Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, починаючи з квітня 2014 року по січень 2015 року. Від таких фактичних шлюбних відносин у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Відповідач являється батьком дитини, про що свідчить відповідний ДНК-тест. На даний час дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є офіційно працевлаштований та добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1000 грн.. Позивачем був надісланий лист з пропозицією в подальшому сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., однак відповідачем вказаний лист було проігноровано, а тому позивач просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання спільної дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 05.01.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задоволити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав вказавши, що на даний час він офіційно працевлаштований. Також вказав, що стан його здоров`я є задовільним, інших утриманців він не має. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що з квітня 2014 року по січень 2015 року останні перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилась дитина [PERSON] , батьками якої згідно із свідоцтвом про її народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Як повідомила позивач по справі запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був здійснений за її вказівкою, тобто у відповідності до положень п.1 ст. 135 СК України. Визначення походження дитини регулюється главою 12 Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до ч.2 ст. 125 вказаної глави СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Як стверджували сторони в судовому засіданні із заявами про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] до органів РАЦСу не зверталися, також з цього приводу відсутнє рішення суду. При цьому, безпідставними є посилання сторони позивача на наявний в матеріалах справи аналіз ДНК на батьківство, результат дослідження №27544 від 26.08.2020 року, яким визначено ймовірність батьківства відповідача щодо дитини [PERSON] у 99,999999%, оскільки такий може бути визнаний окремим доказом у справі про визнання батьківства, але жодним чином не замінює визначений законом порядок встановлення походження дитини від осіб, які не перебувають між собою у шлюбі. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивач не підтвердила належними доказами батьківство відповідача по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення на [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти на утримання цієї дитини. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, тому, зважаючи на положення ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed