Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Виконуючий обов'язки прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на користь державного бюджету в сумі 197266 грн. 35 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2002 року прокуратурою Харківської області порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками складу злочинів, передбачених ст.ст. 205 ч.2, 209 КК України. За результатами судового розгляду зазначеної кримінальної справи підсудній було змінено обвинувачення на ч.1, ч.2 ст. 212, ч.2 ст. 209 КК України. Постановою Червоно заводського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Враховуючи те, що під час розгляду кримінальної справи було встановлено ненадходження до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток в сумі 197266,35 грн. за наслідками фінансово-господарської діяльності ПФ «Долок» та ТОВ «Нуклон» з вини [PERSON], просить стягнути з неї на користь держави вищезазначену суму коштів. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення відповідно до викладених у позові. Також зазначив, що вина відповідачки встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, а також висновком додаткової судово-економічної експертизи. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали. Надали пояснення про те, що постановою Червоно заводського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року вина [PERSON] у вчиненні інкримінованих злочинів не доведена, оскільки відповідачка не була службовою особою ПФ «Долок» та ТОВ «Нуклон». Висновок судово-економічної експертизи не можу слугувати безперечним доказом, оскільки не носить категоричного характеру. Також [PERSON] пояснила, що з часу порушення кримінальної справи до прийняття рішення по ній судом сплинуло понад 10 років, тому вона погодилась на закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Попередній обвинувальний вирок у зазначеній справі був скасований. При цьому свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів вона не визнавала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року кримінальна справа відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 212 КК України закрита на підставі ст.. 49 КК України, 11-1 КПК України. Підсудна звільнена від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності не слід пов'язувати із визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині. Адже особа, даючи таку згоду, може і не визнавати себе (повністю або частково) винною в інкримінованому їй злочину. Відповідно до постанови Червоно заводського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року, суд у зазначеній постанові не наводив доказів вини [PERSON], не приймав рішення про визнання її винною у вчиненні інкримінованих злочинів. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що зазначена постанова про звільнення особи від кримінальної відповідальності не є тим рішенням, в розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України, що само по собі породжує цивільно-правові наслідки, на які посилається позивач, і не потребує додаткового доказування. Крім цього, суд приходить до висновку про те, що прокурором пред'явлений позов поза строками позовної давності. Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року, події, інкриміновані [PERSON] мали місце в період 2000-2002 років. При цьому цивільний позов у кримінальній справі не пред'являвся. Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст. 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному процесі, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Оскільки у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] цивільний позов не пред'являвся, суд приходить до висновку про те, що строки позовної давності сплили. Підстав для їх поновлення не вбачається, оскільки з часу виникнення підстав для пред'явлення зазначеного цивільного позову (2002 рік) до його подання до суду (2012 рік) сплило майже десять років. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed