Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

В грудні 2015 року ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 09 січня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» (правонаступником якого є позивач) та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/01-04/07-01 LIC, відповідно до якого банк відкрив на користь останньої невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 2\~000\~000 грн. на строк до 09 січня 2012 року, а позичальник зобовязалася вчасно повернути кредит, а саме щомісячно рівними частинами згідно узгодженого графіку повертати отримані кошти, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18,5 % річних від суми залишку заборгованості та вносити інші передбачені договором платежі. В порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 10 січня 2007 року між банком та [PERSON], як майновим поручителем ФОП [PERSON], було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець передав позивачу в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення по вул. 60 років Жовтня, 18 в м. Вознесенську, а також аптеку-магазин «Авіцена» разом з земельною ділянкою по вул. Синякова, 13 в м. Вознесенську, всього загальною заставною вартістю за домовленістю сторін 2\~262 000 грн. В подальшому до кредитного та іпотечного договорів сторонами неодноразово вносилися зміни. 01 квітня 2011 року Постійно діючим третейським судом при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» між банком та ФОП [PERSON] було затверджено мирову угоду згідно якої сторони угоди визнали суму заборгованості, яка складає 9\~190\~083,68 грн., розмір якої зміні не підлягає та яка має бути повернута починаючи з квітня 2011 року в сумі 75\~000 грн. щомісячно протягом 6 місяців, а починаючи з жовтня 2011 року щомісячно рівними частинами пропорційно сумі заборгованості протягом 114 місяців, проте умови угоди ФОП [PERSON] належним чином не виконувалися. Враховуючи невиконання боржником умов кредитного договору та мирової угоди, а тому банк в рахунок часткового погашення заборгованості просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення по вул. 60 років Жовтня (на час розгляду справи вул. Героїв України), 18 в м. Вознесенську, а також аптеку-магазин «Авіцена» разом з земельною ділянкою по вул. Синякова (на час розгляду справи вул. Центральна), 13 в м. Вознесенську шляхом проведення прилюдних торгів за процедурою, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», а також стягнути з [PERSON] на свою користь всі понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідача [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги не визнав. Свої заперечення проти позову обґрунтовував тим, що внаслідок укладення мирової угоди відбулася заміна первісного (кредитного) зобов'язання новим зобов'язанням (новація), змінилися права та обов'язки сторін, відповідальність, інші умови, тобто первісне (кредитне) зобовязання припинило свою дію. Крім цього сторони мирової угоди з метою забезпечення нового зобов'язання досягли згоди щодо необхідності укладення нового договору іпотеки, проте такий договір укладений не був, що вказує на припинення дії попереднього договору іпотеки від 10 січня 2007 року. За встановлених обставин, а також, враховуючи пропущення позивачем строку на звернення до суду з метою захисту свого порушеного права (позовної давності), а тому представник відповідача не вбачав підстав для задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог ФОП [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, відповідача та третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 09 січня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» (правонаступником якого є позивач) та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/01-04/07-01 LIC, відповідно до якого банк відкрив їй для придбання нерухомого майна та здійснення ремонтно-будівельних робіт невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в 2 000 000 грн. на строк до 09 січня 2012 року, а позичальник зобовязалася вчасно повернути кредит, а саме щомісячно рівними частинами згідно узгодженого графіку повертати отримані кошти, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 18,5 % річних від суми залишку заборгованості та вносити комісію за надання додаткових послуг. Наслідками порушення позичальником умов договору є обовязок останньої сплачувати банку неустойку (пеню, штраф), а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору та будь-яких додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому 10 січня 2007 року між банком та [PERSON] було також укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належні йому на праві власності нежиле приміщення, розташоване по вул. 60 років Жовтня (на час розгляду справи вул. Героїв України), 18 в м. Вознесенську заставною вартістю 337 000 грн., аптеку-магазин «Авіцена» разом з відповідною земельною ділянкою, розташованих по вул. Синякова (на час розгляду справи вул. Центральна), 13 в м. Вознесенську заставною вартістю 1 925 000 грн. Додатковими договорами до кредитного договору від 12, 22 січня 2007 року, від 05 лютого 2007 року, від 01, 19 березня 2007 року, від 24 квітня 2007 року, від 03, 10, 25 травня 2007 року, від 05, 11, 18 червня 2007 року, від 17, 31 липня 2007 року, від 13, 21, 23, 30 серпня 2007 року, від 05, 10 вересня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] узгоджено внесення змін до графіку погашення кредиту в частині зміни (збільшення) розміру щомісячної суми погашення кредиту. Додатковим договором до кредитного договору від 23 квітня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] узгоджено збільшення розміру кредитної лінії до 9 335 890 грн. та зменшено розмір плати за користування кредитом (процентів) до 15 % річних. Внесено зміни до інших умов договору. Додатковим договором до кредитного договору від 04 липня 2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] узгоджено збільшення розміру плати за користування кредитом (процентів) до 18 % річних. Внесено зміни до інших умов договору. Додатковим договором до кредитного договору від 01 грудня 2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] узгоджено збільшення розміру плати за користування кредитом (процентів) до 23 % річних. Внесено зміни до інших умов договору. Також додатковим договором про внесення змін до договору іпотеки від 23 квітня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] узгоджено, що заставна вартість нежилого приміщення, розташованого по вул. 60 років Жовтня (на час розгляду справи вул. Героїв України), 18 в м. Вознесенську складає 337 000 грн., заставна вартість аптеки-магазину «Авіцена», розташованої по вул. Синякова (на час розгляду справи вул. Центральна), 13 в м. Вознесенську - 5 252 429 грн. Рішенням постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 01 квітня 2011 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] затверджено мирову угоду за якою сторони кредитного договору визнали, що сума заборгованості по кредиту складає 9 190 083,68 грн. і зміні не підлягає. ФОП [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість шляхом внесення коштів в розмірі 75 000 грн. щомісячно протягом наступних 6 місяців, а з жовтня 2011 року щомісячно рівними частинами пропорційно сумі заборгованості протягом 114 місяців. Також боржник зобовязалася протягом 30 днів з дня підписання мирової угоди в якості забезпечення її зобовязань перед кредитором сприяти укладенню між банком та [PERSON] нового іпотечного договору про передачу в іпотеку нежилого приміщення, розташованого по вул. 60 років Жовтня (на час розгляду справи вул. Героїв України), 18 в м. Вознесенську, аптеки-магазину «Авіцена», разом з відповідною земельною ділянкою, розташованих по вул. Синякова (на час розгляду справи вул. Центральна), 13 в м. Вознесенську. Пунктом 6 мирової угоди передбачено, що з моменту її укладення банк вже не може предявити до ФОП [PERSON] жодних претензій з приводу заборгованості за кредитним договором № 010/01-04/07-01 LIC від 09 січня 2007 року, в тому числі щодо штрафних санкцій за невиконання умов цього договору. Разом з тим з моменту укладення мирової угоди відносини між сторонами регулюються цією угодою, а не кредитним договором. Зокрема, в разі невиконання мирової угоди, вона підлягає виконанню в примусовому порядку (п.п. 7, 8). ПАТ «[PERSON] [PERSON]» просить звернути стягнення на майно [PERSON], обґрунтовуючи це тим, що ФОП [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору та мирової угоди. Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. З точки зору положень Цивільного процесуального кодексу України мирова угода - це укладена в цивільному процесі між сторонами і визнана судом угода про умови припинення спору про право цивільне на підставі взаємних поступок. Наслідком цього є припинення спору, неможливість повторного звернення сторін з цим же спором до суду. З моменту укладення та визнання судом мирової угоди спірні відносини в межах мирової угоди регулюються виключно умовами цієї угоди. Разом з тим, виходячи з аналізу положень Цивільного кодексу України, мирова угода за своєю сутністю належить до правочинів з усіма наслідками, що з цього випливають. При цьому, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України). У письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма (ст. 208 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обовязковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ФОП [PERSON] в належній формі уклали між собою правочин (мирову угоду), згідно якого здійснили заміну первісного зобовязання новим зобовязанням. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється в разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. Аналогічні норми (умови) викладені й в: -п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу», згідно якого застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобовязання; -п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно якого іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; -п. 7.2 договору іпотеки від 10 січня 2007 року, згідно якого право іпотеки за договором, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі припинення боргового зобовязання, забезпеченого іпотекою; -п.п. 2, 3, 4.1-4.2, 5.2, 6, 7, 8 мирової угоди від 31 березня 2011 року, згідно яких сторони угоди підтвердили виникнення між ними нових зобовязань взамін раніше діючих за кредитним договором, зокрема нових умов, прав, обовязків, відповідальності, а також підтвердили припинення дії усіх забезпечувальних договорів (в тому числі договору іпотеки від 10 січня 2007 року) та узгодили необхідність їх переукладення. Таким чином з укладенням мирової угоди відбулася новація, яка породила між сторонами кредитного договору нові зобовязальні правовідносини, тобто виступила правостворюючим юридичним фактом та одночасно правоприпиняючим припиняючи первісне зобовязання. З моменту припинення основного (кредитного) зобовязання відбулося припинення додаткових (забезпечувальних) зобовязань, зокрема й договору іпотеки (що також встановлено й в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ПАТ «[PERSON] [PERSON]» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором). При цьому окремого визнання договору іпотеки або іпотечного зобовязання припиненим закон не вимагає. З матеріалів справи вбачається, що нового договору іпотеки в порядку забезпечення виконання умов мирової угоди сторони між собою не укладали. За встановлених обставин суд вважає вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки за зобовязанням, яке припинило чинність, безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. В силу вимог ст. 88 ЦПК України також не підлягають компенсації понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed