Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача погодити межі суміжної земельної ділянки площею 0,0510 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати погодженою межу за номером точок Г-Д на кадастровому плані земельної ділянки (кадастровий №7425810100:02:013), вищезазначеної земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON] без його підпису в акті про погодження меж земельної ділянки від 11 вересня 2014 року; визнати погодженим акт погодження меж земельної ділянки [PERSON] із суміжними землевласниками та землекористувачами від 11 вересня 2014 року на якому відсутній підпис сусіднього землекористувача (землевласника) суміжної земельної ділянки (номер точок Г-Д) [PERSON] В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона має на меті отримати у приватну власність земельну ділянку що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та отримати відповідний правовстановлюючий документ, проте, після проведення ряду землевпорядних робіт, 02 квітня 2014 року суміжний землевласник (землекористувач) [PERSON], підписав акт погодження меж земельної ділянки, але вже 10 квітня 2014 року він звернувся із заявою до Щорського міського голови Зуба Р.І. та відізвав свій підпис, при цьому жодних причин відмови не надав. У зв'язку з тим, що відповідач не погоджує межу земельної ділянки, орган місцевого самоврядування не може прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), незважаючи на те, що землевпорядні роботи виконані в повному обсязі і відповідають вимогам нормативно-правових актів. Це позбавляє її можливості отримати у приватну власність земельну ділянку. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2014 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду від 21 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання суду на ту обставину, що відповідач [PERSON] не є власником суміжної земельної ділянки, не відповідають дійсності. Зокрема, апелянт зазначає, що в матеріалах справи є посвідчений договір дарування на підставі якого право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], яка межує з земельною ділянкою належній позивачу, перейшло до [PERSON] та відповідно зареєстровано в поземельній книзі 07 грудня 2011 року за реєстровим №7425810100020130048301, про що зроблений відповідний запис в державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №431503 від 21 лютого 2006 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Апелянт вважає, що оскільки її право на отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку без підпису відповідача в актах про погодження (встановлення) меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 11 вересня 2014 року є порушеним, то воно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання погодженою межі земельної ділянки без його підпису в актах. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] і саме з нею слід було погоджувати межі земельних ділянок, але до неї з таким проханням ніхто не звертався. З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись повністю, оскільки судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення вимог матеріального та процесуального права. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 17 червня 2004 року №1609 (а.с.13). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності зареєстроване 15 липня 2004 року (а.с.14). Рішенням Щорської міської ради Щорського району Чернігівської області від 27 травня 2013 року їй надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з метою передачі у приватну власність та рекомендовано звернутися до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації (а.с.11). Позивачка звернулася до ПП «Азимут-Л» (а.с.10), яким проведений комплекс землевпорядних робіт. За матеріалами польових вимірів складено кадастровий план із зазначенням суміжних користувачів, довжин ліній по периметру межі, площі землекористування та кількісної характеристики земель, підготовлено файл обміну земельно-кадастровими даними для реєстрації земельної ділянки та підготовлено дані для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Спеціалістом ПП «Азимут-Л» був складений акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами (а.с.8). 02 квітня 2014 року суміжний землевласник [PERSON], який проживає та є власником будинку за адресою: [ADDRESS] підписав акт погодження меж земельних ділянок, але 10 квітня 2014 року він звернувся із заявою до Щорського міського голови та відізвав свій підпис (а.с.7, 8). Комісією Щорської міської ради складено акт обстеження земельної ділянки від 25 квітня 2014 року. В цьому акті зазначено, що ніяких порушень присадибної ділянки не має, межі земельної ділянки відповідають генеральному плану (а.с.6). Згідно відповіді начальника відділу Держемагенства у Щорському районі Чернігівської області від 03 грудня 2014 року, вбачається, що право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] та було за ним зареєстровано станом на 21 листопада 2014 року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №431503, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №250602500025 (а.с.80). [PERSON] та [PERSON] є користувачами суміжних земельних ділянок. Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст.118 ЗК України. Для приватизації земельної ділянки відповідно до ст.198 ЗК України необхідним є встановлення та узгодження її розмірів. Відповідно до п.б ч.2 ст.198 ЗК України погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося. Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, судом першої інстанції не встановлено той факт, що саме [PERSON] дійсно належить суміжна земельна ділянка та безпідставно відмовлено у задоволенні позову. Перелік способів захисту порушених прав та інтересів в суді визначено ст.16 ЦК України, а способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст.152 ЗК України. Згідно п.1 ч.2. ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Враховуючи вищевикладене, визнання неправомірною відмови відповідача від підпису під актом погодження меж, як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено. Приймаючи до уваги, що рішення суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів доходить висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про визнання за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у [ADDRESS], без погодження межі ділянки від точки Г до точки Д на кадастровому плані земельної ділянки (кадастровий №7425810100:02:013) з суміжним землевласником [PERSON], в решті позовних вимог відмовити. В силу вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, судові витрати по оплаті апеляційної скарги в сумі 40 грн. 60 коп. підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: partial