Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

в грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання. Посилається на те, що 20 серпня 2011 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 23 000 доларів США, що станом на 20 серпня 2011 року було еквівалентно 183 839,00 грн., про що власноручно написав боргову розписку, строком повернення до 01 травня 2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач тривалий час добровільно грошові кошти не повертає, на чисельні усні вимоги тільки обіцяє повернути борг найближчім часом, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, посилався на те, що курс долара США по відношенню до гривні значно зріс, та станом на березень 2015 року становить 24,82 грн. за 1 долар США, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 23 000 доларів США, що в еквіваленті становить 570 860 грн., проценти на підставі ст. 1048 ЦК України в розмірі 27253,51 грн. та 3% річних в сумі 10153,96 грн., а всього 608 267,47 грн. за період з 01.05.2013 року по 04.03.2015 рік. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) та місце роботи якого невідоме, викликаний в судове засідання через оголошення у пресі, відповідно ст.ст. 74 ч.9, 76 ч.9 ЦПК України порядку, проте обізнаний щодо наявності судового спору. Судова повістка повернулась до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що сторонами 20.08.2011 року укладено договір позики за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 184,000 грн., що по курсу НБУ на день передачі становить 23000 доларів США, терміном до 01.05.2013 року, а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] вказану суму коштів, у вказаний строк, що стверджується наданою 20.08.2011 року [PERSON] письмовою розпискою про одержання від [PERSON] грошових коштів, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні. Твердження позивача щодо необхідності повернення грошових коштів в національній валюті, що в сумі еквівалентна 23000 дол. США, спростовується письмовою розпискою про одержання грошових коштів оглянутою в судовому засіданні та її копія додана до матеріалів справи (а.с.7). Розписка про одержання [PERSON] в борг у [PERSON] 184,000 грн. встановлює факт отримання відповідачем коштів саме в національній валюті, що по курсу НБУ станом на 20.08.2011 року становить 23000 доларів США. В зв'язку з чим зазначення еквіваленту отриманих ним коштів до іноземної валюти, по справі правового значення не має, оскільки відповідачем було взято в борг у позивача саме кошти в національній валюті України - гривні, які першочергово зазначено в розписці, з зазначенням їх курсу в доларах США а отже в цій частині позов підлягає частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу - зазначеної першочергове - в розмірі 184,000 грн. Як посилається в своєму позові позивач, відповідачем грошові кошти наразі не повернуті, відповідач ухиляється від виконання своїх грошових зобов'язань в сумі основного боргу у розмірі 184,000 грн. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Враховуючи несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов'язання в сумі боргу в розмірі 184,000 грн. та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню три проценти річних за час прострочення грошового зобов'язання (672 дні, виходячи із суми боргу 184 000 грн.) за період з травня 2013 року по березень 2015 року в розмірі 10153,96 грн., згідно здійсненого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Листом Верховного Суду України від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» визначено, що проценти визначені ст.. 1048 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами, а інфляційні нарахування та три процента річних не є санкціями та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та зміцнення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримані компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім цього Верховним Судом України вирізнено правову природу процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, а також наголошується на відсутності у чинному законодавстві обмежень щодо одночасного стягнення процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення та сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України. Враховуючи що відповідач не виконує свої грошові зобов'язання перед позикодавцем [PERSON] - позику не повертає, з 20.08.2011 року користується чужими грошовими коштами, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 1048 ЦК України підлягає стягненню плата за користування позиченими грошовими коштами позивача, за період з травня 2013 року по березень 2015 року в розмірі 27230,27 грн. за здійсненим позивачем розрахунком виходячи з облікової ставки НБУ за відповідний період, з яким суд погоджується. В зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 184,000 грн.; 3% річних, що складає 10153,96 грн.; плату за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. 1048 ЦК України в сумі 27230,27 грн., а всього - 221 384,23 грн., за період з 02.05.2013 року по 04.03.2015 рік, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2213,84 грн. та витрати пов'язані з викликом відповідача через газету «Урядовий кур'єр» в розмірі 840 грн., що в сумі становить 3053 грн. 84 коп. На підставі викладеного та ст..ст. 524, 525, 526, 530, 533, 625, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: partial