Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) про розірвання договору, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 02.09.2014р. уклав договір підряду з відповідачем на виготовлення та поставку ПВХ конструкцій (метало пластикових вікон) до 14.10.2014р. та сплатив 5000грн. авансового внеску, проте в обумовлений строк відповідач роботи не виконав. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач просить розірвати договір № ХМ209014 від 02.09.2014р., стягнути з відповідача 5000грн., моральну шкоду в сумі 5000грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74, 76 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали 02.09.2014р. договір № ХМ209014, відповідно до умов якого замовник доручає а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій загальною площею 125,688 кв.м. Відповідно до п. 2.1 вартість виробів становить 7634,00грн., завдаток 5000грн. Відповідно до п. 3.2. виконавець зобов'язався передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів з моменту укладення договору. В п. 3.10 договору зазначено, що замовник підписує акт прийому-передачі виробів. Таким чином, між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду (ч. 1 ст. 865 ЦК України) Частиною 2 ст.870 ЦК України передбачено, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. Судом встановлено, що всупереч умовам укладеного договору побутового підряду відповідач вироби позивачу не доставив і не встановив до теперішнього часу. Відповідач жодних доказів на підтвердження належності виконання своїх обов'язків за договором, укладеним 02.09.2014р. з позивачем, не надав. Також ним не надано у порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» жодного документу, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), жодного акту виконаних робіт. За таких обставин суд вважає, що виконавець послуги не підтвердив відповідними доказами факт належного виконання договору, істотно відступив від умов його виконання, заперечуючи встановити вироби, що є підставою для розірвання договору, а тому сплачена позивачем грошова сума підлягає поверненню у повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в розглянутій справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який також поширюється на спірні правовідносини, передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Судом не встановлено, що невиконання відповідачем умов договору могло призвести до ситуації, яка могла стати небезпечною для о життя і здоров'я позивача, а тому підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди у відповідності до вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» в даних спірних правовідносинах відсутні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, договір № ХМ209014 від 02.09.2014р. укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] на виготовлення метало пластикової конструкції належить розірвати, з відповідача належить стягнути на користь позивача 5000грн. завдатку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у разі звільнення позивача від сплати судових витрат, судові втрати у разі задоволення позову підлягають стягненню відповідача на користь держави. У зв'язку з чим з ФОП [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20грн. (243,60грн. з вимог майнового характеру та 243,60грн. з вимог немайнового характеру).

Outcome: approved