overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 20.03.2015 р., 02.04.2015 р., будучи належним чином сповіщена, не явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія паспорту позивача із відміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 03.10.1993р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, вже тривалий час мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Розірвання шлюбу в органі РАЦС в порядку ст.106 СК України неможливо, оскільки відповідачка від явки у відповідний орган відмовляється. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судові засідання відповідачка, яка була належним чином сповіщена, не явилась, а вимоги щодо зазначення прізвища після розірвання шлюбу є обовязковими для виконання судового рішення про розірвання шлюбу, суд вважає можливим залишити відповідачці після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Кокалко». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 29.01.2015 р., 09.02.2015 р., будучи належним чином сповіщена, не явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія паспорту позивача із поміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 19.03.2008р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, вже тривалий час мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін дітей немає. Розірвання шлюбу в органі РАЦС в порядку ст.106 СК України неможливо, оскільки відповідачка від явки у відповідний орган відмовляється. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судові засідання відповідачка, яка була належним чином сповіщена, не явилась, а вимоги щодо зазначення прізвища після розірвання шлюбу є обов'язковими для виконання судового рішення про розірвання шлюбу, суд вважає можливим залишити відповідачці після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Відповідачка будучи належним чином сповіщена в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не з'явилась. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: -копія паспорта [PERSON]; -свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 27.07.1983 року, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]у Мирнівській сільській раді Кілійського району Одеської області, актовий запис №13. Після шлюбу прізвище відповідачки було змінено на «[PERSON]». Спільне життя з відповідачем не склалося. На протязі спільного життя постійно виникали сварки. Відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони разом не проживають. Як стверджує позивач, подальшого сенсу підтримувати подібні сімейні відносини немає, він із відповідачкою жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Відповідачка в судове засідання не з’явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 11.04.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № бн, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 5000, 00 грн. строком на 364 календарних днів. Відповідно до даного договору позичальник зобов’язувалася повернути кредит та сплатити відсотки та комісійні до закінчення строку визначеного договором, однак зобов’язання по кредитному договору не виконала, і порушила строки сплати, передбачені в договорі оренди в результаті чого станом на 31.10.2013 р. виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту 19 626, 23 грн., яка складається: 4 370, 87 грн. – заборгованість за кредитом, 13 844, 59 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 500, 00 грн. – штраф(фіксована частина), 910, 77 грн. – штраф (процентна складова), а також 229, 40 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи. Представник позивача на розгляд справи не з’явився, однак надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність і стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також повернути сплачені витрати пов'язані з розглядом справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № бн, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 5000, 00 грн. строком на 364 календарних днів зі сплатою всіх послідуючих відсотків та комісійних за користування кредитом. [PERSON] порушила умови договору не повернувши своєчасно заборгованість по кредиту, яка склала: 19 626, 23 грн., а тому її зобов’язання вважається невиконаним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання і на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити всю суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 11.04.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № бн, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 5000, 00 грн. строком на 364 календарних днів. Відповідно до даного договору позичальник зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки та комісійні до закінчення строку визначеного договором, однак зобов'язання по кредитному договору не виконала, і порушила строки сплати, передбачені в договорі оренди в результаті чого станом на 31.10.2013 р. виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту 19 626, 23 грн., яка складається: 4 370, 87 грн. - заборгованість за кредитом, 13 844, 59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500, 00 грн. - штраф(фіксована частина), 910, 77 грн. - штраф (процентна складова), а також 229, 40 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, однак надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність і стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також повернути сплачені витрати пов'язані з розглядом справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № бн, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 5000, 00 грн. строком на 364 календарних днів зі сплатою всіх послідуючих відсотків та комісійних за користування кредитом. [PERSON] порушила умови договору не повернувши своєчасно заборгованість по кредиту, яка склала: 19 626, 23 грн., а тому її зобов'язання вважається невиконаним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити всю суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Відповідачка в судове засідання не з’явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням. Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 20.08.2007 року між Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-14051-200807, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 3000, 00 грн. строком на 364 календарних днів. Відповідно до даного договору позичальник зобов’язувалася повернути кредит та сплатити відсотки та комісійні до закінчення строку визначеного договором, однак зобов’язання по кредитному договору не виконала, і порушила строки сплати, передбачені в договорі оренди в результаті чого станом на 08.08.2013 р. виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 867, 38 грн., яка складається: 2 867, 38 грн. – прострочене тіло кредиту, а також 229, 40 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи. Представник позивача на розгляд справи не з’явився, однак в позові він, просив розглядати справу у його відсутність і стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також повернути сплачені витрати пов'язані з розглядом справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з матеріалів справи вбачається, що 20.08.2007 року між Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-14051-200807, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 3000, 00 грн. строком на 364 календарних днів зі сплатою всіх послідуючих відсотків та комісійних за користування кредитом. [PERSON] порушила умови договору не повернувши своєчасно заборгованість по кредиту, яка склала: 2 867, 38 грн., а тому її зобов’язання вважається невиконаним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання і на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити всю суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Відповідачка в судове засідання не з’явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням. Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 26.02.2008 року між Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-14993-260208, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 3000, 00 грн. строком на 364 календарних днів. Відповідно до даного договору позичальник зобов’язувалася повернути кредит та сплатити відсотки та комісійні до закінчення строку визначеного договором, однак зобов’язання по кредитному договору не виконала, і порушила строки сплати, передбачені в договорі оренди в результаті чого станом на 17.10.2013 р. виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 326, 11 грн., яка складається: 4 326, 11 грн. – тіло кредиту, а також 229, 40 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи. Представник позивача на розгляд справи не з’явився, однак в позові він, просив розглядати справу у його відсутність і стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також повернути сплачені витрати пов'язані з розглядом справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.02.2008 року між Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-14993-260208, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі - 3000, 00 грн. строком на 364 календарних днів зі сплатою всіх послідуючих відсотків та комісійних за користування кредитом. [PERSON] порушила умови договору не повернувши своєчасно заборгованість по кредиту, яка склала: 4 326,11 грн., а тому її зобов’язання вважається невиконаним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання і на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити всю суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Відповідачка є матірю доньки [PERSON], [INFO], батьком якої є позивач. Позивач, посилаючись на те, що відповідачка не надає допомоги на утримання доньки, звернувся до суду із позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку через офіційний сайт Черкаського районного суду Черкаської області, однак клопотання від відповідачки про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі є батьками доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 202660 від 13 лютого 2015 року, яка знаходиться на утриманні батька. Відповідачка матеріальної допомоги позивачу на утримання доньки не надає. Як вбачається із довідки № 174 від 12 січня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області згідно акту обстеження за адресою по вул. Незалежності, 117 в с. Білозір'я, Черкаського району, Черкаської області від 11 січня 2018 року разом із позивачем проживає його донька [PERSON], [INFO], без реєстрації з 11 травня 2016 року по теперішній час. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів, з відповідачки на користь держави необхідно стягнути\~судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 180-182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Відповідачка у попереднє судове засідання не зявилась, в матеріалах справи є заява з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач на попередній розгляд справи не зявився, в матеріалах справи є заява з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про народження [PERSON], 27.11.2007 р., батько [PERSON], мати [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 020616 від 24.11.2005 р.. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 24.11.2005 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 161. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки було змінено на «Плукчі». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач у позовній заяві зазначив, що сумісне життя з відповідачкою не склалося. Це пояснюється тим, що між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний мав різні погляді на сімейне життя і ведення спільного господарства. З травня 2016 р. ведення спільного господарства остаточно припинено. Подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає, оскільки у позивача фактично склалась сімя з іншою жінкою. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved