Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

В вересні 2017 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,нотаріально посвідченого 02.04.2004 р.,вонп є власником житлового будинку 25 по вул.Донській в м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON]В.у 2008 р.був зареєстрований у спірному будинку як член сім*ї власника-чоловік дочки позивачки. Посилаючись на те,що відповідач з 2014 р.в будинку не мешкає,виїхав з усіма особистими речами,відносин з сім*єю не підтримує,участі в оплаті за будинок не приймає,реєстрація його проживання порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача втратившим право користування спірним будинком. В судовому засіданні позивач [PERSON]наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Пояснила,що у 2004 р.на підставі договору дарування набула у власність будинок по вул.Донській 25 в м.Запоріжжі,де з 2008 р.був зареєстрований її зять [PERSON]В.У 2014 р.відповідач припинив сімейні відносини з її донькою,з усіма речами пішов з будинку,мотивував своє рішення тим,що донька позивача є інвалідом 2 групи,а для нього життя з хворою людиною нестерпне.Будинком з того часу відповідач не користується,з сім*єю родинних відносин не підтримує,всі зв*язки між ними втрачені,повертатися у будинок відповідач не збирався. На теперішній час вартість комунальних послуг завелика для утримання будинку з урахуванням реєстрації відповідача,через що позивач вирішила оформити субсидію,чому створює перешкоди реєстрація відповідача. Представник позивача адвокат [PERSON]підтримав позовні вимоги з наведених вище підстав. Третя особа [PERSON]М.в судовому засіданні позов підтримала та пояснила,що після реєстрації шлюбу з відповідачем,у 2008 р.він був зареєстрований у будинку її матері [PERSON]як член сім*ї власника,мешкав до 2014 р.,а після того,як вона захворіла,стала для нього тягарем.Повідомивши,що життя з хворою жінкою для нього неприйнятне,відповідач з усіма особистими речами добровільно виїхав з будинку,обірвав усі зв*язки,з того часу вони не бачились,у будинку відповідач не з*являвся,фактично викреслив її сім*ю з свого життя. Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі «Запорізька правда»,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача та представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування будинку,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В.02.04.2004 р.за р№ 803 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 27.04.2004 р.,[PERSON]Д.є власником житлового будинку 25 по вул.Донській в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірний будинок у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. В спірному будинку у 2008 р.був зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою від 11.10.2017 р.сектору адресно-довідкової роботи,реєстрація відповідача була проведена як члена сім*ї власника. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]показала,що є сусідкою позивача та мешкає протягом 2-х років у буд.26 по вул.Донській в м.Запоріжжі,знає сім*ю Крещенеецьких,проте відповідача за цей час ніколи не бачила,разом з сім*єю відповідач не проживає. Свідок [PERSON]суду показала,що з 2012 р.знає позивача та її сім*ю,які є її сусідами,пам*ятає відповідача,якого з літа 2013 р.за місцем проживання сім*ї позивача жодного разу не бачила,конфліктів з приводу користування відповідачем спірним будинком не було. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON]хоча і зареєстрований [INFO],проте своє право на користування цим житлом з 2014 р.не реалізовує,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання позивач йому не створював,сімейні зв*язки між відповідачем та іншими членами сім*ї позивача втрачені. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним. Таким чином,суд дійшов до висновку,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним будинком відповідачем на час розгляду справи відсутні,його реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном,ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved