким чином, відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у відповідачки виникли боргові зобовязання перед позивачем. При прийнятті рішення суд враховує, що загальний строк позовної давності 3 роки і заявлена вимога про застосування строків давності судом задовольняється, чому не заперечує і відповідачка. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.05.1966 року, в графі «матір» записано « [PERSON] », в графі «батько» - « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.04.1986 року, 19.04.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , в результаті чого отримала шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження батька заявниці серії [NUMBER] від 01.04.1953 року, його прізвище, ім`я, та по батькові мовою оригіналу зазначено « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2010 року [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту від 10.09.2003 року [PERSON] заповідав своїй дочці [PERSON] все своє майно, що належало йому на день його смерті. Відповідно до повідомлення Першої Краматорської державної нотаріальної контори Донецької області від 19.08.2020 року № 2299/02-14, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61364289 від 19.08.2020 року в провадженні Першої Краматорської державної нотаріальної контори Донецької області відкрито спадкову справу № 841 за 2010 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] , окрім заяви [PERSON] від 02.09.2010 року про прийняття спадщини, інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Згідно ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що об`єктивно підтверджується письмовими матеріалами справи, іншим способом захистити права заявниці неможливо. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, бо дозволить її одержати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.11.1958 року, в графі «матір» записано « [PERSON] », в графі «батько» - « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.12.1975 року, 13.12.1975 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , в результаті чого отримала шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2020 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у місті Краматорську Донецької області, Україна. Відповідно до заповіту від 05.12.2013 року, [PERSON] , [INFO] , належні їй на праві приватної власності жилий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , в рівних частках. Відповідно до повідомлення Третьої краматорської державної нотаріальної контори № 2/01-16 від 04.01.2021 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведено спадкову справу № 120/2020 на підставі заяви: [PERSON] - про прийняття спадщини за заповітом, що надійшла 06.08.2020 року та [PERSON] - про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь [PERSON] , що надійшла 06.08.2020 року. 05.10.2020 на ім`я [PERSON] були видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у [ADDRESS] за реєстровим номером: 635, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у [ADDRESS] за реєстровим номером: 636. Згідно ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що об`єктивно підтверджується письмовими матеріалами справи, іншим способом захистити права заявниці неможливо. Відповідно до ст.174 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою: об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, бо надасть можливість звільнення її від сплати податку при оформленні спадщини, яка спадкоємця за заповітом першого ступня спорідненості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . Сторони підтверджують, що [PERSON] проживає разом із [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а її доходів не вистачає на повноцінне забезпечення дитини усім необхідним. Відповідачем подано заяву про визнання позову від 23.06.2021 року. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 191, 201 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ЖС № 292637, 15 липня 1995 р. у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина: дочка [PERSON]. У звязку з відмовою відповідача [PERSON] від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, в жовтні 2013 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до свого батька [PERSON] про присудження аліментів на її користь, зазначивши, що вона є студентом першого курсу Таврійського державного агротехнологічного університету та потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на ці обставини [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, у розмірі ? заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], народжена 15.07.1995 р. Згідно свідоцтва про народження І-ЖС № 292637 відповідач [PERSON] є її батьком. Відповідно до довідки № 1299 від 23.09.2013 року, [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання факультету АТЕ Таврійського державного агротехнологічного університету. Батько відповідач проживає окремо, працює в ДП ДГ «Соцземлеробство» та займає посаду сторожа. І він має можливість надавати грошову допомогу на утри\-мання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України відповідач зобовязаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити у справі рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 180, 182, 184, 191, 199-200 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1997 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Довідкою комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро» від 10.06.2016 № 81 підтверджується станом на 01.01.2003 реєстрація права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 61820831 від 21.06.2016 07.12.2007 до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.1997. Довідкою Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.05.2016 № 1712 підтверджується зміна назви вулиці Леніна в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області на вул. Українська на підставі рішення селищної ради від 12.11.2015 № 13. Зміна прізвища [PERSON] на «Слівінська» підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 144100 від 01.09.2014, а зміна прізвища [PERSON] на «Гудімова» підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 032807 від 14.07.2007 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016692574 від 26.05.2016. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За змістом частини першої статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, в редакції, що була чинною станом на 07.12.2007, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ. Таким чином, вищезазначеною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна належним чином підтверджується те, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу 14 липня 2018 року, запис № 357, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та подружжю присвоєне прізвище [PERSON] Дітей від шлюбу у позивача з відповідачкою не має. Судом встановлено, що сторони спільне проживання припинили та стосунків не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони миритись не бажають, їх подальше спільне життя вважають за неможливе, суд вважає за доцільним задовільнити заявлений позов. На підставі ст. 141 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 840 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved