Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Вищевказані позивачі через свого представника [PERSON] звернулися до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просять в порядку ст. 149, 150 ЦПК України вжити заходів забезпечення цивільного позову, а саме накласти арешт на грошові кошти ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ» в межах суми позову, який буде пред'явлено, в розмірі 1 107 874,82 грн, які обліковуються на розрахункових рахунках № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], які відкриті у ПАТ «УкрСиббанк» та інші рахунки ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ», які будуть виявлені при виконанні ухвали про забезпечення позову. В обґрунтування заявлених вимог заявники зазначають, що ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ» їм не виплачено заробітну плату та інші виплати в загальному розмірі 1 107 874,82 грн. З огляду на те, що виплата заробітної плати та інших виплат не була здійснена 28 працівникам, з огляду на значний розмір заборгованості, та усні пояснення роботодавця про нестачу коштів, заявники вважають, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що буде мати наслідком масове порушення трудових прав працівників ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ». Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали поданої заяви та письмові докази, що додані до неї, суд вважає необхідним у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі. Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову у зв'язку з невиплатою заборгованості ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ» по заробітній платі заявникам, у роботодавця утворилася певна грошова заборгованість перед кожним із заявників. Главою XV КЗпП України закріплено законодавчі норми порядку вирішення індивідуальних трудових спорів, тобто спорів, що виникають між роботодавцем та працівником. Вказані спори є індивідуальними, оскільки їхній розгляд є недоцільним за колективним зверненням, а підлягає вирішенню виключно з урахуванням індивідуальних особливостей кожного спору окремо, що виник між працівником та роботодавцем. Згідно з ст. 238 глави XVКЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Із зазначеного випливає, що заявники в подальшому позбавлені можливості звернення зі спільним позовом до ТОВ «ВД «БЛІЦ-ІНФОРМ» про стягнення заборгованості, а відтак накладення арешту на рахунки юридичної особи в передбаченому порядку до подання позовної заяви, на думку суду, є неможливим.

Outcome: dismissed