Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

В грудні місяці 2018 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпровської міської ради, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову посилався на те, що 08 грудня 1974 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрований 14 грудня 1974 року Амур-Нижньодніпровським відділом м. Дніпропетровська, актовий запис №1818, після якого залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння №150 по вул. Мінусинська в м. Дніпрі. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла проте не оформила його дружина - [PERSON], яка в свою чергу доводиться матірю позивачу. 03 травня 1983 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого 18 травня 1983 року Індустріальним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №908. Позивач зазначає, що він звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса від 29.11.2018 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавцем не надано правовстановлюючого документу на домоволодіння. За свого життя [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння не оформили, у звязку з чим позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане вище домоволодіння. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння №150 по вул. Мінусинська в м. Дніпрі, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, справу просив вирішити згідно чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 1974 року помер батько позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрований 14 грудня 1974 року Амур-Нижньодніпровським відділом м. Дніпропетровська, актовий запис №1818, після якого залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння №150 по вул. Мінусинська в м. Дніпрі. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла проте не оформила його дружина - [PERSON], яка в свою чергу доводиться матірю позивачу. 03 травня 1983 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого 18 травня 1983 року Індустріальним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №908. Позивач, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON], який спадщину прийняв фактично, оскільки на момент смерті матері проживав разом з нею та був зареєстрований в домоволодінні. Позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса від 29.11.2018 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавцем не надано правовстановлюючого документу на домоволодіння. Судом встановлено, що в 1959 році з дозволу Фрунзенської посілкової ради було побудовано житловий будинок за адресою: вул. Мінусинська буд.150, м. Дніпропетровськ розміром 5,95 на 9,9 м, згідно проекту від 27.05.1957 року, що підтверджується актом прийомки індивідуального домоволодіння та технічним паспортом від 08.02.1971 року та 04.07.2018 року. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця. Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved