Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

в жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є власником вищевказаного житлового будинку. В даному будинку, зі згоди попереднього власника житла зареєстровані відповідачка [PERSON] з 01.07.2003 року, відповідачка [PERSON] - з 28.08.1998 року. Проте останні за місцем реєстрації не проживають без наявності для цього поважних причин, водночас не знялися з реєстраційного обліку, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди в здійсненні права розпорядження власним майном. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] адвокат Вуїв О.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідачки [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, судом, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки в окремій заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , згідно договору довічного утримання, посвідченого 23 червня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. (а.с.11-12, 13,21-22). В даному будинку зареєстровані: відповідачка [PERSON] з 01.07.2003 року, відповідачка [PERSON] з 28.08.1998 року, які не є членами сім`ї власника житла. За вказаною адресою останні з часу реєстрації не проживають, проте не знялися з реєстраційного обліку (а.с. 17, 39, 40, 45, 46). Внаслідок цього власнику житла створюються перешкоди в здійсненні права розпорядження власним майном. При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин їх не проживання в будинку, зокрема створення їм будь-яких перешкод в проживанні чи іншому користуванні житлом тощо, а також наявності між сторонами угоди щодо іншого порядку та строків користування житлом. Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі і в порядку, передбачених законом. Оскільки відповідачі не є членами сім`ї власника житла, відносини між сторонами повинні регулюватися главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду). Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі. Положення Житлового кодексу України дають підстави вважати, що норми глави 2 розділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6 ЖК є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл. 6 і застосування до цих норм гл. 2 не суперечить їх змісту. З положень глави 6 ЖК України, зокрема ст. 163 ЖК України, вбачається можливість застосування до цих правовідносин деяких положень глави 2 ЖК України, зокрема ст.ст. 71, 72 ЖК України, оскільки це не буде суперечити закону. Згідно ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1і5 частини третьої і частиною четвертою статті 71цього Кодексу. Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. В той же час, згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. За такого, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 816 грн. 00 коп., в рівних частках з кожної.

Outcome: approved