Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

В грудні 2020 року позивач управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області через електронний суд звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум субсидії, посилаючись на наступні обставини. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримувала житлову субсидію. Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються «Положенням про порядок призначення житлових субсидій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Особливістю даного спору є велика кількість змін щодо механізму та умов надання населенню житлових субсидій, що були здійснені Кабінетом Міністрів України з травня 2018 року. Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). У відповідності до пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. 30.09.2016 року відповідач звернулась до управління з заявою про призначення житлової субсидії. Особистим підписом в заяві відповідач підтвердила, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, тобто управління. Разом з заявою про призначення житлової субсидії від 30.09.2016 року відповідачем подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Особистим підписом в декларації відповідачем засвідчено факт усвідомлення, що в разі подання у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, відповідачу може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідачем взято зобов`язання повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. На підставі наданих документів відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з березня 2018 року. У відповідності до вимог Положення (в редакції чинній на момент кожного розрахунку) управлінням в автоматичному режимі (без додаткових звернень відповідача) було проведено розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на наступні періоди. З 01 травня 2018 року було суттєво змінено умови надання житлових субсидій. Так, п. 9 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї, особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому, соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Разом з тим, пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб). Так як, відповідачу субсидія надавалась на загальних підставах, то управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на виконання п. 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було здійснено розрахунок житлової субсидії в автоматичному режимі з травня 2018 року як домогосподарству, яке отримувало житлову субсидію у попередньому сезоні та з жовтня 2018 року на опалювальний сезон. Згідно розрахунку субсидії від 23 червня 2018 року управлінням відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 992,18 грн. щомісячно. 16 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 1033,20 грн. щомісячно. 17 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 1045,17 грн. щомісячно. Під час перевірки особової справи відповідача в телефонному режимі було з`ясовано, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, про вказану обставину відповідачем повідомлено не було. Управлінням було встановлено, що з 01 травня 2018 року відповідачем не повідомлено про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії, а саме: не надано інформації про доходи члена сім`ї, особи зі складу домогосподарства, зареєстроване місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, хоча такі доходи мали бути враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Не було надано інформації про чоловіка відповідача. Відтак, доходи чоловіка відповідача не були враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Відповідача було повідомлено про обов`язок щодо повідомлення про зміну обставин, які мають значення для визначення права на отримання та розміру житлової субсидії, встановлений пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 201 року № 329). Відповідачу було запропоновано надати інформацію про доходи її чоловіка для розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року з врахуванням обставин, про які відповідачем повідомлено не було. Відповідач категорично відмовилась від подання будь-яких відомостей. Згідно розрахунку субсидії від 22 січня 2019 року, управлінням відповідачу припинено надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2018 року. 23.01.2019 року управлінням проведено розрахунок суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії. Є очевидним та не потребує додаткового доведення факт неповідомлення відповідачем про обставини, що впливають на визначення права на отримання субсидії. У відповідності до п. 125 Положення, у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. Звертають увагу суду, що разом з правом на отримання житлової субсидії громадянин зобов`язаний дотримуватись вимог та умов її надання. В даному випадку управління виходить із презумпції знання законодавства, визначеній у статті 68 Конституції України. Надміру виплачена сума субсидії складає 5082 гривень 31 коп. Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 20.03.2019 року № 2898, від 03.05.2019 року № 4674, від 31.01.2020 року № 1130, від 22.09.2020 року № 13198. Відповідачу було повторно направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 02.11.2020 року № 15234. Також, відповідачу було направлено лист від 02.11.2020 року № 15233, в якому відповідача повторно проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів. Проте, вказану можливість відповідачем не використано, за даним фактом управлінням 07.12.2020 року спеціалістами управління складено відповідний акт. Пунктом 127 Положення передбачено, що у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку. Тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] надміру виплачену житлову субсидію в сумі 5082,31 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. (а.с. 1-7). Ухвалою судді 28 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40). В судове засідання представник позивача Різник Ярослав Михайлович, який діє на підставі довіреності № 02-30/50 від 12.02.2021 року, не з`явився, надіслав через електронну пошту заяву, отримана судом 24.05.2021 року за вх. № 23904, в якій просив розглядати справу за відсутності представника управління, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 09.03.2021 року о 14 год. 00 хв., 06.04.2021 року о 15 год. 30 хв., 25.05.2021 року о 11 год. 00 хв. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Згідно отриманої судом відповіді 27.01.2021 року за вх. № 3393, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). На адресу суду повернулися поштові конверти із судовими документами та повістками на 09.03.2021 року, 06.04.2021 року, 25.05.2021 року, в якому працівниками пошти зазначено, причина повернення - за закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач [PERSON] повідомлялась про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно постанови Верховного Суду складу колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 року, справа № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язанні сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, суд вважає, що були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи та приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 25 травня 2021 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлена відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що відповідач [PERSON] , 14 квітня 1980 року звернулась 30.03.2016 року до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з заявою № 920371 про призначення житлової субсидії (а.с. 15). Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються «Положенням про порядок призначення житлових субсидій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Особливістю даного спору є велика кількість змін щодо механізму та умов надання населенню житлових субсидій, що були здійснені Кабінетом міністрів України з травня 2018 року. Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). У відповідності до пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Разом з заявою про призначення житлової субсидії від 30.03.2016 року № 920371, відповідач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 16). Особистим підписом в заяві відповідач підтвердила, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, тобто управління. В декларації в розділі ІІІ «Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» відповідач зазначила, що таких фактів «не здійснювались». Особистим підписом в декларації відповідач засвідчила той факт, що вона усвідомлює, що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідач зобов`язалась повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. На підставі наданих документів відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з вересня 2016 року. У відповідності до вимог Положення (в редакції чинній на момент кожного розрахунку) управлінням в автоматичному режимі (без додаткових звернень відповідача) було проведено розрахунок субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на наступні періоди. З 01 травня 2018 року було суттєво змінено умови надання житлових субсидій. Так, п. 9 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї, особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому, соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Разом з тим, пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб). Так як, відповідачу субсидія надавалась на загальних підставах, то управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на виконання п. 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) було здійснено розрахунок житлової субсидії в автоматичному режимі з травня 2018 року як домогосподарству, яке отримувало житлову субсидію у попередньому сезоні та з жовтня 2018 року на опалювальний сезон. Згідно розрахунку субсидії від 23 червня 2018 року управлінням відповідачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 992,18 грн. щомісячно. 16 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 1033,20 грн. щомісячно. 17 серпня 2018 року відповідачу за перерахунком було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 1045,17 грн. щомісячно. Під час перевірки особової справи відповідача в телефонному режимі було з`ясовано, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, про вказану обставину відповідачем повідомлено не було. Управлінням було встановлено, що з 01 травня 2018 року відповідачем не повідомлено про обставини, що мали значення для визначення права на отримання субсидії, а саме: не надано інформації про доходи члена сім`ї, особи зі складу домогосподарства, зареєстроване місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, хоча такі доходи мали бути враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Не було надано інформації про чоловіка відповідача. Відтак, доходи чоловіка відповідача не були враховані при розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року. Відповідача було повідомлено про обов`язок щодо повідомлення про зміну обставин, які мають значення для визначення права на отримання та розміру житлової субсидії, встановлений пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 201 року № 329). Відповідачу було запропоновано надати інформацію про доходи її чоловіка для розрахунку субсидії з 01 травня 2018 року з врахуванням обставин, про які відповідачем повідомлено не було. Відповідач категорично відмовилась від подання будь-яких відомостей, про що свідчить в матеріалах справи копія доповідної записки від 22.01.2019 року (а.с. 20). Згідно розрахунку субсидії від 22 січня 2019 року, управлінням відповідачу припинено надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2018 року. 23.01.2019 року управлінням проведено розрахунок суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії (а.с. 22-23. Надміру виплачена сума субсидії складає 5082 гривень 31 коп. У відповідності до п. 125 Положення, у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи викладене, управління має усі правові підстави для звернення до суду з позовною заявою про стягнення надміру виплачених коштів субсидії, отриманих відповідачем. Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 20.03.2019 року № 2898, від 03.05.2019 року № 4674, від 31.01.2020 року № 1130, від 22.09.2020 року № 13198 (а.с. 24-27). Відповідачу було повторно направлено повідомлення про повернення надміру наданої суми житлових субсидій від 02.11.2020 року № 15234 та лист від 02.11.2020 року № 15233, в якому відповідача повторно проінформовано про можливість укладення графіку погашення надміру отриманих коштів (а.с. 28-29). Проте, вказану можливість відповідачем не використано, за даним фактом управлінням 07.12.2020 року спеціалістами управління складено відповідний акт (а.с. 30). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача [PERSON] не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо суми стягнення. Отже, оскільки відповідач уникає від повернення надміру виплачених сум субсидії, наданих позивачем та отриманих останньою, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення надміру виплачених сум субсидії є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 2102,00 гривень, які документально підтверджені (а.с. 32), то такі витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved