Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

В жовтні [PERSON] звернувся в суд з позовом до Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Перемога», розміром 2,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 25 лютого 1997 року. За життя [PERSON] склала на його користь заповіт, посвідчений Сковородківською сільською радою Старокостянтинівського району 25 червня 1996 року. Однак, оригінал вищевказаного сертифікату на даний час втрачено, що перешкоджає оформленню спадкових прав. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача - Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в с. Весела Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 18, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Сковородківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 09 жовтня 2002 року. У відповідності до даних довідок, виданих виконавчим комітетом Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району за № № 465, 466 від 17 травня 2016 року, [PERSON], 1914 року народження, яка померла [INFO], на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] та проживала одна, згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району за № 424 їй належали житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами з приватизованою земельною ділянкою згідно Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], площею 0,595 га, що знаходяться по [ADDRESS] та сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]; після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном з [INFO] вступив спадкоємець за заповітом [PERSON], який провів поховання [PERSON], забрав речі і закрив будинок на власний замок. 17 травня 2016 року секретарем Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району видано дублікат, який має силу оригіналу, втраченого заповіту [PERSON], посвідченого Сковородківською сільською радою Старокостянтинівського району 25 червня 1996 року за р.№ 31, яким остання заповіла все своє майно, права позивачу. Даний дублікат заповіту згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 45559204, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 45594233, виданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом 28 жовтня 2016 року є чинним. В газеті «Життя Старокостянтинівщини» від 11 листопада 2016 року № № 91-92 (№ № 11972-11973 розміщене оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] слід вважати недійсним. Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу від 31 серпня 2016 року за № 302/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку, розташовану на території Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району, що належала [PERSON], оскільки ним не було надано правовстановлючого документу на вказану земельну ділянку, що унеможливлює встановлення факту належності майна померлій. У відповідності до положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У відповідності до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий на ім'я спадкодавиці [PERSON] був втрачений, а видати дублікат сертифіката замість втраченого неможливо, тому враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved