Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 21.01.2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Тлумацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у них народився одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що останніх півтора року вони разом не проживають, оскільки відповідач 05 грудня 2018 року поїхав на роботу за межі України до республіки Польща. З цього часу жодного разу останній не приїжджав до дому, із нею та дитиною не спілкується. За таких обставин вона не має наміру більше проживати з відповідачем, примирення між ними є неможливим і недоцільним. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, не подав відзиву на позовну заяву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 30.09.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 21 січня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Тлумацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2017 року (а.с.3). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Сторони протягом півтора року разом не проживають та не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Подружнє життя у сторін не склалось, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (витяг з договору про надання правової допомоги від 29.09.2020 року (а.с. 8), квитанція № 007757 від 29.09.2020 року (а.с. 7). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved