overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав, зазначивши, що дитина хворіє рядом хвороб, що потребує додаткових витрат на її лікування. Відповідач в суді позов визнав частково, зазначивши, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі, оскільки не працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 Сімейного кодексу України: 1.при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги в достатньому розмірі не надає, тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до повноліття дитини. Задовольняючи вимоги позивача частково та встановлюючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, суд виходить з того, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, а також з того, що позивачем не надано доказів, не здобуто таких і судом, які б підтвердили те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 850 грн. щомісячно. На підставі ст. ст. 180-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON]. народилася дочка [PERSON], [INFO].. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи служби в справах дітей Чортківської міської ради про надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини та на виїзд за кордон дитини. В позовній заяві позивачка вказала, що з 24 лютого 2005 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Чортківського районного суду від 25 листопада 2010 року шлюб між ними було розірвано. В 2013 році син позивачки отримав посвідчення дитини інваліда до 18 років, йому рекомендовано лікування за кордоном. Однак, для виїзду за кордон дитини необхідно подати у відповідні державні органи нотаріально засвідчений дозвіл на оформлення проїзного документа та виїзд за кордон від батька, тобто від відповідача [PERSON], проте останній такий дозвіл оформити відмовляється. Тому [PERSON] просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України з метою лікування та оздоровлення, а також на виготовлення проїзних документів її неповнолітньому сину [PERSON] без згоди та супроводу батька. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник служби у справах дітей Чортківської міської ради Дацюк В. С. вважає, що позовну заяву слід задовольнити, надати дозвіл позивачці на виготовлення проїзного документа дитині та на виїзд дитини за кордон для лікування без згоди батька. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, думку прокурора про задоволення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 24 лютого 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Чортківського районного суду від 25 листопада 2010 року шлюб між ними було розірвано і після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з матір'ю. Дитина [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджується відповідним посвідченням управління праці та соціального захисту населення Чортківської райдержадміністрації [NUMBER], виданим 29.04.2013 року. Позивачка має намір оздоровити дитину за кордоном, зокрема в Республіці Польща та в Італії, але відповідач не дає дозвіл на виїзд та оформлення проїзних документів для сина. Комісія з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради своїм рішенням № 11 від 18.06.2014 року вирішила надати дозвіл [PERSON], [INFO], на виготовлення проїзного документа та на перетин кордону для малолітнього сина [PERSON], [INFO], без дозволу батька [PERSON] У відповідності до висновку служби у справах дітей Чортківської міської ради № Ш-30/135-45 від 17.06.2014 року, захищаючи інтереси дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.11.1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виконкому Саксаганської районної Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №778. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Підставою розпаду сім`ї стало зловживання відповідачем спиртних напоїв, безвідповідальне ставлення до сімейних стосунків та дитини, через що між подружжям постійно виникали сварки. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.11.1999 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Виконкому Саксаганської районної Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №778, шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.3-4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №376. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №376 (а.с.3), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №170. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2014 року. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечував. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №170 (а.с.4), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №555. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає разом з відповідачем. В даний час між позивачкою та відповідачем по справі існує спір про місце мешкання доньки, який буде вирішуватися в окремому позовному провадженні. Шлюбні відносини сторони не підтримують з жовтня 2014 року. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Відповідач в присутності дитини ображає та б'є відповідачку. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №555 (а.с.3), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просила зняти обтяження (реєстраційний номер 3539586) у вигляді заборони на відчуження з цілого житлового будинку № 27 по вул. Рекордній в м. Миколаєві. В обґрунтування вимог послалась на ті обставини, що зазначений житловий будинок належить їй на праві власності, проте дане обтяження перешкоджає їй в реалізації прав власника майна. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи Першої Миколаївської державної нотаріальної контори при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 18 жовтня 1983 року, між [PERSON] та Шевчук (після укладення шлюбу [PERSON]) О.Я., посвідченого державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2673, позивачу на праві власності належить цілий житловий будинок № 27 по вул. Рекордній в м. Миколаєві (а.с. 3-4) Разом з тим, з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 26996982 від 18.09.2014 року слідує, що на вищезазначене майно накладено обтяження у вигляді заборони відчуження. Підставою для застосування даного виду обтяження був договір довічного утримання № б/н від 27.10.1966 року, посвідчений відповідачем, а власником майна на момент укладення договору довічного утримання була [PERSON] (а.с. 5) В той же час, з вищезазначеного договору купівлі-продажу слідує, що спірний житловий будинок, на час укладення договору, належав продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого відповідачем 25.09.1982 року, реєстровий № 2143, та зареєстрованого в МБТІ 01.10.1982 року за № 9356. Також з відповіді відділу ДРАЦС реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області вих. № 157-03.4-4.6 від 25.02.2015 року слідує, що в ході перевірки по первинним актовим записам з 2008 року по теперішній час у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті [PERSON] (а.с. 31) Урахування часу, що сплив після укладання договору довічного утримання, а також вищевикладених обставин дає суду підстави вважати, що особи, які були сторонами в цьому договорі, зокрема відчужувач, померли. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто після смерті відчужувача відповідно ст. 755 ЦК України та в силу ст. 429 ЦК України(1963 року), що діяв на момент укладення договорів, дія договору відповідно припиняється. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. ст. 10, 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в обґрунтування якої вказала, що [INFO]. померла мати заявниці [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. В установленому законом порядку заявниця звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з тим що у свідоцтві про її народження матір'ю записана [PERSON]. У зв'язку з чим заявниця звернулась із заявою, в якій просила встановити факт, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при вирішення заяви покладається на думку суду, на спадкове майно міська рада не претендує Суд заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є заявниця [PERSON] У зв»язку із тим, що прізвище матері заявниці у свідоцтві про її народження зазначено «[PERSON]», тому вказані обставини унеможливлюють оформити нею спадкові права у нотаріальній конторі. Факт родинних стосунків заявниці як матері та доньки підтверджується письмовими доказами -актовим записом про [PERSON] від 19.10.2010р., копією свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], копією свідоцтва про шлюб [PERSON] [INFO] та [PERSON] 1940 року народження, копіює свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], де в графі мати зазначено «[PERSON]», копією свідоцтва про шлюб від 21.07.1990р. [PERSON] та [PERSON]. Факт родинних відносин заявниці та померлої [PERSON] підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] котрі повністю узгоджуються із наданими письмовими доказами заявницею. Тому факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та дідом по батьковій лінії [PERSON], померлим 22 червня 2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявлені вимоги мотивує тим, що після смерті діда відкрилась спадщина, вона є єдиною спадкоємицею за законом /в звязку з відмовою від спадщини сина померлого - її батька/, але через розбіжність написання іі дошлюбного прізвища та прізвища померлого діда нотаріальна контора відмовляється визнати за нею право на спадщину, в звязку з чим виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між нею та покійними батьками. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду заявниця не зявилась, направивши заяву про розгляд справи в її відсутність. Зацікавлені особи до суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Дослідивши надані по справі письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] /уроджена [PERSON]/ Л.М.. народилась 27 березня 1972 року в м. Комсомольськ Полтавської області. В свідоцтві про її народження батьками /російською/ зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). В свідоцтві про народження батька заявниці, його прізвище та прізвища батьків українською зазначені як «Пелипенко» (а.с 9). 22 червня 2014 року помер [PERSON]. (а.с.6). Прізвище померлого в свідоцтві про смерть українською зазначене як «Пилипенко». Після його смерті відкрилась спадщина, про що до спадкового реєстру було внесено відповідний запис, прийняття якої для заявниці є неможливим через формальну розбіжність в написанні її дошлюбного прізвища «Пелипенко» та прізвища діда «Пилипенко» . Отже, аналіз представлених доказів дає суду підставу дійти висновку про наявність родинних відносин між [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] та [PERSON], померлим 22 червня 2014 року які є рідними онукою та дідом. На підставі викладеного та

Outcome: approved