Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов»язати [PERSON] спростувати розповсюджену недостовірну інформацію щодо передачу ним в піднайом житла, у спосіб, яким недостовірна інформація була розповсюджена. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка, як начальник будинкоуправління, у листопаді 2015 року у доповідній начальнику КЕВ м. Чернігова розповсюдила щодо нього, позивача, недостовірну інформацію, а саме що він, позивач, здає в піднайом квартиру [ADDRESS]. Рішенням Ічнянського районного суду від 26 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що між ним та квартирно-експлуатаційними органами в письмовій формі не укладався договір найму, а перебування в квартирі іншої особи та сплата останньою комунальних платежів не є фактом оформлення договору піднайму. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що він не надавав згоди на укладання договору піднайму, а за приписами ст. 91 ЖК України договір піднайму укладається в письмовій формі та реєструється у житлово-експлуатаційній організації. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідачка, як начальник будинкоуправління, доповідною від 27 листопада 2015 року на ім»я начальника КЕВ м. Чернігова повідомила останнього, що квартиронаймач [PERSON] здає квартиру [ADDRESS] в піднайом іншій особі. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт здачі позивачем квартири в піднайом підтверджується показаннями свідків. Проте, з таким висновком частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових обов»язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка перебуває з КЕВ м. Чернігова в трудових відносинах, працює начальником будинкоуправління м. Ічня. Будинкоуправління м. Ічня не має статусу юридичної особи, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а є структурним підрозділом КЕВ м. Чернігова. Згідно з посадовою інструкцією начальника будинкоуправління м. Ічня, останній зобов»язаний здійснювати контроль за використанням, обліком і розподіленням житлової площі, а також дотриманням паспортного режиму. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] даний позов мав пред»явити не до [PERSON], а до юридичної особи, з якою відповідачка перебуває у трудових відносинах. За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial