Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила: перевести на неї права та обов'язки співвласника-боржника [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.07.2002 року, виданого ОЖКП «Південне» згідно з розпорядженням № 358-02, вартість згідно висновку експерта від 18.02.2016 року складає 214950 грн. із проведенням відповідного перерахунку; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.07.2002 року, виданого ОЖКП «Південне» згідно з розпорядженням № 358-02; визнати за нею право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., яка розташована на 4-му поверсі 4-х поверхового будинку та складається з: 1 - коридор площею 4,6 кв.м., 2 - ванна кімната площею 2,9 кв.м., 3 - кухня площею 5,9 кв.м., 4 - житлова площею 17,5 кв.м., 5 - житлова площею 12,1 кв.м., вартість якої, згідно висновку експерта від 18.02.2016 року, складає 214950 грн.; та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3251,92 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року у цивільній справі № 2-837/2005 р. за позовом [PERSON], Тупики Андрія Володимировича до [PERSON], позовні вимоги позивача було задоволено. Відповідно до зазначеного рішення суду, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 141523,00 грн. та судовий збір 1415,00 грн., а всього 142938,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2008 року, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року було залишено без змін. На виконання цього рішення, 13 листопада 2008 року було видано виконавчий лист № 2-2837. За заявою [PERSON] державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 18.11.2008 року було розпочато виконавче провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-2837, виданого 13.11.2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 142938,10 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2008 року ВП № 16601023, боржнику [PERSON] запропоновано у семиденний строк з моменту відкриття виконавчого провадження виконати рішення суду добровільно. У звязку з невиконанням боржником [PERSON] рішення суду у добровільному порядку, 26.11.2008 року постановою державного виконавця було накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно [PERSON], в тому числі на 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належить боржнику. Боржник [PERSON] рішення суду у визначений строк у добровільному порядку не виконав й не виконує, вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду ігнорує, на виклики до державного виконавця не з'являється, від сплати заборгованості ухиляється. В ході здійснення виконавчого провадження, з метою виявлення та отримання інформації щодо коштів, доходів й майна боржника, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем були зроблені запити до відповідних органів та установ. Відповідно до відповіді ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 06.10.2011 року, боржник [PERSON], як фізична особа-підприємець на обліку не перебуває. Відповідно до відповіді Головного управління ПФУ України в Дніпропетровській області від 17.10.2011 року, інформація про боржника в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування про трудові відносини - відсутня. Боржник в централізованій базі особливих рахунків пенсіонерів та воєнних пенсіонерів на обліку не значиться, пенсію не отримує. Згідно інформації ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 29.07.2015 року, встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до відповідей КП ДМБТІ від 02.06.2011 року та 13.07.2015 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (нині м. Дніпро), інша 1/2 частина вищевказаної квартири належить матері [PERSON] - [PERSON]. В процесі здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем на вищезазначене нерухоме майно боржника було накладено арешт й здійснено його опис, в тому числі, проведено дії щодо оцінки цього майна. Боржник [PERSON] в установленому Законом порядку був ознайомлений з оцінкою 1/2 частини спірної квартири. 22 липня 2015 року державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану за місцем реєстрація боржника, [PERSON] направлено письмову вимогу бути присутнім та надати безперешкодний доступ 28.07.2015 року до спірної квартири. Відповідно до акту державного виконавця від 28.07.2015 року, виходом державного виконавця за адресою: [ADDRESS] встановлено, що вхідні двері в квартиру № 13 ніхто не відчинив, майновий стан боржника перевірити не має можливості. 05 серпня 2015 року державним виконавцем вдруге, з метою перевірки майнового стану за місцем реєстрація боржника, [PERSON] направлено письмову вимогу про надання 11.08.2015 року з 10-00 год. безперешкодного доступу до квартири [ADDRESS], з метою виявлення, опису та арешту майна. Відповідно до акту державного виконавця від 12.08.2015 року, виходом державного виконавця встановлено, що вхідні двері в квартиру № 13 ніхто не відчинив, майновий стан боржника (рухоме майно) перевірити не має можливості. Безперешкодний доступ до квартири № 13 - відсутній. Державним виконавцем до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було надано подання про примусове проникнення до квартири [ADDRESS]. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року, суд надав дозвіл державному виконавцеві з метою перевірки майнового стану, виявлення опису й арешту майна боржника на примусове проникнення до квартири [ADDRESS]. При цьому, суд в мотивувальній частині свого рішення зазначив, що боржник [PERSON] тривалий час умисно не виконує рішення суду та чинить перешкоди державному виконавцеві у виконанні судового рішення. Наразі вживаються заходи, щодо примусового проникнення до квартири [ADDRESS] на підставі ухвали суду від 12.10.2015 року, що 20.10.2015 року набрала законної сили. З метою перевірки майнового стану, виявлення опису й арешту майна боржника на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року про примусове проникнення до квартири [ADDRESS], державним виконавцем за вказаною адресою було здійснено вихід. Згідно акту державного виконавця від 16.12.2015 року, встановлено, що вдома були боржник та його мати [PERSON] Майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, в рахунок погашення боргу, відсутнє. Станом на дату подачі позову до суду, сума боргу перед позивачкою за вищевказаним рішенням суду без урахування стягнення виконавчого збору на користь держави та інших витрат, повязаних із здійсненням виконавчого провадження, складає 142938, 00 грн. Боржник [PERSON]В добровільно рішення суду не виконує, не зявляється на виклики до відділу ДВС, дійсно перешкоджає співробітникам Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконати потрібні дії в рамках виконавчого провадження, дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обовязковості виконання судових рішень, та суттєво порушуються майнові права стягувача. Вищевикладене свідчить про свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного рішення суду, тоді коли виконати свій обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають незалежні від нього обєктивні обставини. Таким чином, іншого майна, на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду, окрім 1/2 частини квартири [ADDRESS], за боржником не зареєстровано. Згідно експертного висновку інженера з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] від 01.08.2016 року (сертифікат АЕ № 002199 від 19.04.2013 року) - за технічними показниками квартири № 13 розташованої на 4-му поверсі 4-поверхового житлового будинку за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Будівельників, будинок № 27 не може бути поділено на 2 обєкти. Отже, виділ в натурі 1/2 частини цієї квартири, що належить боржнику [PERSON] із спільного майна, згідно експертного висновку від 01.08.2016 року, є неможливим. Як вже було зазначено вище, державним виконавцем в процесі здійснення виконавчого провадження було здійснено виконавчі дії щодо визначення ринкової вартості 1/2 частини спірної квартири, що належить боржнику. Згідно висновку експерта, субєкта оціночної діяльності [PERSON], призначеного для участі у виконавчому провадженні від 18.02.2016 року (кваліфікаційне свідоцтво № 1042 видане 27.06.2001 року ФДМУ), вартість 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належить боржнику - складає 214950 грн. Враховуючи вимоги ст. 366 ЦК України, приймаючи до уваги, що виділ в натурі частки боржника [PERSON] із спільного майна згідно експертного висновку від 01.08.2016 року є неможливим, інший співвласник квартири [PERSON] відмовляється від купівлі частини квартири належної [PERSON], відповідач [PERSON] відмовляється від продажу своєї частки квартири, про що свідчить ухилення відповідача від виконання боргових зобов'язань, той факт, що під час примусового виконання судового рішення іншого майна у відповідача - боржника, за рахунок якого можливо б було задовольнити вимоги стягувана, не встановлено, позивачка вважає вирішенням даної ситуації у переведенні на неї прав та обов'язків співвласника-боржника [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При цьому, зазначила, що ринкова вартість належної [PERSON] 1/2 частини спірної квартири складає 214950,00 грн. та перевищує розмір заборгованості відповідача перед нею, яка складає 142938,00 грн. Різниця між ринковою вартістю 1/2 частини спірної квартири та розміром заборгованості за рішенням суду, складає 72012,00 грн. Дану різницю у розмірі 72012,00 грн. вона згодна сплатити [PERSON] Ухвалою суду до участі у дану справу були залучені орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради та Управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі позивачки та її представника. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в повному обсязі. При цьому, вказали, що відповідач вже погасив частину заборгованості, раніше йому не було відомо розрахунковий рахунок, на який необхідно перерахувати гроші. Крім того, 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] не визначена. Ухвалою суду було відмовлено в поданні виконавчої служби про виділення частки в спірній квартирі. Крім того, зазначив, що норми статті 366 ЦПК України не можна застосовувати на правовідносини між боржником та стягувачем в межах виконавчого провадження. Представник виконавчої служби Марінеско А.В. в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. При цьому, зазначив, що з моменту відкриття виконавчого провадження в 2008 році боржник [PERSON] вніс на погашення заборгованості перед позивачкою у травні 2017 року суму у розмірі 100 грн., та в серпні 2017 року в розмірі 500 грн. Більше, станом на 25.09.2017 року, жодних сум та інших коштів боржником не перераховувалося. Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2005 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута справа № 2-2837/2005 р. за позовом [PERSON], Тупика Андрія Володимировича до [PERSON] про відшкодування шкоди, - та ухвалено відповідне рішення, яким (рішенням) стягнуто з [PERSON] на користь Тупика Неллі Іванівни матеріальну шкоду у розмірі 141523,00 грн. та судовий збір в сумі 1415,00 грн., а всього 142938,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2008 року, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року - залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2011 року, касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року й ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2008 року - залишено без змін. На підставі вищевказаного, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий відповідний виконавчий лист № 2-2837/2005. 18 листопада 2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома. Пунктом 2 вказаної постанови боржнику надано строк на добровільне виконання рішення суду у термін до 25.11.2008 року. В судовому засіданні були оглянуті матеріали виконавчого провадження № 16601023 по виконанню вищевказаного виконавчого листа № 2-2837/2005, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, після ознайомлення з якими було встановлено наступне. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року в добровільному порядку не виконано. 26 листопада 2008 року у звязку з невиконання рішення суду в добровільному порядку державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку направлено реєструючим право власності органам до виконання, сторонам до відома. Відповідно до відповіді ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 06.10.2011 року, боржник [PERSON], як фізична особа-підприємець на обліку не перебуває. Відповідно до відповіді Головного управління ПФУ України в Дніпропетровській області від 17.10.2011 року, інформація про боржника в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування про трудові відносини - відсутня. Боржник в централізованій базі особливих рахунків пенсіонерів та воєнних пенсіонерів на обліку не значиться, пенсію не отримує. Згідно інформації ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 29.07.2015 року, встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Єдиним майном відповідача, на яке може бути здійснено стягнення в рахунок погашення заборгованості по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року, є частина квартири [ADDRESS], що належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.07.2002 року, виданого ОЖКП «Південне» згідно з розпорядженням № 358-02. (а.с 24). В свою чергу, згідно експертного висновку інженера з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] від 01.08.2016 року (сертифікат АЕ № 002199 від 19.04.2013 року) - за технічними показниками квартири № 13 розташованої на 4-му поверсі 4-поверхового житлового будинку за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Будівельників, будинок № 27 не може бути поділено на 2 обєкти. Отже, виділ в натурі 1/2 частини цієї квартири, що належить боржнику [PERSON] із спільного майна, згідно експертного висновку від 01.08.2016 року, є неможливим. Тому, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила перевести на неї права та обов'язки співвласника-боржника [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири. При цьому, підставами для задоволення своїх позовних вимог позивачка вказала ст. ст. 366, 371 ЦК України. Згідно з положеннями ст. ст. 366, 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Суд вважає, що норми ст. ст. 366, 371 ЦК України до правовідносин, які виникли в межах виконавчого провадження між боржником та стягувачем, не застосовуються. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, судом встановлено, станом на дату ухвалення даного рішення суду, частка [PERSON] зі спірної квартири не виділена, а висновок експерта, субєкта оціночної діяльності [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво № 1042 видане 27.06.2001 року ФДМУ), згідно якого вартість 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], складає 214950 грн., складений ще 18.02.2016 року, тобто на дату ухвалення даного рішення суду цей висновок не є актуальним, оскільки від дня оцінки минуло більше ніж півтора роки. Вищевказане свідчить, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed