Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 160 000 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач 14 лютого 2014 року взяв у неї в борг 160000 гривень і зобов'язався повернути їх до 31 грудня 2014 року. На підтвердження боргу відповідачем власноручно була написана розписка. Посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання не виконав належним чином, позивач просила стягнути з відповідача борг за договором позики. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому пояснив, що розписку він писав особисто, однак грошових коштів не отримував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли відносини, відповідно до умов яких останній отримав в борг грошові кошти в загальній сумі 160000 гривень, які відповідач зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року. На підтвердження цих умов особисто відповідачем [PERSON] 14 лютого 2014 року була написана розписка. (а.с.3). Проте відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не повернув визначену суму грошових коштів у визначений строк. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить, згідно ст. 1047 ЦК України, про невиконання зобовязання боржником у повному обсязі. Статтею 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмових доказів, які б свідчили про неотримання грошових коштів від позивача, відповідач суду не надав. В той же час надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобовязання, які відповідач порушив, а саме не повернув позивачу обумовлену суму, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу по договору позики обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1600 гривень стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved