Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради, як органа опіки та піклування звернувся до Лисичанського міського суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Підставою для звернення з цією заявою є неможливість неповнолітньої дитини [PERSON] самостійно пред'являти інтереси в суді через свій неповнолітній вік. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перевіркою встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], згідно рішення Лисичанського міського суду від 19.02.2016 року. Мати дитини [PERSON] померла у грудні 2015 року. [PERSON] у вересні 2016 року звернувся до служби у справах дітей з заявою про влаштування [PERSON] до КЗ «Лисичанський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» з подальшим влаштуванням до дитячого інтернату, пояснюючи, що він не може знайти з дитиною спільної мови, син постійної йде з дому, ігнорує його. 14.09.2016 року [PERSON] було влаштовано до КЗ «Новоайдарський загальноосвітня санаторна школа - інтернат». З моменту перебування дитини в інтернаті батько не відвідував сина, свідомо не виконує батьківські обов'язки, взагалі не цікавився його успіхами, здоров'ям, не утримує його матеріально. Просили позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року, дитину передати органу опіки та піклування Лисичанської міської ради до встановлення піклувальника над нею, а також стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, ідентифікаційний код [NUMBER], аліменти на користь тієї особи або установи, де буде виховуватись його дитина у розмірі ? всіх видів її доходів на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Неповнолітній [PERSON] підтримав позовні вимоги. просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього. Відповідач [PERSON] заперечував проти задовлення позову, вважаючи, що він належним чином виконує батьківськи обов'язки, в подальшому змінив свою думку, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив позбавити його батьківських прав у відношенні його сина [PERSON], справу просив розглядати за його відсутності. /а.с.55/ Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що приблизно на третьому тижні вересня 2016 року від навчального закладу надійшла інформація, що дитина [PERSON] не приступив до занять у шкоді. Після чого за дано заявою почались пошуки хлопця, в першу чергу звернулись до батька, він повідомив, що не знає, де знаходиться його син. Хлопчика знайшли у сусідів, після чого одразу забрали до притулку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] потрапляє до центру реабілітації другий раз. Перший раз це було 05 вересня 2016 року з актом кримінальної поліції, як дитина яка часто тікає з дому. Був дуже брудний. 14.09.2016 року був відправлений до КЗ «Новоайдарський загальноосвітня санаторна школа - інтернат» за направленням лікаря. Другий раз потрапив 26.05.2017 року після закінчення навчального року, був доставлений [PERSON] та до теперішнього часу залишається там. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження виданим повторно 21 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON], народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 17. Батьком дитини записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно копії паспорта № [NUMBER], виданого 09.03.2017 року органом 4430, [PERSON], [INFO], уродженець м. Лисичанськ, Луганської області, Україна /а.с.42/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] року у віці 35 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 2122/а.с.7/ Згідно з копією паспорта серії [NUMBER], виданого 06 грудня 1993 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженець міста Лисичанськ, Луганської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] Рішенням Лисичанського міського суду від 19 лютого 2016 року справа № 415/293/16-ц, встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Лисичанськ, Луганської області, громадянин України є батьком [PERSON], [INFO], внесено зміни до актового запису за №17 від 24.12.2007 року в Книзі реєстрації народжень у відділі реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області про народження [PERSON], [INFO], у відомостях про дитину змінено прізвище «[INFO]» на «[INFO]», по батькові «[INFO]» на «[INFO]», у відомостях про батька прізвище, ім'я та по батькові «[PERSON]» змінено на «[PERSON], громадянин України»/а.с.9/ Згідно копії заяви від 05.09.2016 року [PERSON] просить влаштувати його сина [PERSON], [INFO], до центру соціально - психологічної реабілітації дітей/а.с.6/ Згідно копії акту про факт передачі дитини від 14.09.2016 року, адміністрація закладу КЗ «Лисичанський ЦСПРД» передано дитину [PERSON] на підставі заяви батьків, направлення на оздоровлення /а.с.8/ Згідно з інформацією КЗ «Новоайдарська обласна загальна освітня санаторна шкода - інтернат І-ІІІ ступенів» № 92 від 01.03.2017 року, у навчальному закладі з 01 вересня 2016 року навчається неповнолітній [PERSON], [INFO] року народження. Батьки хлопця - мати [PERSON] померла [INFO] року. Батько - [PERSON] не приймає участі у життя сина, на початок року не забезпечив усім необхідним шкільним приладдям, за час перебування жодного разу не з'явився у школі, не підтримує спілкування ні з сином, ні з класним керівником та вихователем класу. Оформленням документів для отримання паспорту займалась служба у справах дітей Лисичанської облдержадміністрації. /а.с.10/ Згідно з пояснювальною КЗ «Новоайдарська обласна загальна освітня санаторна шкода - інтернат І-ІІІ ступенів» № б/н від 30.05.2017 року, адміністрація закладу доводить до відома, що в закладі з 14 вересня 2016 року по 26 травня 2017 року навчається неповнолітній [PERSON], [INFO]. За час навчання та оздоровлення він зарекомендував себе як не дуже старанний учень, який не виявляє зацікавленості до вивчення навчальних предметів. Правила поведінки виконує, але потребує постійного нагляду дорослих. Батько - [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню свого сина./а.с.33/ Згідно побутової характеристики від 08.05.2017 року [PERSON], який мешкає [ADDRESS], він мешкає за даною адресою з самого народження по теперішній час. За час проживання скарг, заяв не надходило. На даний час працює в «Дорремстрой». За місцем мешкання характеризується позитивно. У побуті завжди ввічливий, тактовний, працелюбний. За характером спокійний, урівноважений, розважливий. До кримінальної відповідальності не притягався. Бере активну участь в суспільному житті вулиці. До алкогольних напоїв відноситься як людина зі здоровим глуздом. Відношення до наркотичних засобів виключно негативне. /а.с.43/ Відповідно до виробничої характеристики, виданої КП «Лисичанський Шляхрембуд» б/н від 14.06.2017 року, [PERSON], [INFO], працює на КП «Лисичанський Дорремстрой» з 19 травня 2016 року по теперішній час. За час праці зарекомендував себе чесним, вимогливим до себе та своїх товаришів. Технологію праці вивчив, завдання виконує якісно. Дисциплінований, користується повагою серед колективу, принципово відноситься до всякого роду негативних явищ, бере активну участь у громадському житті підприємства./а.с.44/ За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов'язків з виховання та утриманню своєї дитини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягають задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь тієї особи або установи, де буде виховуватись [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 246 СК України, орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 640 гривні 00 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved