Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В жовтні 2014 року прокурор Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Менської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№91) звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунально-побутові послуги та харчування. Позов мотивований тим, що [PERSON] засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 березня 2010 року за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. З 30 липня 2010 року відбуває покарання в Менській ВК №91. Посилаючись на положення ст..121, 122 КВК України, відповідно до якого пенсія засудженого перераховується за місцем відбування покарання пенсіонером і з неї відшкодовуються витрати на його утримання у виправній колонії (харчування, речове майно, комунальні послуги), прокурор просить стягнути з відповідача [PERSON], який є пенсіонером і який категорично відмовився звернутися із заявою до Пенсійного фонду України про переведення його пенсії до установи, на користь Менської ВК №91 12344,70 грн. у відшкодування витрат на комунально-побутові послуги та харчування за період з 01 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року. Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, заявлені до нього позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення прокурора, представника Менської ВК №91, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначеними законами України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 березня 2010 року за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі (а.с.7). Відповідно до характеристики засудженого [PERSON], останній відбуває покарання в Менській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області №91 з 30 липня 2010 року, на виробництві установи не працевлаштований, оскільки досяг пенсійного віку (а.с.10). Як вбачається з довідки № 9896/09.09.-10 від 18 вересня 2014 року, виданої Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області [PERSON] перебуває на обліку у Пенсійному фонді як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.5). Відповідно до положень ч.1, 3 ст.121 КВК України, особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, крім вартості спецодягу та спецхарчування. Із засуджених, які не працюють (крім осіб, зазначених у статті 115 цього Кодексу), вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг утримується з коштів, які є на їхніх особових рахунках. У разі відсутності у засудженого коштів на особовому рахунку виправна колонія має право пред'явити йому позов через суд. Частинами 1 та 2 статті 122 КВК України визначено, що засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Особи, яким до відбування покарання призначена пенсія, підлягають державному пенсійному забезпеченню на загальних підставах. Призначена пенсія перераховується органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання пенсіонера і з неї відшкодовуються витрати на його утримання у виправній колонії (харчування, речове майно, номінально-побутові послуги та інше), при цьому не менш як двадцять п'ять відсотків пенсії зараховується на особовий рахунок засудженого. З карточки індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим [PERSON] вбачається, що 09 вересня 2012 року з ним була проведена бесіда щодо виконання вимог ст.122 КВК України про необхідність перерахування пенсійного забезпечення на рахунок установи, проте засуджений [PERSON] відмовився від здійснення перерахунку пенсії до установи виконання покарань, про що надав відповідну заяву (а.с.8, 9). До переліку осіб, зазначених у ст.115 КВК України, які звільняються від оплати харчування та комунально-побутових послуг (засуджені, які відбувають покарання у виховних колоніях, інваліди першої та другої групи, жінки з вагітністю понад чотири місяці; непрацюючі жінки, які мають дітей у будинках дитини при виправних колоніях; непрацюючі чоловіки віком понад шістдесят років і жінки понад п'ятдесят років (якщо вони не одержують пенсії), особи звільнені від роботи через хворобу), відповідач [PERSON] не належить. Відповідно до довідки №5277 від 10 вересня 2014 року, виданої Менською ВК УДПтСУ в Чернігівській області (№91), розмір заборгованості [PERSON] за період з 01 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року по харчуванню та комунально-побутовим послугам становить 12334,70 грн.. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON], відбуваючи покарання в Менській ВК №91, знаходиться на утриманні установи виконання покарань та має пенсійні нарахування, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Менської ВК УДПтСУ в Чернігівській області (№91) підлягає стягненню 12344,70 грн. у відшкодування вартості харчування та комунально-побутових послуг за період з 01 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved