Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.316 ч.1, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 06.08.2002 року серії НАЕ 213016 посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстрованого за № 1-7722, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30485972 від 04.12.2014 року, належить будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради № 36665 від 21.07.2021 року, зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , відповідачі по справі. Згідно довідки про фактичне не проживання комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради № 01-14/1316 від 26.07.2021 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року, фактично за вказаною адресою не проживають, цей факт підтверджений сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За правилами ст. 160 СК неповнолітні у віці від 14 до 18 років можуть самостійно обирати місце проживання, але тільки з-поміж місць проживання їх батьків (усиновлювачів). Відповідно місце проживання неповнолітніх, починаючи з 14 років, може бути зареєстроване за місцем проживання їх батьків (усиновлювачів), опікунів/піклувальників; за місцем проживання одного з батьків, з ким вони проживають за вибором самих дітей. Відповідачка [PERSON] , яка діє також в інтересах [PERSON] підтвердила факт виїзду разом з сином в червні 2015 року на постійне місце проживання до США, де проживають по теперішній час, що підтверджується наданими відповідачкою документами. Таким чином, відповідачка [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , фактично звільнили будинок [ADDRESS] . При таких обставинах, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , задовольнивши позовні вимоги. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved