Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В грудні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що в 1996 р. вона та її чоловік придбали у відповідачки 1/2 частину домоволодіння, оформивши договір купівлі-продажу на товарній біржі. [INFO] р. помер чоловік позивачки. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак їй було відмовлено, оскільки вказаний договір не був посвідчений нотаріально. Також позивачка вказувала на те, що всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, продавець ніяких претензій не пред'являв. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], визнати право власності за позивачкою на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Позивачка заявлені вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 21.07.1995 р. за № 135, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 18.08.1995 р. за р. № 19665. 13.06.1996 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 20/1 був зареєстрований Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/2 (одну другу) частину домоволодіння [ADDRESS], укладений між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи, Договір купівлі-продажу квартири 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]був зареєстрований Миколаївським бюро технічної інвентаризації 13.06.1996 р. за № 19665 на ім'я [PERSON] Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Згідно матеріалів справи (Свідоцтва про укладення шлюбу) [PERSON] та [PERSON] 16.04.1975 р. уклали шлюб. Відповідно до Свідоцтва про смерть [INFO] р. [PERSON] помер. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Таким чином суд вважає, що права позивачки порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу частини домоволодіння дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Однак, приймаючи до уваги те, що в разі визнання договору купівлі-продажу 1/2 частки вищевказаного домоволодіння дійсним перешкоди для оформлення спадкових прав позивачки відсутні, суд вважає, що в цій частині вимог про визнання права власності необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, оскільки, позивачка має змогу оформити свої спадкові права після смерті чоловіка в позасудовому порядку. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними та

Outcome: partial