Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом , видане 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №652, в якій просить встановити факт шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з 09 січня 2007 року по 10 червня 2013 року; визнати недійсним свідоцтва про права на спадщину за законом, видане 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріальна округу [PERSON] [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №652. В обгрунтування позову вказує, що з квітня 2004 року до червня 2013 року , вона проживала з [PERSON] однією сімєю, жили разом, вели спільне господарство та були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки подружжя, разом відпочивали, приймали гостей, мали загальний сімейний бюджет, піклувалися один про одного.\~10 червня 2013 року [PERSON] помер. Вказує, що вона сама здійснювала всі заходи та дії з його поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири №13, що знаходиться по вул.. Директорії.3 в м. Рівне, в якій вона проживала разом із померлим [PERSON] та проживає надалі. 18 листопада 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити спадщину не може, оскільки із померлим [PERSON] вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Спадкоємцем померлого є його дочка - [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнала повністю просила суд відмовити в задоволенні позову. Додатково вказала, що заява про встановлення факту шлюбних відносин не підлягає судовому розгляду відповідно до розяснення п.11 Постанови Пленуму Верхового суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.5 ст.273 ЦПК України це може мати місце, якщо такі відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривають до смерті. Щодо визнання свідоцтва про право на спадщину то ця позовна вимога не підлягає до задоволення, у звязку з тим, що за захистом свого порушеного права можуть звернутись особи, якщо їхнє право порушено, а скільки права [PERSON] не порушені то вона і не може звернутись за їх захистом в суд. Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.. Згідно з положеннями вимог ст. ст.1 та 3\~ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Судом встановлено, що 10 червня 2013 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири №13, що знаходиться по вул.. Директорії.3 в м. Рівне, 18 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити спадщину не може, оскільки із померлим [PERSON] вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Ухвалою Рівненського міського суду від 27 березня 2017 року провадження в частині про встановлення факту шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 09 січня 2007 року по 10 червня 2013 року було закрито на підставі ч.2 ст.205 ЦПК України. Спадкоємцем померлого є його дочка - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину посвідчено право [PERSON], як єдиного спадкоємця за законом першої черги, на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON]. Відповідно до положень\~ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Відповідно до положень ч.3\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, встановлені рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року, яке вступило в законну силу і є чинним на час розгляду справи, вищенаведені обставини не потребують доказування в даній справі. За змістом ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, як і право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що\~ [PERSON] не входила до кола спадкоємців передбаченого ст..1224 ЦК України та її права не порушенні, тому позов є безпідставним.

Outcome: dismissed