Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просилв визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частини житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 105,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]; судові витрати покласти на відповідача, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла [PERSON], мати малолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] на підставі рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 10.07.2003 на праві власності належало ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Однак, за життя [PERSON] не оформила належним чином право власності на це майно, жодних розпоряджень щодо нього не здійснила. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей Солом?янської районної в м. Києві державної адміністрації та має статус дитини-сироти. Розпорядженням Солом?янської районної в м. Києві державної адміністрації було призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] Проте, на звернення опікуна до нотаріальної контори з заявою про видачу малолітньому свідоцтва про право на спадщину за законом, останньому було відмовлено в зв?язку з тим що право власності на належне померлій майно не було зареєстроване у відповідних органах. В судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури №9 позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Разом з тим, засобами поштового зв?язку на адресу суду було направлено письмові заперечення по справів частині стягнення з відповідача судових витрат (а.с.47-49) Представник Служби у справах дітей Солом?янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з тим, в судовому засіданні 15.11.2016 на запитання суду щодо думки представника третьої особи відносно позовних вимог, останній просив позов задовольнити у повному обсязі, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі, виходячи з обставин викладених в ньому. Крім того, на запитання суду щодо належності спірного житлового будинку, повідомив, що спірний житловий будинок [ADDRESS] за рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 10.07.2003 належить йому разом із померлою сестрою на праві власності. Після ухвалення такого рішення судом він оформив свою частину житлового будинку і зареєстрував своє право власності, відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, чому померла сестра не здійснила цих дій по відношенню до своєї частини майна йому не відомо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилають ся як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З представлених суду документів вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] згідно рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 10.07.2003 належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному, як таким які фактично прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.20-22) 09.12.2003 народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.19). Крім того, згідно примітки в даному свідоцтві про народження батько дитини записаний за вказівкою матері на ст.. 136 СК України. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10) Розпорядженням Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації №1750 від 19.09.2007 [PERSON] було призначено опікуном над малолітнім племінником [PERSON], [INFO] (а.с.11-13) Згідно довідки Форми№3 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом?янського району м. Києва» №4691 від 28.07.2016 [PERSON], [INFO]постійно був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] (а.с. 16) З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 587/2016 [PERSON], яка померла [INFO], вбачається, що 04.08.2016 [PERSON] звернувся до Дев?ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] як опікун малолітньої дитини - [PERSON] (а.с. 53 зворотній бік) Будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] в розмірі ? частини, на підставі рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 10.07.2003. Інформація щодо інших співвласників за вищевказаною адресою відсутня (а.с. 63 зворотній бік) 19.08.2016 державним нотаріусом Дев?ятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], що діє як опікун над малолітнім [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті його рідної сестри [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 64) Проте, суд вважає, що право власності може бути визнано судом за малолітнім [PERSON], в порядку спадкування за законом. Так, заповіт за час свого життя померла [PERSON] не складала. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Батьки [PERSON] померли, чоловіка в неї не було. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно відповіді отриманої на запит суду, а саме Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 75524611 від 12.12.2016 ? частина будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], відомості про інших власників відсутні. (а.с.65-66) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимими доказами, які не спростовані. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи за подачуданого позову в суд судовий збір було сплачено Прокуратурою міста Києва в розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1246 від 02.09.2016 (а.с.3) На підставі вищезазначених норм, суд вважає твердження відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього судових витрат неспроможними, оскільки положення ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» за своєю суттю є імперативними як для суду, так і для всіх учасників справи, а тому посилання відповідача на безпідставність таких вимог з боку позивача, враховуючи що дані норми закону на момент розгляду справи є чинним, не містять жодної обґрунтованої підстави. На підставі викладеного та

Outcome: approved