Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12013010100001569 від 20 вересня 2013 року обвинувачений [PERSON], визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. Даним вироком суду цивільний позов потерпілого [PERSON] до [PERSON], [PERSON] «Княжна Вієнна [PERSON] груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, - залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції від 19 жовтня 2015 року скасований в частині вирішення цивільного позову, а кримінальне провадження направлено до Вінницького районного суду для призначення нового судового засідання в частині вирішення цивільного позову. 12.01.2016 року цивільний позов [PERSON] виділений з кримінального провадження № 12013010100001569 у окремо- цивільне, якому Вінницьким районним судом присвоєно номер-128/103/16-ц. Позов позивачем обґрунтований тим, що 20.09.2013 року приблизно о 03 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись на 405 км автодороги «Львів Кіровоград Знамянка», в напрямку м. Вінниці, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, який передбачає , що перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п. 11.4 ПДР України, який передбачає , що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, не вибравши безпечної швидкості, не впоравшись з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу руху в напрямку м. Немирів, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ під керуванням водія [PERSON] Внаслідок цього, водій автомобіля «Фольксваген - Пассат» потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді перелому переднього відрізку четвертого ребра зліва, закритого внутрішньо- суглобового надвиросткового перелому правої стегнової кістки, що згідно висновку експерта № 2296 від 26.11.-17.12.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказує , що в результаті даного злочину з вини [PERSON] позивачу завдана матеріальна та моральна шкода. ( Т.1 а.с.1-6). Після неодноразових уточнень позовних вимог, останні ( Т.1 а.с.136-137) позивач просить суд : стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду в загальному розмірі 32448, 02 коп., яка складає з : 10947,02 грн. 02 коп.- за пошкодження автомобілю «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ; 921 грн.- витрати на транспортування автомобіля евакуатором; 1800 грн.- вартість знищеного одягу ; 680 грн.- - вартість коштів витрачених його батьками на проїзд з смт. Вороновиця до м. Вінницю до лікарні ; 2500 гривень- посилене харчування; 15600 грн.- втрачений ним середній заробіток внаслідок ДТП та отримання інвалідності, а також у рахунок відшкодування спричиненої його моральної шкоди- 113000 грн. Також просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] «Княжна Вієнна [PERSON] груп» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди -25561,60 грн., яка складається з : 19422,60 грн.- страхова виплата ; 6139 грн.- витрати на лікування. Уточнений позов позивачем мотивовано тим, що згідно висновку експерта № 1569/14-21 від 08.10.2014 р. вартість відновлювальних робіт автомобіля Фольксваген Пассат складає величину не менше 438349,85 грн. що перевищує ринкову вартість автомобіля на час його пошкодження та наданий час, даний автомобіль відновлювати економічно не доцільно. Також, в даному висновку зазначено, що станом на 08.10.2016 р. ринкова вартість автомобіля Фольксваген Пассат з тими техніко економічними показниками та віком, які були в автомобілі на час його пошкодження та знищення, складає 60947,02 грн., тому вартість пошкодженого автомобіля складає саме-60947,02 грн. Також позивач вказує, що даним злочином йому заподіяна наступна майнова шкода, яка складається з : вартості витрачених коштів на лікування в розмірі 6139 грн.; підтверджується касовими документами; витрати на транспортування автомобіля евакуатором становить 921,00 грн.; вартості одягу, який був на ньому в момент скоєння ДТП становить 1 '800,00 грн.; вартості коштів витрачених на проїзд батьків з смт. Вороновиця до лікаря становить 34 грн. * 20 днів = 680,00 грн., де він знаходився на лікуванні у період з 20 вересня по 08 жовтня 2013 року; вартості кошті, в які були витрачені але не мають підтвердження складає 2500 грн. грн. (яка складається із витрат на посилене харчування в лікарні, витрати на проїзд -прибуття з лікарні до смт. Вороновиця де він проживає, приїзд до лікаря під наглядом якого перебував та витрати в лікарні але не мають підтвердження); вартості втраченого середнього заробітку внаслідок ДТП та отримання інвалідності становить 6 міс. * 2600,00 грн. = 15600 грн. Крім цього, вказує , що йому злочином завдана і моральна шкода , яку він оцінив в 120000 грн., але з урахуванням того, що відповідач [PERSON] добровільно сплатив йому 7000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, залишок розміру моральної шкоди склав 113000 грн, яку він просить стягнути з [PERSON] Розмір моральної шкоди позивач обґрунтував тим, що внаслідок ДТП йому завдана фізична біль, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, вимушений був проходити лікування , після чого проходить реабілітаційний процес, чим порушився його душевний спокій, він вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, порушилися відносини з близькими людьми. 18.02.2014 року йому встановлена 3 група інвалідності, тривалий час не працює В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі , та надав пояснення аналогійні зазначеним у позові , також суду додав, що на час ДТП він офіційно не працював , але мав намір працювати водієм на ФОП , також відповідач у рахунок відшкодування моральної шкоди сплатив йому 7000 гривень. Крім того, вважає що саме в наслідок ДТП він отримав інвалідність. Письмових доказів у підтвердження витрат на харчування , проїзд та вартість знищеного одягу у нього не має , але вважає , що це загальновизнані факти. Також суду зазначив, що автомобіль вважає знищеним та не заперечує повернути те що від нього залишалося після ДТП відповідачу [PERSON] Представник позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у ньому, суду доповнив , що вважає, оскільки саме злочином позивачу завдана моральна шкода , тому позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди на суму 113000 грн. Також , вважає що не зважаючи на те, що позивач на день ДТП не працював офіційно , все одно підлягає до стягненню сума в 15600 грн. втраченого ним середнього заробітку , оскільки він мав намір працевлаштуватися, але після ДТП вже за станом свого здоров*я не зміг. Вказана сума ним розраховувалася із середньомісячної заробітної плати в розмірі 2600 грн. помножена на шість місяців. Яка правова норма, це передбачає він не може зазначити суду. Також вважає , що матеріальний збиток завданий пошкодженням автомобіля становить саме 60947,02 грн. згідно висновку експертизи, оскільки відновлювати його економічно недоцільно. Тому з урахуванням того, що страхова компанія сплатила позивачу 30577 грн.40 коп., а максимальна страхова сума до виплати становить 50000 грн., тому з [PERSON] «Княжна Вієнна [PERSON] груп» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути -25561,60 грн., яка складається з : 19422,60 грн.- страхова виплата та 6139 грн.- витрати на лікування. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав в судовому засіданні заперечення відповідача [PERSON] подані ним в письмові формі, та заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та недоведеними перед судом належними доказами. Так, зазначив, що позивач та його представник помилково вважають що матеріальний збиток завданий автомобілю позивача становить 60947,02 гривні , що зазначено у висновку експерта від 08.10.2014 р. , а вважає що суд при винесені рішення повинен взяти суму матеріального збитку вказану у пункті першому цього висновку, яка становить 34855 грн.02 коп., з яких страхова компанія вже сплатила позивачу страхову суму 30577 грн.40 коп. Також, зазначив, що чеки на купівлю ліків на загальну суму 6139 грн. є неналежним доказами , оскільки вони не підтверджені належним чином завіреними медичними документами про призначення медикаментів лікарями ( медкартками, історією хвороби тощо.), також не підтверджено письмовими доказами: вартість одягу, на загальну суму 1800 грн., в який на день ДТП був одягнути позивач ; витрати на проїзд батьків до лікарні та витрати на посилене харчування позивача. Стосовно витрат на траспортування на суму в 921 грн., яка складає з витрат транспортування автомобілю евакуатором -600 грн. та 300 грн.- послуги по зберіганню автомобілю на штраф майданчику та вважає, що 00 грн. завищена сума , і в заявці про переказ 600 грн. не вбачається що гроші надіслані ФОП [PERSON] , а витрати по зберіганню автомобіля на штраф площадці взагалі позивач не повинен був сплачувати оскільки автомобіль «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ був речовим доказом в кримінальному провадженні згідно постанови слідчого та згідно до Постанови КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року « Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального Кодексу України» визначений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, техперероботки, знищення, здійснення витрат, пов*язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження , та у п.п.20,32 Порядку передбачено, що зберігання речових доказів, зокрема, транспортних засобів на стоянках Державтоінспекції МВС здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Також заперечував проти стягнення на користь позивача вартості втраченого ним середнього заробітку в сумі 15600 грн., оскільки позивачем не доведено , що на час ДТП він офіційно працював. Також заперечує проти стягнення моральної шкоди в розмірі 113000 грн., оскільки вважає цю завищену, зазначив , що відповідач сплатив позивачу 7000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та вважає цю суму достатньою для усунення моральних страждань позивача. Також, зазначив, що звертаючись із позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди у такому розмірі , позивач не сплатив судовій збір виходячи з ціни вимог майнового характеру , оскільки позивач не звільнений від сплати такого збору. Також зазначив, що позивач не надав належних доказів , що йому встановлена 3 група інвалідності у звязку з ДТП. Представник відповідача [PERSON] «Княжна Вієнна [PERSON] груп» - [PERSON] до судового засідання нез*явилася просила проводити розгляд справи у її відсутності на надала заперечення проти позову, в яких зазначила ( Т.1 а.с.119-121), що 26.09.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» було укладено поліс № АВ/2077558 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпечений т/з «DAEWOO LANOS» д.н.з. АВ 4863 [PERSON] дії 01.10.12 р. - 30.09.13 р.Відповідно до ст. 12 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», франшиза становить - 0,00 грн. Відповідно до Звіту № 14/358 від 27.09.14 р. - вартість відновлювального ремонту становить 191 605,58 грн.; ринкова вартість автомобіля 34 855,20 грн. та вартість матеріального збитку 34 855,20 грн. Тобто ремонт перевищує ринкову вартість пошкодженого автомобіля. До ДТП т.з. коштував 34 855,20 грн.Після ДТП, відповідно до Звіту № 14/360 від 30.09.14 р. - 4277,80 ГРН. От же страхове відшкодування по майну становить:34 855,20 грн. -4 277,80 грн. -0,00 грн. франшиза =30 577,40 грн. Вказує, що 25.12.2016 р., [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» сплатило позивачу страхове відшкодування, у повному розмірі в сумі 30577,40 грн., у відповідності до Звіту, складеного оцінювачем, який вважає має усі необхідні сертифікати, дозволи та ліцензії на здійснення оціночної діяльності. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 129/987/14-к та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає , що позов частково обґрунтований та такий , що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено , що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12013010100001569 від 20 вересня 2013 року обвинувачений [PERSON], визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, а саме в тому , що 20.09.2013 року приблизно о 03 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись на 405 км автодороги «Львів Кіровоград Знамянка», в напрямку м. Вінниці, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, який передбачає , що перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п. 11.4 ПДР України, який передбачає , що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, не вибравши безпечної швидкості, не впоравшись з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу руху в напрямку м. Немирів, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ під керуванням водія [PERSON] Внаслідок цього, водій автомобіля «Фольксваген - Пассат» потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді перелому переднього відрізку четвертого ребра зліва, закритого внутрішньо- суглобового надвиросткового перелому правої стегнової кістки, що згідно висновку експерта № 2296 від 26.11.-17.12.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно даного вироку суду цивільний позов потерпілого [PERSON] до [PERSON], [PERSON] «Княжна Вієнна [PERSON] груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, - залишено без розгляду ( а.с.14-16) Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції від 19 жовтня 2015 року скасований в частині вирішення цивільного позову, а кримінальне провадження направлено до Вінницького районного суду для призначення нового судового засідання в частині вирішення цивільного позову. ( а.с.17-22) Відповідно до положень, викладених в п.1. ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В п.п.14,15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. З висновку судової авто товарознавчої експертизи від 08.10.2014 року ( а.с.139), вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ у відповідності до п. 8.2 Методики складає 35225 грн.66 коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт вказаного автомобіля складає величину не менш 438349 грн.85 коп., що перевищує ринкову вартість автомобіля на час його пошкодження та на даний час , тому даний автомобіль відновлювати економічно недоцільно. У відповідності до ч.4 ст. 69 та ч.3 ст. 102 КПК України, експерт ставить до відома , що станом на 08.10.2014 р. ринкова вартість автомобіля Фольксваген Пасат з тими техніко економічними показниками та віком, які були в автомобіля на час його пошкодження та знищення, складає 60947 грн.02 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснив, що вважає його автомобіль відновлювати економічно недоцільно і зробив заяву суду , що після від відшкодування йому майнової шкоди [PERSON] , він готовий повернути автомобіль «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ відповідачу [PERSON] Тому суд вважає, що при вирішенні питання про розмір завданої позивачу майнової шкоди, злочином суд бере за основу -ринкову вартість автомобіля «Фольксваген Пассат» з тими техніко економічними показниками та віком, які були у автомобіля «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ на час його пошкодження яка складає 60947 грн.02 коп. , згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи від 08.10.2014 р. Посилання представника відповідача [PERSON] про те, що , суд при винесені рішення повинен взяти суму матеріального збитку вказану у пункті першому цього висновку, яка становить 34855 грн.02 коп.,оскільки у даному випадку суд вважає , що розмір шкоди повинний визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Посилання представника відповідача [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» про те, що суд повинен взяти за основу при винесені даного рішення Звіт № 14/358 від 27.09.14 р. про ( Т.1 а.с.186 кримінального провадження ) складений суб*єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], згідно якого відшкодовується різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП , а також витрати на евакуацію транспортного засобу із розрахунку 34855 грн.20 коп. ( вартість автомобілю до ДТП згідно звіту № 14/358 від 27.09.2014 р. ) та вартістю автомобіля позивача після ДТП у розмірі 4277 грн. ( згідно Звіту 14/360 від 30.09.2014 р.) , яка становить 30577 грн.40 коп. ( страхове відшкодування ) , суд вважає хибним , оскільки згідно змісту висновків даних звітів судом не вбачається зазначення в них «ринкової вартості автомобіля на час його пошкодження». Також суд вважає, що проведена по кримінальному провадженню експертиза від 08.10.2014 р., має пріоритетне значення по даній цивільній справі , оскільки при його складені експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, з висновками якої ознайомлений представник відповідача [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» і заперечень щодо якого не заявив. Також суд роз*яснював присутнім учасниками цивільного процесу про їх право в даному провадженні заявити клопотання про призначення по даній справі судово авто товарознавчу експертизу, але сторони та їх представники не забажали заявляти такого клопотання. Так, судом встановлено , що 26.09.2012 р. між [PERSON] ( власником автомобіля) та [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» було укладено поліс № АВ/2077558 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме- забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], яким керував в день ДТП [PERSON] Відповідно до ч.ч.9.1,9.2 ст. 9 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,( далі Закон N 1961-IV), вбачається , що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону N 1961-IV, зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 25.12.2016 року відповідач [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» провела виплату позивачу страхового відшкодування, у повному розмірі в сумі 30 577 грн.40 коп. Тому, виходячи з меж заявлених позивачем позовних вимог до відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» у рахунок доплати до вже сплаченого страхового відшкодування- в розмірі 19422 гривень 60 копійок, яка складається з наступного розрахунку : вже сплачена сума позивачу страхового відшкодування 30 577 грн.,40 коп.- 50000 грн. ( ч.9.2 ст. 9 Закону N 1961-IV- встановлений максимальний розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну одному потерпілому) =19422 гривень 60 копійок. Також, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення сума в 10947 гривень 02 копійки ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження ( різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також та 600 гривень- витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що документально підтвердженого позивачем заявою на переказ готівки № 218 від 07.11.2013 р. ( а.с. 10). Оскільки позивачем [PERSON], в судовому засіданні 19.04.2017 року зроблена усна заява про намір після отримання від відповідача суму майнової шкоди завданої пошкодженням автомобілю -повернути автомобіль «Фольксваген - Пассат», д/н. 650-30 ІВ відповідачу [PERSON] , тому суд вважає за необхідне зобовязати позивача після відшкодування [PERSON] спричиненої майнової шкоди , завданої злочином на загальну суму в 11547 гривень 02 копійки , передати автомобіль «Фольксваген - Пассат», д.н. [NUMBER] [PERSON], як особі, відповідальній за шкоду. Згідно до положень, викладених в ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.3.3 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди , суд виходить з того, що злочинами необережними діями [PERSON] позивачу завдані тілесні ушкодження, середнього ступеню тяжкості, проходив лікування , він пережив фізичну біль , був порушений його звичний засіб життя для відновлення якого він потребує значних зусиль. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у позивача порушились нормальні життєві звязки; пошкодження, належного йому автомобілю , перешкоджає [PERSON] використовувати його за призначенням для роботи та відпочинку, для по все денних потреб його та його сім*ї. Тому суд, виходячи з вищевикладеного та враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з [PERSON]В, у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 20000 гривень. Також суд враховує , що відповідач [PERSON] добровільно сплатив позивачу у рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 грн. В інший частині заявленого розміру моральної шкоди - відмовити за необґрунтованістю. Відмовляючи у задоволені позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь :6139 грн.- вартість витрачених коштів на лікування ; 1800 грн.- вартість знищеного одягу ; 680 грн.- - вартість коштів витрачених його батьками на проїзд з смт. Вороновиця до м. Вінницю до лікарні ; 2500 гривень- посилене харчування, суд виходить з того, що позивачем не надано суду належних письмових доказів у їх підтвердження. Також, суд не може взяти до уваги надані позивачем копії чеків на придбання медикаментів ( а.с. 7-13), оскільки з них не вбачається, що ці витрати ніс саме позивач, що такі медикаменти були призначені позивачу у звязку з перебування на лікуванні, внаслідок ДТП що сталася 20.09.2013 року. Суд, також відмовляє у задоволені позовної вимог про відшкодування 300 грн. витрат за надані послуги по зберіганню автомобіля , оскільки погоджується з міркуванням представника відповідача , що згідно Постанови КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року « Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального Кодексу України» визначений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, техперероботки, знищення, здійснення витрат, пов*язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження , у п. 20, зазначено , що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції (на той час МВД) для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. І згідно п. 32 вказаного Порядку - фінансування витрат, повязаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відмовляючи у задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача вартості втраченого середнього заробітку внаслідок ДТП та отримання інвалідності яка становить 6 міс. * 2600,00 грн. = 15600 грн., оскільки згідно до положень ст.1197 ЦК України , судом встановлено , що позивач на час ДТП не працював офіційно , а розрахунок на підставі положень ч.3 ст. 1197 ЦК України позивачем не підтверджений письмовими доказами. Також суд вважає недоведеним ствердження позивача , що він є особою яка має інвалідність 3 групи, яку він отримав у звязку ДТП, оскільки також ним не доведено перед судом належними письмовими доказами. Суд вважає, хибним доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивач повинен був сплатити судові збір за заявлену позовну вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 11300 грн., оскільки згідно до положень п.2 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовій збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи, в даному випадку позивач внаслідок злочину отримав ушкодження середнього ступеня тяжкості, тому суд вважає , що позивач звільнений від сплати судового збору .

Outcome: partial