Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини та свідоцтв про права на спадщину. Посилаючись на те, що 18.03.2015 році померла її сестра [PERSON], яка проживала за адресою [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно. На момент смерті [PERSON] разом із нею проживала їх матір [PERSON], яка була спадкоємцем першої черги за законом і яка померла 11.01.2016 року. Після її смерті за місцем відкриття спадщини позивачка подала заяву до приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк про прийняття спадщини. При цьому позивач вважала, що вона має право на спадкування як частки майна, що належало матері [PERSON], так і частки майна, що раніше належало сестрі - [PERSON]. Однак у матеріалах спадкової справи №283-15, відкритої приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], наявна заява від імені [PERSON] від 26.06.2015 року про те, що вона відмовляється від належної їй частки у спадщині [PERSON] на користь сина [PERSON]. Справжність підпису [PERSON] на заяві засвідчена секретарем Степанівської сільської ради Чемеровецького району [PERSON] 26.06.2015 року (зареєстровано в реєстрі за № 16). Позивач вказує на те, що рішенням Степанівської сільської ради № 3 від 05.11.2015 року [PERSON] 05.11.2015 року обрано секретарем Степанівської сільської ради, тобто нотарільну дію засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві про відмову від спадщини [PERSON] було вчинено як секретарем Степанівської сільської ради раніше цієї дати було посвідчено не уповноваженою на це належним чином посадовою особою органу місцевого самоврядування. Також вказує, що секретарем Гаджальською О.М. всупереч вимогам чинного законодавства не було розяснено заявнику правові наслідки відмови від прийняття спадщини та зміст статтей 1273, 1274, 1275 ЦК України. На її думку приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу [PERSON] було взято до уваги вказану заяву, виконану від імені [PERSON], неправомірно, без належної перевірки повноважень особи, яка вчинила відповідну нотаріальну дію, вважає що свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2015 року є такими, що видані нотаріусом відповідачу [PERSON] безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства, тому просить суд: -визнати недійсною заяву, виконану від імені [PERSON], про відмову від належної їй частки у спадщині [PERSON] на користь [PERSON], засвідчену секретарем Степанівської сільської ради Чемеровецького району [PERSON] 26.06.2015 року (зареєстровано в реєстрі за № 16). -визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2015 року приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстровані в реєстрі за №№1986, 1988, 1990, за якими [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 18.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив задоволити з підстав викладених у позові. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, подали суду письмові пояснення, в яких вважають заяву про відмову від спадщини прийняту секретарем сільської ради [PERSON] правомірною, оскільки остання була наділена повноваженнями для вчинення нотаріальних дій. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, вказав, що секретар сільської ради [PERSON] була уповноваженою особою на здійснення нотаріальних дій на момент прийняття 26.06.2015 року заяви [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав: Так судом встановлено, що [PERSON] померла 18 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Її мати [PERSON], яка проживала на момент смерті спільно зі спадкодавцем відмовилась від прийняття спадщини на користь сина [PERSON], а останній у встановлений законом строк прийняв спадщину, інші спадкоємці після смерті [PERSON] спадщину не прийняли. Оспорювана заява про відмову від прийняття спадщини посвідчена секретарем виконкому Степанівської сільської ради [PERSON] (спадкова справа № 283-15 від 30.06.2015 року, копія при справі). [PERSON] померла 11 січня 2016 року. Згідно рішення Степанівської сільської ради Чемеровецького району № 2 від 12.11.2010 року Секретарем сільської ради обрано [PERSON]. Згідно розпорядження Степанівської сільської ради № 11 від 24.12.2014 року затверджено посадові інструкції секретаря сільської ради [PERSON] № 2 від 24.12.2014 року п. 2.10 яких до повноважень та функціональних обовязків секретаря сільської ради належить складання та засвідчення нотаріальних дій. Рішенням № 3 від 05.11.2015 року [PERSON] було переобрано на посаді секретаря Степанівської сільської ради, що узгоджується з відомостями трудової книжки [PERSON] серії УКР № 2572958 згідно яких, остання 12.11.2010 року обрана секретарем Степанівської сільської ради, присвоєно ранг та категорія посадової особи місцевого самоврядування та виконувала посадові обовязки на вказаній посаді до 27.12.2016 року. Стаття 7 вказаного Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат», який був чинний на день виникнення спірних правовідносин, У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії. Відповідно до визначень понять, які містяться в ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Пунктом 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (ззатвердженого Наказ Міністерства юстиції України 11.11.2011 N 3306/5) передбачено, що Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Відповідно до змісту п.п. 5 п. б ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських рад серед інших належать делеговані повноваження, в тому числі вчинення нотаріальних дій віднесених до їх відання. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. З аналізу вказаних положень чинного законодавства слідує, що право на здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади із вчинення нотаріальних дій на території села віднесено до компетенції виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України до виключної компетенції сільських рад відноситься обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 51 Закону України до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входять також за посадою секретар відповідної ради, староста (старости). Тому суд не бере до уваги посилання позивача на обрання [PERSON] секретарем сільської ради лише 05.11.2015 року (тобто після прийняття відмови від прийняття спадщини [PERSON]М.) враховуючи обставини, що право на здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері вчинення певних нотаріальних дій в сільській місцевості віднесено Законом до компетенції виконавчого комітету сільської ради, а також, що секретарем сільської ради на пленарному засіданні (рішення сесії 6 скликання №2 від 12.11.2010 року) обрано [PERSON], яка входить до складу виконавчого комітету сільської ради за посадою, а також, що розпорядженням Степанівської сільської ради № 11 від 24.12.2014 року затверджено посадові інструкції секретаря сільської ради № 2 від 24.12.2014 року згідно п. 2.10 яких до повноважень та функціональних обовязків секретаря сільської ради належить складання та засвідчення нотаріальних дій. Суд приходить до висновку, що секретар сільської ради [PERSON] була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій. Не заслуговують на увагу доводи позивача про не розяснення при прийнятті відмови від спадщини, вимог ст.ст. 1273-1275 ЦК Україну, оскільки зміст останньої відповідає вимогам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що в позові відмовлено в повному обсязі, тому вимоги позивача, щодо відшкодування судових витрат не підлягають до задоволення. На підставі викладеного

Outcome: dismissed