Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON], який на підставі договору діє від імені [PERSON], звернувся в суд з позовом до Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі. В обґрунтування позову вказує, що позивачка має у власності земельну ділянку площею 2,41 га для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в с. Половинники Старокостянтинівського району, яка належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 103863 від 10 липня 2003 року. На даний час вона не може розпорядитися належною їй земельною ділянкою, зокрема, здати її в оренду, оскільки оригінал вказаного Державного акта про право власності на земельну ділянку втрачено, про що розміщене відповідне оголошення в газету. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представником позивачки подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі подав до суду анологічну заяву. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], належить земельна ділянка площею 2,41 га у межах згідно з планом для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824282600:05:014:0003, що розташована в с. Половинники поле № 4 Старокостянтинівського району Хмельницької області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 103863, виданного Огіївською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 липня 2003 року на підставі рішення Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 25 червня 2003 року за № 8. Вищезазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку позивачкою втрачено, в звязку з чим вгазеті «Життя Старокостянтинівщини» від 30 вересня 2016 року № № 79-80 розміщене оголошення про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 103863, виданий на імя [PERSON] слід вважати недійсним. Факт належності позивачці на праві власності заявленої земельної ділянки підтверджується даними копії інформаційної довідки Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі від 06 жовтня 2016 року № 29-2203-998-2155/2-16, копією архівного екземпляру Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 103863 від 10 липня 2003 року, визнається відповідачем та третьою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~ кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку був втрачений, тому, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати новий правовстановлюючий документ, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved