Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Виклад позиції позивача. 22 червня 2020 року до Томашпільського районного суду, надійшла справа за позовом представника АТ «Ощадбанк», що розташоване по вул.Соборна, 71 в м.Вінниця, до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 19233 від 12.02.2019 року та судові витрати. Представник АТ «Ощадбанк» позов обґрунтував наступним. Між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 12.02.2019 року було укладено кредитний договір №19233. Підпунктами 8.4.1, 8.4.2 Кредитного договору передбачено, що клієнт приймає на себе зобов`язання по повній відповідальності, в тому числі відшкодовувати банку збитки та шкоду, що виникли з вини клієнта. Згідно умов договору (п.п.2.2-2.3), відповідачу було видано кредит в сумі 50 000 грн. на придбання енергозберігаючих матеріалів строком на 36 місяців. Відповідно до п.3.3.2 Договору , повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором. Згідно до п. 3.3.3. Договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1388,89 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок остаточної суми боргу за кредитом, щомісячно до 12 числа місяця наступного за звітним, починаючи з березня 2019 року. Відповідно до п.3.3.4. Кредитного договору, якщо сума коштів, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п.3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані відсотки, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Згідно п.3.9.1. кредитного договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих відсотків за користування кредитом. Станом на 05 червня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі - 48415,75 грн., яка складається з: 40986,64 грн. - заборгованість за основним боргом; 2099,25 грн. - проценти за користування кредитом; 0,0 грн. - комісія; 3654,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 240,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 45,87 грн. - сума сплаченої пені, 803,01 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 41,39 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 593,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 42,90 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 02 жовтня 2020 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 02 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 28 жовтня 2020 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 02 грудня 2020 року. Доводи учасників процесу В судове засідання представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», не з`явився, однак представник банку подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Станом на 02 грудня 2020 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття провадження у справі та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі [PERSON] був належним чином повідомлений, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи положення даної норми, суд визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяву представника поз сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 лютого 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19233. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 05 червня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі - 48415,75 грн., яка складається з: 40986,64 грн. - заборгованість за основним боргом; 2099,25 грн. - проценти за користування кредитом; 0,0 грн. - комісія; 3654,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 240,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 45,87 грн. - сума сплаченої пені, 803,01 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 41,39 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 593,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 42,90 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості суд виходить з наступного. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 48415,75 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом також встановлено, що позивач АТ «Державний ощадний банк України» понесло судові витрати, що складаються з 2102 гривень, сплаченого судового збору, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України». На підставі викладеного,

Outcome: approved