Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив встановити факт належності [PERSON], що померла 10 лютого 2000 року, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 37, та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року, на домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., ганку літ. А, літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д з погрібом під. Д, споруд № 1-5, І - ворота, огорожа, хвіртка, колонка, вїзд. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вищевказане домоволодіння його мати [PERSON] придбала за письмовою домашньою угодою від 27.03.1975 року у [PERSON] У звязку з тим, що будинок був старий, його мати [PERSON] вирішила реконструювати зазначений житловий будинок і на місті старого будинку, без належного дозволу з боку територіальної громади м. Дніпропетровська, збудувала у 1977 році новий будинок. 21 травня 1979 року згідно до заяви його матері, домоволодінню було присвоєно адресу: тупик Давидова, № 37. Домоволодіння розташовано на земельній ділянці 0,0523 га і складалося з житлового будинку літера А-1, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, убиральні літ. Г, огорожі № 1-3, водоколонки № 4, мостіння І. В подальшому, впродовж з 1977 року по 1990 рік, мати добудувала до житлового будинку літ. А-1 прибудову літ. А1-1, веранду літ. а-1, прибудову літ. а1-1, ганок літ. А, переобладнала сарай Б-1, б-1 у літню кухню літ. Б-1 з прибудовою б-1, обладнала сарай підвалом. 10 лютого 2000 року його мати [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт, в якому належний їй житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що знаходиться у м. Дніпропетровську, тупик Давидова, 37, заповіла позивачу. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері є позивач, який у зазначений законом строк звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він, як спадкоємець, не надав правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння та рекомендовано йому звернутися до суду. У зв'язку з тим, що його мати, як власник домоволодіння, померла, то у судовому порядку можливо лише визнати факт належності їй права власності на зазначене домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ № 340243, виданим 18.02.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 318 від 18.02.2000 року (а.с.29). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, зі слів позивача, складається з домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ще за життя, а саме: 10 червня 1999 року [PERSON], яка померла 10 лютого 2000 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5-1738, яким заповіла належний їй житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що знаходиться у м. Дніпропетровську, тупик Давидова, 37 - [PERSON] (а.с.22). При цьому, судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження [PERSON] І-КИ № 482485, виданим Виконавчим комітетом Жемчужненської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10 від 15.04.1967 року (17). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк, а саме 25 лютого 2000 року, звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року. На підставі його заяви, після смерті [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року, була заведена спадкова справа за № 137/2000, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.65-75). Проте, державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року, оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно (а.с.75). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що мати позивача придбала житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 11, 15 за письмовою домашньою угодою у [PERSON] 27 березня 1975 року (а.с.19-20), з якої вбачається, що зазначений житловий будинок був збудований у 1937 року батьками продавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією акту МБТІ, інвентаризаційною справою від 22.04.1966 року та домовою книгою, отриманою 11.03.1949 року (а.с.27-28,30-34). У звязку з тим, що будинок був старий [PERSON] у 1977 році реконструювала зазначений житловий будинок та добудувала господарські будівлі та споруди: прибудову літ. А1-1, веранду літ. а-1, прибуду літ. а1-1, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., ганок літ. А, літня кухня літ. Б, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д з погрібом під. Д (а.с.9). Згідно до її заяви від 21.05.1979 року, домоволодінню було присвоєно адресу: тупик Давидова, № 37. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року за № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 - не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно до технічного паспорту на житловий будинок, складеному 09.06.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут проектування та експертизи будівництва» зазначене домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці площею 523 кв.м. складається з: житлового будинку літера «А-1», з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., ганку літ. А, літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д з погрібом під Д, споруд № 1-5, І - ворота, огорожа, хвіртка, колонка, вїзд (а.с.7-9). При цьому, між померлою [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Дніпрогаз», ще за її життя, був укладений Договір про надання послуг з газопостачання від 27.05.2000 року (а.с.76-78). Крім того, факт належності домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську померлій [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами по спірному домоволодінню. З урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що спірне домоволодіння дійсно належало [PERSON] на момент її смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], що померла 10 лютого 2000 року, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 37. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як судом встановлено вище, [PERSON], померлій 10 лютого 2000 року, належало домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 37. Позивач, який є її єдиним спадкоємцем за законом, а також він є її єдиним спадкоємцем за заповітом, від спадщини не відмовлявся та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року, на домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. А1-1, верандою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., ганку літ. А, літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д з погрібом під. Д, споруд № 1-5, І - ворота, огорожа, хвіртка, колонка, вїзд. На підставі викладеного та

Outcome: approved