Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача. . Представник третьої особи - просила розглянути справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача та його і/н; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.02.2020р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, 11.11.2015р. сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , 2016 р.н., який за усною домовленістю сторін проживає разом із відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем склалися невдало, тому на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.02.2020р. шлюб був розірваний. Однак, 25.05.2020р. вже після розірвання шлюбу, відповідач народила доньку, [PERSON] . При народженні цієї дитини, так як вона народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, у відомостях про батька було зазначено, що позивач є її батьком. Позивач стверджує, що він не є батьком дитини, так як за декілька років припинив будь - які стосунки із відповідачем [PERSON] , а тому і кровного споріднення з дитиною він не має, тому був вимушений звернутися із відповідним позовом до суду, оскільки порушуються права та законні інтереси дитини та біологічного батька дитини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Дійсно, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2015 року. Шлюб було розірвано, про що свідчить рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.02.2020р. Відповідач 25.05.2020р. вже після розірвання шлюбу, народила доньку, [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (актовий запис № 84) батьком [PERSON] записаний - позивач [PERSON] , який насправді не є її біологічним батьком. Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 3 ст. 163 СК України передбачено, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Суд враховує те, що відповідач [PERSON] погоджується з тим, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини та визначає необхідність виключення відомостей про батька з актового запису № 84 від 22.05.2020 року. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved