Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а також його дружина [PERSON] . Діти спадкодавця відмовились від прийняття належної їм частки спадщини шляхом звернення до нотаріуса з відповідними заявами. Незважаючи на це, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Тому [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Представник позивача Динник О.В . у судове засідання не з`явилась. Натомість подала до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити, а розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, якими визнали пред`явлений позов у повному обсязі, не заперечували проти його задоволення, а розгляд справи просили здійснити за їхньої відсутності. (а.с.51,55). Представник Рогозівської сільської ради Бориспільського району у судове засідання також не з`явився. Сільський голова Овсієнко І.П. направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с.47). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.21). За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] , а також діти: дочка [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.23) та копіями свідоцтва про народження, виданих на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.53,57). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи №337/2014, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.64). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , діти спадкодавця, відмовились від прийняття спадщини, про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с.64 зворот, 65, 65 зворот). Як вбачається з даних з облікової катки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки та 2016-2020 роки житловий будинок в [ADDRESS] , належав [PERSON] (а.с.10-14,15-20). За змістом характеристики будинку, господарських будівель та споруд, згідно технічного паспорта житловий будинок в [ADDRESS] , побудований у 1976 році (а.с.25). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. У відповідності до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З листа державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори Черненко Н.Б. №1910/02-14 від 12 листопада 2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за номером [ADDRESS] . Оскільки, позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.7). Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved