Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті свого батька, він, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте, оформити в порядку спадкування жилий будинок, розташований по [ADDRESS], що належав спадкодавцю, він не може по причині того, що померлий спадкодавець, після фактичного прийняття ним спадщини, не отримав на неї належних правовстановлюючих документів. Користуючись своїми процесуальними правами, визначеними ст. 31 ЦПК України, позивач уточнив свої вимоги шляхом подання відповідної заяви / а.с. 41/. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на будинковолодіння, яке перебувало у володінні його батька [PERSON], яке той фактично успадкував після своєї матері, проте належним чином не оформив відповідне право за собою. Після смерті спадкодавця, позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадщину у вигляді згаданого будинку через те, що право власності на цю нерухомість за життя батька не було зареєстроване. Представник відповідача від Миргородської міської ради Полтавської області уточнений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності / а.с. 47, 48 /. Представник третьої особи від Першої миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подавши до суду письмове повідомлення, за змістом якого справу просив розглянути у його відсутність. Свого ставлення до заявленого позову не висловив / а.с. 46 /. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивач є сином [PERSON], який згідно з копією відповідного свідоцтва, помер [INFO] в м. Миргороді Полтавської області / а.с. 4, 9, 34 - 35 /. За життя батько позивача на підставі відповідного заповіту своєї матері [PERSON], після її смерті, фактично успадкував житловий будинок з надвірними побудовами, розташовані по [ADDRESS], яке у встановленому порядку не зареєстрував відповідно до положень ст. 182 ЦК України / а.с. 12, 13, 10 /. Після смерті батька та відкриття спадщини на його майно, позивач подав до органів нотаріату заяву про наміри спадкувати, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи / а.с. 28, 29 - 40 /. Постановою нотаріуса від 16.09.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] позивачу відмовлено через те, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній / а.с. 8 /. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини, а навпаки вчинив дії по її прийняттю шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, вважається, що він, як спадкоємець за заповітом, прийняв цю спадщину. За результатами розгляду справи встановлено, що інші спадкоємці на спадщину після померлого [PERSON] не претендують. З цих підстав суд приходить до висновку про те, що позивач набув повне право власності на житловий будинок, що перебував у володінні та користуванні спадкодавця, який за життя набув відповідне право у спосіб не заборонений законом, хоч і не оформив його належним чином. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved