Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

В вересні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Вказані вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає понад один рік відповідач - [PERSON], який є її сином. Відповідач не є власником квартири, фактично не проживає та не сплачує комунальні послуги, своєю реєстрацію відповідач позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися квартирою. Ухвалою суду від 25.09.2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на адресу зазначену в позовній та в довідці про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА. Вказаний конверт повернувся до суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання». Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Представником третьої особи: Житлового кооперативу №3, також не надано до суду пояснення щодо позову, оскільки матеріали позовної заяви з додатками, що були направлені на адресу останнього повернулись до суду з відміткою поштової установи «за закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з таких підстав. З матеріалів справи убачається, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2005 року позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] Належність на праві власності зазначеної квартири позивачу підтверджується Витягом про реєстрацію в державному реєстрі правочинів виданого 14.03.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О. Відповідач [PERSON] являється сином позивача, якого остання зареєструвала 15.07.2005 року у якості члена моєї сім'ї за вищезазначеною адресою після придбання квартири. Позивач вказує на те, що з січня 2017 року по теперішній час відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Як на доказ не проживання відповідача в спірній квартирі на протязі 1 року і 10 місяців позивачем надано Акт від 22.08.2018 року про не проживання, складеного комісією в складі мешканців будинку по [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого головою правління Житлового кооперативу №3 Розиграєвою О.І. З довідки, виданої Житловим кооперативом №3 від 22.08.2018 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] не проживає понад рік в спірній квартирі, що належить на праві власності позивачу, є її родичем, тому суд, застосовуючи до спірних правовідносин ст. 405 ч.2 ЦК України, вважає, що відповідач без поважних причин не користується житловим приміщенням в квартирі, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, своєю реєстрацією створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні квартирою, внаслідок чого позивач несе зайві витрати на сплату, тому у суду є підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 317-320, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved