Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідачі є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак не виконують свої батьківські обовязки, що призвело до ризику загрози для життя та здоровя дітей. У звязку з наведеним позивач просить відібрати у відповідачів без позбавлення батьківських прав дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що не визнають позов у повному обсязі. Зауважили, що їхні діти є здоровими та розвинутими, позов не містить посилань на порушення батьківського обовязку стосовно дітей, а викладені твердження позивача не грунтуються на законі та не підтверджені доказами (т. 2 а.с. 21-28). [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначив, що 26 червня 2017 року Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області було видано розпорядження № 78-о про негайне відібрання у нього та [PERSON] дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказав, що вважає вказане розпорядження незаконним, оскільки воно не містить посилання на те, яка саме загроза мала місце життю та здоровю дітей, та прийняте з порушенням права на невтручання в особисте та сімейне життя (т. 1 а.с. 79-81). У звязку з наведеним просить скасувати розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків. 31 липня 2017 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків та повернення дітей батькам (т. 1 а.с. 71-74). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] Свєтозара ([PERSON] до зміни імені) Олександрівна є матірю дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 6-8). [PERSON] ([PERSON] до зміни імені) Сергійович є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 6, 8, 179). Відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 170 СК передбачена можливість суду постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Частиною 2 ст. 170 СК передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, визначає затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини. Згідно з абз. 1 п. 8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, в редакції від 31 березня 2017 року, яка діяла на час винесення спірного розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о від 26 червня 2017 року Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків (далі - Порядок), якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення. Відповідно до абз. 3 п. 8 Порядку на підставі рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Наказом Служби у справах дітей Житомирської РДА від 22 червня 2017 року № 43-Од Про постановку на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були поставлені на облік, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах на підставі ухилення батьків від виконання батьківських обовязків (т. 2 а.с. 116). 26 червня 2017 року Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області на виконання рішення виконкому сільської ради від 15 червня 2017 року № 350 було винесено розпорядження № 78-о про негайне відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у батьків: [PERSON] та [PERSON] у звязку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоровю малолітніх дітей та для надання допомоги дітям, які потрапили у складні життєві обставини (т. 1 а.с. 14-16). 26 червня 2017 року діти були влаштовані до КУ Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Сонячний дім Житомирської обласної ради (т. 1 а.с. 25-27) 30 червня 2017 року Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області було надано висновок про доцільність відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у батьків: [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 10-13). Допитані у процесі розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили, що діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є недоглянутими, залишаються без догляду та просять їжі у сусідів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] насупроти зазначили про належне виховання дітей відповідачами за первісним позовом та достатність харчування дітей. Статтею 150 СК визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зазначене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 13 березня 2019 року, винесеною у справі № 631/2406/15-ц. Частиною 1 ст. 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Частиною 1 ст. 2 Конвенції, встановлено, що Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5 Конвенції). Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 30 червня 2017 року про доцільність відібрання дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків, на переконання суду, не є достатнім доказом на підтвердження обставин, на які покликається позивач за первісним позовом, як на підставу своїх вимог. Крім того, вказаний висновок не може мати переваги над іншими доказами та має бути оціненим судом в сукупності з іншими доказами. Також суд зазначає, що спірне розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о від 26 червня 2017 року Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків, на думку суду, не містить достатньо переконливих і зважених аргументів на захист інтересів дітей. Розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о від 26 червня 2017 року та висновок Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 30 червня 2017 року № 493 обгрунтовані в основному тим, що відповідачі за первісним позовом залишають дітей без догляду та без їжі, під час захворювання дітей не звертаються до лікарів. Однак, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів зазначених обставин. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши аргументи щодо шкоди життю та здоровю дітей способом життя та формою виховання відповідачами дітей, поміж іншого їхнім харчуванням, яке на думку посадових осіб органу опіки та піклування не є повноцінним, суд, з огляду на відсутність достатніх та належних доказів зазначених обставин, дійшов висновку, що доводи останніх в їхній сукупності зводяться до власного субєктивного погляду, який жодним чином не може бути покладений в основу для прийняття рішення про відібрання дітей від батьків. Прийняття спірного розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26 червня 2017 року № 78-о Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Д. хоч і було покликано на захист прав дітей, однак, на думку суду, було здійснене без належного зясування того, чи дійсно розлучення дітей з батьками необхідне для забезпечення їхніх якнайкращих інтересів. Наявна у матеріалах справи постанова заступника начальника Житомирського РВП [PERSON] по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 719549 від 25 травня 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обовязків за ч. 1 ст. 184 КУпАП (т. 1 а.с. 19), яке виразилося в тому, що діти перебували без нагляду дорослих, була скасована постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2017 року в справі № 295/7534/17 у звязку з відсутністю складу злочину (т. 2 а.с. 76-77). Під час іншого розгляду питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП Житомирським районним судом Житомирської області також не було встановлення факту ухилення останньою від виконання батьківських обовязків, про що свідчить постанова від 20 вересня 2017 року, винесена у справі № 278/1393/17 (т. 2 а.с. 78). [PERSON] має повну вищу освіту за спеціальністю Українська мова і література, з 11 березня 2001 року пл 31 серпня 2002 року працювала основним керівником гуртка Житомирського районного центру дитячої та юнацької творчості, з березня 2012 року по жовтень 2012 року - педагогом у СЦ Зебра, у 2015-2016 роках - інструктором по дитячий йозі та комплексних розвивальних занять для дітей до одного року з мамами в клубі Гармонія, з січня 2016 року почала отримувати допомогу при народженні дитини (т. 2 а.с. 44-49). [PERSON] має базову вищу освіту за напрямом підготовки Інженерна механіка, з березня 2012 року по лютий 2013 року працював директором з продажу в компанії [PERSON] консалт, з лютого 2013 року по травень 2014 року - регіональним директором Циркового товариства Кобзов, є учасником бойових дій та отримує пенсію за вислугу років, має у власності автомобіль (т. 2 а.с. 50-54). Матеріали справи не містять підтверджених доказами відомостей про те, що відповідачі за первісним позовом є хронічними алкоголіками або наркоманами, жорстоко поводяться з дітьми чи вдаються до їхньої експлуатації та примушують їх до жебракування або бродяжництва, а також інформації про те, що залишення дитини у відповідачів є небезпечним для їхнього життя, здоров'я і морального виховання. Відповідачі за первісним позовом є членами Громадської організації ЛА ДА, яка надала характеристику на останніх, згідно з якою вони разом із дітьми є постійними учасниками заходів та проектів, відвідують творчі майстер-класи, допомагають в організації свят, відвідують розвиваючі заняття (т. 2 а.с. 36). З долучених до матеріалів справи фотографій сімї відповідачів за первісним позовом, вбачається, що діти виглядають доглянутими, одягненими, неодноразово перебували на відпочинку, у тому числі і на морі (т. 2 а.с. 37-42, 56-69). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність винної поведінки батьків дітей та свідомого нехтування ними своїми обов'язками, а також недоведеність того, що розлучення дітей з батьками необхідне для забезпечення їхніх якнайкращих інтересів, у звязку з чим, вважає за потрібне відмовити Виконавчому комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в задоволенні позову про відібрання дітей у відповідачів за первісним позовом та задовольнити зустрічну позовну заяву та скасувати спірне розпорядження Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 78-о від 26 червня 2017 року Про негайне відібрання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків, як таке, що винесено передчасно, та без повного зясування того, чи дійсно була наявна безпосередня небезпека для життя та здоровя дітей.

Outcome: approved