Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В грудні 2015 року Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що відповідно до Договору кредиту №10-29/4767 від 04 грудня 2007 року, який був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] останній було надано кредит в сумі 675717,00 гривень строком до 03.12.2032. Умовами Кредитного договору, як вказує Позивач, було передбачено, що позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати банку нараховані проценти та частину кредитну в терміни та в розмірах згідно з графіком платежів. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного договору [PERSON] свої зобов'язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 08 грудня 2015 року її заборгованість складала 1522415,70 гривень, з яких: -642701,99 гривень - сума боргу за тілом кредиту; -389228,52 гривень- сума боргу за процентами; -68357,70 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; -195803,57 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення процентів; -58566,43 гривень - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; -167757,49 гривень - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів. Зазначену заборгованість Позивач вимагає стягнути з Відповідача в судовому порядку. У судовому засіданні представник Позивача підтримав позов. Представник Відповідача проти задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував, наполягаючи на тому, що згідно з положеннями п.4.4. та п.4.5 Кредитного договору обов'язок з дострокового повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків у Відповідача виник 11 липня 2009 року, оскільки останній платіж по договору був здійснений 13.03.2009. Враховуючи, що Позивач звернувся до суду лише в грудні 2015 року, Відповідач вважає, що позовна давність за вимогами про стягнення усієї суми кредиту та, відповідно, процентів сплила, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази судом були встановлені наступні обставини. 04 грудня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (в подальшому - ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено Договір кредиту №10-29/4767 на суму 675717,00 гривень терміном до 03 грудня 2032 року, з покладення на Позичальника обов'язку зі сплати 13% річних (п.1.1.1. Договору) за користування наданим кредитом. Пунктом 1.1.1 Договору сторони погодили, що сплата тіла кредиту та процентів за користування ним мають здійснюватися Відповідачем щомісячно до 10 числа. Згідно з п. 3.3.7 Договору Позичальник зобов'язалась сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному Договором, а згідно з п.3.3.8 - своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями. Згідно із пунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених, серед інших, пунктом 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Встановлено, що останній платіж в погашення тіла кредиту згідно з графіком, визначеним п.1.1.1 Договору був здійснений 13.03.2009 року, а наступний платіж, який мав бути внесений до 10 квітня 2009 року, [PERSON] не здійснила, а тому за визначенням пункту 4.5 Договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 11 липня 2009 року. Оскільки строк виконання основного зобов'язання (повернення усієї суми кредиту) було змінено на 11 липня 2009 року, то саме з цього моменту в Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 18.12.2015, тобто зі пропуском строку позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту. Суд звертає увагу на те, що після зміни строку виконання зобов'язання до 11 липня 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11 липня 2009 року не підлягали виконанню. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Таким чином, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed