Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрований та проживає за вказаною адресою. З травня 2011 року в будинку також зареєстрований відповідач, який за місцем реєстрації з власної ініціативи не проживає з 01.01.2012 року, особистих речей цієї особи в будинку немає, витрати по утриманню нерухомого майна він не несе. Проте без поважних причин [PERSON] не бажає знятися з реєстраційного обліку, що створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду від представника позивача, останній просив про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК останній вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти цього. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 3-4). З 19.05.2011 року в вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] (не є членом сім'ї власника житла), який за місцем реєстрації не проживає з 01.01.2012 року (а.с 5, 6, 7-8, 11). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачу з боку власника створювалися будь-які перешкоди в користуванні житлом, не висловив він бажання продовжувати користуватися будинком й під час розгляду справи. В той же час, відповідач не знявся з місця попереднього проживання, що створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. Так, як зазначалося вище, відповідач не є членом сім'ї власника житла, тому відносини між сторонами повинні регулюватися гл. 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду). Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі. Положення ЖК України дають підстави вважати, що норми гл. 2 розділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6 ЖК України є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл. 6 і застосування до цих норм гл. 2 не суперечить їх змісту. З положень гл. 6 ЖК України, зокрема ст. 163 ЖК України вбачається можливість застосування до цих правовідносин деяких положень гл. 2 ЖК України, зокрема ст.ст. 71, 72 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ч.1 ст.71 ЖК встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Разом з тим, відповідно до вимог ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, власник який володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, що не заборонені законом, не може бути протиправно позбавлений права власності або будь-яким чином обмежений у його здійсненні та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені законом строки збереження за ним права на користування житлом, його небажання без поважних причин знятися з реєстраційного обліку, наслідком чого є створення ним власнику незручностей та перешкод у користуванні та розпорядженні будинком, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved