Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування державної реєстрації права власності, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Маркарової В.Ю. протиправними; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], запис № 23051660 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37801259 від 27.10.2017 р.; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) по [ADDRESS], запис № 23052673 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37805711 від 27.10.2017 р.; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0561 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, по [ADDRESS], запис № 23052924 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 37806026 від 27.10.2017 р.; судові витрати покласти на відповідачів. Адвокати позивача Чухало Ю.М. та Цівань Н.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Маркарова В.Ю. надала суду письмові заперечення в яких просила розглядати справу без її участі та у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с.34-38). Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом в розписці-повідомленні про час та дату розгляду справи (а.с.49). Вислухавши адвокатів позивача, ознайомившись з письмовими поясненнями приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Маркарової В.Ю., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, якими визначено умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до вимог п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Любов Віталіївна,приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Маркарова Вікторія Юріївна, управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,договорів купівлі-продажу та державних актів на землю, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовлено (а.с.11). Не погодившись в вищевказаним рішенням, [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку. Так, рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року, було скасовано вищевказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким вирішено провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого [PERSON] після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (реєстровий №2193); про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого [PERSON] після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 1561 кв.м. по [ADDRESS] (реєстровий №2196); про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого [PERSON] після смерті [PERSON] на грошові внески з належними відсотками і усіма видами компенсацій (реєстровий №2199), виданих державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. - закрито; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO]; в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] (цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку) від 25 травня 2012 року за реєстровим номером №377; договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0561 га по [ADDRESS] (цільового призначення для ведення особистого селянського господарства) від 25 травня 2012 року за реєстровим номером №386 та договору купівлі-продажу будинку № [ADDRESS] від 25 травня 2012 року за реєстровим номером №388, які укладені між [PERSON] в особі її представника [PERSON] та [PERSON] та про витребування з незаконного володіння 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS] та передачу їх [PERSON] - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 3033,56 грн. (а.с.12-14). Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, виправлено описки у резолютивній частині вступної та резолютивної частин і повного рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року: із третього абзацу резолютивної частини виключено фразу «про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого [PERSON] після смерті [PERSON] на грошові внески з належними відсотками і усіма видами компенсацій (реєстровий №2199)»; у четвертому абзаці резолютивної частини замість «Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO].», правильно вказати: «Визнати за [PERSON] право на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO]». Таким чином, суд апеляційної інстанції своїм рішенням не визнав право власності [PERSON] на спірне майно , не визнав недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок та самого будинку, розташованих за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], та не скасував право власності на вищезазначене нерухоме майно за [PERSON] а ні в цілому, а ні в 1/2 частці. Також, суд апеляційної інстанції, своїм рішенням відмовив [PERSON] у позовних вимогах про витребування з незаконного володіння 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS] та передачу їх [PERSON], чим фактично не оспорив правомірність набуття і правомірність володіння [PERSON] всім спірним майном в цілому. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №121824060 від 24.04.2018 року, державним реєстратором: приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю. за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку № [ADDRESS] (запис №23051660 від 25.10.2017 року), на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) по [ADDRESS] (запис №23052673 від 25.10.2017 року), та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0561 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, по [ADDRESS] (запис №23052924 від 25.10.2017 року) (а.с.15). Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним власником спірного майна в частці 1/1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на майно (а.с.15-16), та його право власності на спірне майно апеляційним судом не скасовано, а в витребуванні 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS] та передачу їх [PERSON] було відмовлено. Таким чином, приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Маркарова В.Ю. своїми діями порушила право власності [PERSON] та зареєструвала за [PERSON] нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус. Згідно ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; та перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус (державний реєстратор) відмовляє у державній реєстрації прав якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Однак, усупереч вимогам закону, за наявності суперечності між заявленими [PERSON] та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно за [PERSON], приватний нотаріус Маркарова В.Ю., все ж таки провела реєстрацію нерухомого майна за [PERSON], що порушило право власності на майно за вже зареєстрованим раніше власником [PERSON]. Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача, є скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на 1/2 частку нерухомого майна (житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS]) ,а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1409,60 грн., тобто з кожного по 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved