Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив виселити [PERSON] з залежною від неї особою, її сином [PERSON]; зобовязати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради зняти [PERSON] з залежною від неї особою, її сином [PERSON], з реєстрації у домоволодінні № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро; вселити [PERSON] та усунути перешкоди в користуванні домоволодінням № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вказаний будинок був отриманий ним після смерті його бабусі, [PERSON], в віці 11 років згідно заповіту. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2006 року, залишеними без зміни ухвалою Верховного суду України від 21 серпня 2007 року, встановлено факт прийняття ним спадщини після смерті його бабусі, [PERSON], померлої 01 серпня 1986 року, та визнано за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро, після смерті його бабусі, [PERSON], померлої 01 серпня 1986 року. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.10.2016 року за позивачем посвідчено право на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпро, вулиця Ізмайлівська, будинок 34, площею 0.0450 га, присвоєний кадастровий номер та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області. 10 листопада 2016 року позивач звернувся з письмовою Претензією до [PERSON], в якій повідомив про те, що за ним 07.05.2016 року зареєстровано право власності на домоволодіння № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро, у звязку з чим просив її з залежними від неї особами добровільно звільнити незаконно займане нею домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ізмайлівська, № 34, знятися з реєстрації у відділі формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради та повідомити його про дату її виїзду і повернути йому ключі від вказаного домоволодіння. Термін відповіді або рішення на надіслану претензію встановлювався у 5 днів з дня його отримання, але пройшло більше місяця, а відповідачка ніяким чином не відреагувала на його Претензію. Раніше він вже не одноразово звертався до відповідачки з проханням звільнити належне йому домоволодіння, але не отримав жодної відповіді від неї, окрім її судових позовів, які [PERSON] всі до одного програла. [PERSON] ніколи не була законною власницею спірного будинку, немає жодного рішення суду, яке давало б їй право на володіння будинком або скасовувало б визнане за позивачем судом право власності на вищезазначене домоволодіння. Відповідачка без дозволу позивача мешкає разом зі своїм сином, [PERSON], [INFO], в його домоволодінні, за проживання ніяких коштів йому не сплачує, не пускає ні позивача, ні членів його родини на територію домоволодіння, перешкоджає в користуванні будинком. Іншого житла, яке б знаходилось у його власності, для проживання він не має. Завдяки відповідачці він тривалий час не має постійного житла, вимушений винаймати кімнату, переїжджати з одного місця на інше, що призводить до певних побутових труднощів і потребує значних матеріальних витрат з його боку. Крім цього, відсутність постійного місця проживання позбавляє його звичайного способу життя, призводить до душевних страждань і постійного хвилювання за цілісність збереження його майна. З вини [PERSON] він не може оселитись і жити у власному будинку. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Представник Відділу опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпро ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у відповідності з чинним законодавством. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності домоволодіння № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2006 року по цивільній справі № 2-280/2006 (а.с.8-9), яке залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2006 року (а.с.11-14). Крім того, вказані рішення районного суду та ухвала апеляційного суду залишені без змін ухвалою Верховного Суду України від 21 серпня 2007 року (а.с.15). Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за 14430964, що підтверджується Витягом з зазначеного реєстру від 07.05.2016 року за № 58710645 (а.с.26). Земельній ділянці, на якій розташоване вказане домоволодіння, за адресою: м. Дніпро, вулиця Ізмайлівська, будинок 34, площею 0.0450 га, присвоєний кадастровий номер (1210100000:07:321:0023) та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.10.2016 року за № НВ-1203904312016 (а.с.27). В належному позивачу домоволодінні зареєстрована та проживає [PERSON], а також в цьому домоволодінні проживає її малолітній син, [PERSON], [INFO], без реєстрації. При цьому, [PERSON] чинить позивачу перешкоду у користуванні його власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вищевказані положення Цивільного кодексу України кореспондуються з абзацом 4 ст. 41 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, з гідно якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені також ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним усунути [PERSON] перешкоди в користуванні домоволодінням № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро та вселити його у вказане домоволодіння. При цьому, аналіз змісту вищевказаних правових норм свідчить про те, що право користуватися нерухомим майном може виникнути та існувати лише за наявності права власності на це майно у особи. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачка та її дитина не є ані власниками, ані співвласниками спірного домоволодіння, договір найму житла ними з власником домоволодіння не укладався і вони не є членами сімї власника цього домоволодіння, позивача у даній справі. Таким чином, відповідачка із своєю дитиною самоправно зайняли спірне домоволодіння, яке їм не належить та правових підстав для зайняття його вони не мають, а іншого суду не доведено. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним виселити [PERSON] з залежною від неї особою, її сином [PERSON], [INFO], з домоволодіння № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро; зобовязати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради зняти [PERSON] з залежною від неї особою, її сином [PERSON], [INFO], з реєстрації у домоволодінні № 34 по вул. Ізмайлівська в м. Дніпро. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1653 грн. 60 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved