Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON], від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2011 року та до повноліття дитини до [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року було змінено розмір аліментів на 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року і до повноліття дитини. Відповідач свої зобов'язання по виплаті аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед нею утворилась заборгованість за період з 09.08.2014 року по 09.11.2015 року в розмірі 8 000,00 грн. Оскільки до цього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена, позивач просить стягнути її з відповідача, а також зважаючи на прострочення останнім сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 % за кожен день прострочення розмірі якої згідно складеного нею розрахунку складає 2 435,00 грн. В ході розгляду справи позивач звернулась до суду з заявою про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: про стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 8 000,00 грн., в іншій частині - просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с. 19) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2011 року та до повноліття дитини до [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року було змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року і до його повноліття. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по виплаті аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед позивачкою утворилась заборгованість. Згідно розрахунку наданого позивачем за період з 09.08.2014 року по 09.11.2015 року розмір заборгованості по виплаті аліментів складає 8 000,00 грн. На час розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів підтверджується відповідним розрахунком позивача, при цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Відповідно до представленого позивачкою розрахунку розмір пені за період з 09.08.2014 року по 09.11.2015 року складає 2 435,00 грн. Згідно ст. 559 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягненні пені підлягають задоволенню. В іншій частині суд відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України залишає вимоги без розгляду. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 487 гривні 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved