Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Степанівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що 16 жовтня 2015 року в с.Степанівка Теплицького району Вінницької області померла її рідна сестра [PERSON]. Після смерті сестри відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степанівської сільської ради Теплицького району. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно доньці позивачки [PERSON], але [PERSON] померла 10 липня 2015 року. Після смерті [PERSON] вона є спадкоємцем за законом. Коли вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому їй відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено нею з поважної причини, оскільки вона має 81 рік, з 16 жовтня 2015 року по 18 квітня 2016 року вона перебувала на лікуванні, що підтверджується медичними документами. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача Степанівської сільської ради Теплицького району надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року в с.Степанівка Теплицького району померла [PERSON]В.(а.с.7), після її смерті залишилось майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Степанівської сільської ради Теплицького району(а.с.14). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом як рідна сестра, що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.8,9). Позивач до нотаріальної контори звернулась після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст.1270 ЦК України, тому постановою державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 22 грудня 2016 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини(а.с.15). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] має 81 рік, хворіла з 16 жовтня 2015 року по 18 квітня 2016 року, що підтверджується її медичною карткою(а.с.16-24), тому причину пропуску строку на прийняття спадщини визнає поважною і вважає можливим його продовжити, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved