Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Відповідачі по справі, у попереднє судове засідання не з'явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Позивачка та її представник [PERSON] (ордер серії [NUMBER] від 27.06.2017 р.) у попереднє судове засідання не з'явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія нотаріально не посвідченого договору купівлі - продажу від 11.09.2017 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] про купівлю квартири [ADDRESS]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], власники [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.07.2000 р. на квартиру [ADDRESS], власники [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11.09.2017 р. позивачка домовилась із відповідачами про купівлю - продаж квартири [ADDRESS]. В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі - продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачці у власність нерухоме майно, а позивачка передала їм грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США., та фактично вступила у володіння цим майном. Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала відповідачам привести домовленість у відповідності до вимог закону, на що відповідачі повідомили, що поки не можливо це зробити, оскільки на момент укладення договору власниками квартири були вони та [PERSON], яка померла [INFO] У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України 1/3 частина квартири після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом, перейшла до відповідачів, однак право власності на неї вони не зареєстрували. Про існування обставин, що відповідачі не є зареєстрованими власниками квартири позивачці не було відомо,. Враховуючи викладені обставини, що на момент укладання договору відповідачі не мали належних оформлених документів, що підтверджують їх право власності і до їх оформлення не мали права відчужувати квартиру, тому придбане позивачкою майно було відчужено особами, які не мали на це право. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші на суму 6 000 доларів США., а позивачці - об'єкт нерухомості, яким вона на теперішній час користується. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, позивачка набула право власності на квартиру [ADDRESS]. в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши її у відповідачів, яку вони фактично не мали права відчужувати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved