Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

В грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» (далі - ТОВ «Хмельницькгаз збут», Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Хмельницькгаз збут» за адресою: [ADDRESS] . Товариство свої зобов`язання щодо забезпечення відповідачів природним газом виконує належним чином, надає споживачам послуги. Однак відповідачі свої зобов`язання не виконують у повному обсязі, що призвело до заборгованості перед Товариством в розмірі 15020 грн. 84 коп. станом на 01.12.2020 року (з врахуванням оплати здійсненої в грудні 2020 року в розмірі 905 грн. 31 коп.). Оскільки відповідачі заперечують в добровільному порядку сплачувати заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 15020 грн. 84 коп. Відповідачі у відзиві на позовну заяву та у письмових поясненнях проти позову заперечили, вважають вимоги позивача необгрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що позивач нараховує завищені суми до сплати та створює формальну заборгованість. Вказують, що вони регулярно проводили оплату за спожитий газ. Вважають, що розрахунок заборгованості проведений без врахування показників лічильника та позивачем не надано об`єктивних доказів щодо існування боргу. Вказують, що відповідач [PERSON] , як працівник правоохоронних органів мав пільги по сплаті послуг за спожитий газ, однак внаслідок неправомірних дій начальника Управління соціального захисту населення нарахування таких послуг було припинено. Відповідачі подали заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Позивач у відповіді на відзив просить суд врахувати, що боржниками здійснюється споживання природного газу, а також проводиться часткова оплата, що відображено в фінансовому стані особового рахунку, а отже договір постачання природного газу побутовим споживачам вважається укладеним. Вказав, що за адресою боржників оформлялась пільга «Ветеран органів внутрішніх справ», однак з 01.07.2015 року надання відповідачам даної пільги було припинено. Показники лічильника зазначені відповідачами у відзиві (порівняльна таблиця № 4) повністю співпадають з показниками наданими оператором ГРМ, крім грудня 2020 року (на момент подачі позовної заяви, такі дані були відсутні). Вказав, що нарахування відповідачам проводиться за показниками лічильника, які надаються споживачами в квитанціях через колцентр. Оскільки відповідачі часто здійснювали оплати не в повному обсязі та надавали інформацію про об`єм спожитого природного газу за розрахунковий місяць після 05 числа наступного місяця, відповідно такі відомості відображені у фінансовому стані в місяці надходження такої інформації. Вказує, що відомості у фінансовому стані є правильними. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справ у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просить розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за якою ТОВ «Хмельницькгаз збут» надає відповідачам послуги із постачання природного газу та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відносини, які виникли між сторонами регулюються норами Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Закону України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 20 розділу ІІ Правил, споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 2 розділу ІІІ Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Пунктом 4 розділу ІІІ Правил визначено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Пунктом 22 розділу ІІІ Правил передбачений обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Згідно абзаців 4 та 5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постачальник свої зобов`язання щодо забезпечення споживачів природним газом виконував належним чином, надавав споживачам відповідні послуги. Однак, відповідачі своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг не виконували належним чином, у зв`язку з неповним та несвоєчасним здійсненням ними оплати за природний газ, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в розмірі 15020 грн. 84 коп. за використаний природний газ, що підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідачів від 02.12.2021 року (а.с. 206). Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм послуг з постачання природного газу, або ж надання цих послуг іншою особою. Також відповідачами не було надано достатніх доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті наданих їм послуг. Доводи відповідача [PERSON] про наявність у нього пільг на сплату 50 % вартості спожитого газу за вказаний позивачем період не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються інформацією управління соціального захисту населення від 14.06.2021 року (а.с. 152). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Таким чином, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 31 грудня 2020 року та просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожитий газ, яка нарахована за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 15020 грн. 84 коп. За таких обставин, враховуючи наведене вище чинне законодавство, суд вважає, що до позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 6961 грн. 21 коп. за період з 01 січня 2017 року по 30 листопада 2017 року включно, підлягає застосуванню положення про загальний трирічний строк позовної давності. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку із пропуском позовної давності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 8059 грн. 63 коп. за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2020 року Відповідно до ч 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково (на 53,65 %), з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 563,92 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial