Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.05.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 17200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Вказував на те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між нею та позивачем договір, при укладенні якого сторони керувались положеннями ст. 634 ЦК України. Окрім того, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками, оплачувати комісії, слідкувати за витратами платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту. Також, умовами передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф 500 грн. + 5% від суми позову. Договором також передбачено можливість зміни відсоткової ставки за умови інформування позичальника. Зазначав, що відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконує у звязку з чим у нього станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 39126,79 грн., яка складається з наступного: 24996,92 грн. заборгованість за кредитом, 11151,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 638,88 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. фіксована частина та 1839,37 грн. процентна складова. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови укладеного між сторонами кредитного договору, просив стягнути з відповідача на користь банку вище вказану заборгованість та судовий збір. Позивач в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, просив позов задовольнити з підстав зазначених у ньому, також пояснив, що відповідач особисто отримала платіжну картку, була ознайомлена з умовами кредитування та використовувала кредитні кошти, при цьому систематично порушувала умови договору у звязку з чим у неї утворилась значна заборгованість. Крім того вказав, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам законодавства та є дійсним. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених у письмових запереченнях в яких вказувала на те, що кредитний договір №б/н від 24.05.2011 року є неукладеним, оскільки не відповідає вимогам законодавства, зокрема не містить дату видачі кредиту та детальний опис його сукупної вартості, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують видачу банком коштів на виконання умов договору, а також докази того, що відповідач була ознайомлена з Умовами вказаного кредитного договору, про що отримала відповідну памятку. У звязку з наведеним просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 24.05.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від (а/с 6). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Як на підставу своїх заперечень проти позову представник відповідача посилається на те, що вказаний вище договір є неукладений, разом з тим, такі доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з наступного. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, договором встановлюються, змінюються або припиняються цивільні права та обовязки сторін, якщо при його укладенні дотримані умови, за яких договір має юридичну силу. Якщо договір не відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для його чинності, він є нікчемний в силу прямого припису закону або може бути визнаний недійсним судом відповідно до вимог ст. 215 ЦК України. Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що вказаний вище кредитний договір визнаний у встановленому законом порядку недійсним або був розірваним чи є нікчемним, натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідачем була підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої остання дала згоду на те, що дана заява разом з Памяткою клієнта, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між нею та позивачем договір та вона ознайомлена і погоджується з запропонованими банком умовами кредитування. Крім того, з наданих позивачем доказів також вбачається, що відповідача, на виконання умов договору, отримала платіжну картку та використовувала кредитні кошти для оплати товарів та послуг, а також отримання готівки, про що свідчить виписка по картці (а/с 116). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається зі змісту п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі стороні не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6, п.2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку позичальник зобовязується виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач належним чином своїх зобовязань за договором не виконала, внаслідок чого у неї станом на на 30.09.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 39126,79 грн., яка складається з наступного: 24996,92 грн. заборгованість за кредитом, 11151,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 638,88 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. фіксована частина та 1839,37 грн. процентна складова (а/с 3-5). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені, штрафу). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається зі змісту п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань повинен нести в повному обємі відповідач. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором та судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved