Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.02.2008 року [PERSON] , отримала кредит у розмірі 8000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між нею та банком кредитний договір. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує. [PERSON] , у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.01.2019 року має заборгованість в розмірі - 127354,22 гривень, яка складається з: -7741,37 грн. - заборгованість за кредитом; -119612,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 06.02.2008 по 29.06.2018 роки. Добровільно [PERSON] , не мала наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.02.2008 року в розмірі 127354,22 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду надіслала письмову заяву в якій просить справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слухати у її відсутність. В задоволені позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» відмовити в зв`язку з закінченням строку позовної давності ( а.с. 39 ). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Підставою звернення банка до суду є порушення зобов`язання зі сторони відповідача кредитного договору, а саме: несплата заборгованості за кредитом, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплата комісії. Враховуючи, що [PERSON] , отримала кредит 12.02.2008 року в сумі 8000,00 гривень та з 31.12.2014 року не проводила погашення чергового платежу, а позовна заява подана АТ КБ «Приват Банк» до суду лише 06.03.2019 року, тобто після того як сплив строк позовної давності. Позивач не надав доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку позовної давності. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] , отримала кредит 12.02.2008 року, а позовна заява подана 06.03.2019 року, строк позовної давності сплинув, в зв`язку з чим даний позов не може бути задоволено. Оскільки умовами договору ( графіком погашення кредиту ) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ст. 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Щодо заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] , то суд виходить з наступного. Як вбачається із договору кредиту, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] , 12.02.2008 року, останньому надано кредит у розмірі 8000,00 грн., нарік, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 72 ЦПК Україниправо на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, про що було вказано в заяві відповідача [PERSON] . Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду лише 06.03.2019 року. Крім цього у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення. Враховуючи те, що АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском трьохрічного строку позовної давності, це згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Зважаючи на наведене в задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі ст.ст. 256, 257, 267, 553, 554, 559 ЦК України,

Outcome: dismissed