Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ. Позивачем здійснюється господарська діяльність з постачання пари та гарячої водина потреби опалення в м. Бердянськ та Бердянському районі на підставі ліцензій в термін, визначений органом виконавчої влади Бердянської міської ради. 24.07.2009 року між позивачем та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір № 638 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Із засобів масової інформації позивачу стало відомо про те, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] припинила підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, у зв?язку з чим договір № 638 від 24.07.2009 року припинив свою дію. Відповідно до інформаційної довідки № 98695867 від 28.09.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником убудованого нежитлового приміщення загальною площею 167,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . З метою врегулювання відносин між позивачем та відповідачем щодо відпуску теплової енергії на вбудоване приміщення за адресою: [ADDRESS] , на адресу відповідача було направлено пропозицію укласти договір та підписаний з боку позивача проект договору купівлі-продажу теплової енергії на потреби опалення. Відповідь на пропозицію укласти договір не отримано, підписаний договір на адресу позивача не повертався. Вищезазначене приміщення є вбудованим і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку. Обмежити постачання теплової енергії на об?єкт за яким відсутні договірні стосунки позивач не міг та не може, так як приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому житловому будинку. 31.08.2018 на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату боргу, проте відповідь на адресу позивача не надходила, грошові кошти надійшли частково. 19.11.2019 року на адресу відповідача повторно було надіслано вимогу про сплату боргу, проте відповідь на адресу позивача не надходила, грошові кошти не сплачені. За період жовтень 2016 року - березень 2019 року відповідачем отримано теплову енергію на загальну суму 87177 грн. 34 коп., а сплачено лише частину нарахувань в розмірі 29617,78 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 57559,56 грн. та суму судового збору 1921 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав в повному обсязі (а.с. 78). Представник відповідача адвокат Соботюк В.А. надав до суду заяву про визнання [PERSON] позову в повному обсязі, в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності відповідача (а.с. 81). Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерхоме майно відповідач є власником убудованого приміщення загальною площею 167,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). 09.02.2018 року позивачем було направлено [PERSON] листа про необхідність укладання договору (а.с. 14). Проте договір відповідачем не підписано. 30.08.2018 року відповідачу направлено вимогу про сплату боргу в сумі 57602,25 грн. (а.с. 19), проте борг сплачено не в повному обсязі. 18.11.2019 року відповідачу повторно направлено вимогу про сплату боргу в сумі 57559,56 грн. (а.с. 22)., проте оплата не надійшла. В матеріалах справи містяться платіжні доручення про перерахуванням відповідачем на користь позивача грошових коштів 12.07.2019 року в сумі 4617,78 грн., 14.08.2019 року в сумі 15000 грн., 09.09.2019 року в сумі 10000 грн. Відповідно до частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні прав та обов?язки. Такими діями зокрема можуть бути користування тепловою енергією без договору. Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією дано визначення споживача теплової енергії як фізична особа, яка є власником будівлі або суб?єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопотсачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з жовтня 2016 року по березень 2019 року в сумі 57 559,56 грн. (а.с. 18). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити відповідні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання теплової енергії само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок міститься в ухвалі від 09.11.2016 р. по справі № 1328/8935/12 колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Крім того, суд враховує, що на вимогу про сплату боргу від 31.08.2018 р., надіслану на адресу відповідача, грошові кошти надійшли частково на рахунок позивача та в заяві від 12.03.2020 р. (а.с.81) представник відповідача позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судо першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по уті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 960 грн., 50 коп.

Outcome: approved