Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 2545,10 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 7924,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача поштові витрати у розмірі 33,00 грн.; зобов`язати відповідача видати трудову книжку, днем звільнення вказати дату видачі трудової книжки. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 15.08.2016 р. позивач працював на посаді провідного інженера з охорони праці у Вінницькому обласному центрі з гідрометеорології. 11.10.2018 р. позивач написав заяву про звільнення з вказаної посади за власним бажанням з 19.10.2018 р. згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю та умов колективного договору. Станом на 19.10.2018 року було проведено прийом-передачу посади та всієї документації, позивач відпрацював повний робочий день, але так і не отримав копії наказу про звільнення, належно оформленої трудової книжки і повного розрахунку. У зв`язку з цим, 22.10.2018 року позивач написав заяву на ім`я начальника Вінницького ЦГМ Власова Ю.М. з вимогою надати всі ці документи але реєструвати заяву інспектор з кадрів Вінницького ЦГМ Кащук Л.І. відмовилася (за реєстрацію вхідних документів відповідає агрометеоролог І категорії [PERSON] , яка на той час була відсутня, а в разі відсутності усі її обов`язки покладаються на [PERSON] ), тому заява була відправлена рекомендованим листом, який був отриманий відповідачем 24.10.2018 року. В той же день, позивач з цими ж вимогами звернувся до Вінницької місцевої прокуратури та управління Держпраці у Вінницькій області. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача позивач не мав змоги влаштуватися на роботу або хоча б стати на облік у центр зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений будь-яких засобів для власного існування, внаслідок чого довелося займати гроші у знайомих для організації свого життя, що призвело до порушення законних прав та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагання додаткових зусиль для організації свого життя, тому діями відповідача завдано позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 7924,00 грн. Оскільки відповідач в порушення ст. 47 КЗпП України, 4.1 Інструкції не видав позивачу належно оформлену трудову книжку у день звільнення, тому відповідно до ст. 117 та ч. 4 ст. 235 КЗпП України, 4.1 Інструкції відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно розрахунку середньоденної заробітної плати, періоду вимушеного прогулу та розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2018 року по 29.10.2018 року у розмірі 2545,10 грн. Остаточний розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу просив визначити на день отримання трудової книжки. По справі судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 30.10.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (т.1 а.с.12). Ухвалою суду від 23.11.2018 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід представника відповідача [PERSON] (т.1 а.с.60). Ухвалою суду від 23.11.2018 року витребувано з Вінницького обласного центру з гідрометеорології наступні документи: протокол №1 проведення загальних зборів трудового колективу Вінницького ЦГМ про обрання Ради трудового колективу та КТС Вінницького ЦГМ від 16.10.2018 року; протокол №2 від 17.10.2018 року засідання Ради членів трудового колективу та секретаря Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ (т.1 а.с.64). Ухвалою суду від 23.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.65). Ухвалою суду від 17.01.2019 року позовні вимоги [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду (т.1 а.с.149). Ухвалою суду від 19.02.2019 року закрито провадження по даній цивільній справі в частині позовних вимог про витребування трудової книжки (т.1 а.с. 157). Ухвалою суду від 10.04.2019 року зупинено провадження у даній цивільній справі №127/27298/18 за позовом [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про стягнення моральної шкоди та поштових витрат до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №127/32612/18 за позовом [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про визнання дій незаконними в частині звільнення за прогул, зобов`язання змінити формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії, відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 244). Ухвалою суду від 23.01.2020 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про стягнення моральної шкоди та поштових витрат (т. 2 а.с. 18). Ухвалою суду від 27.05.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про притягнення до відповідальності свідків по даній цивільній справі (т. 2 а.с. 120). Ухвалою суду від 15.10.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі до ухвалення рішення Верховним судом Касаційного цивільного суду по цивільній справі №127/32612/18 (т. 2 а.с. 188). Позивачем [PERSON] неодноразово було подано заяви про збільшення, зменшення та уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 57, 107, 111, 117-119, 125, 156, 225), які ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області прийнято до розгляду (т.1 а.с.63, 150, 157, 242) та остаточно позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 40509,80 грн. та поштові витрати у розмірі 79,28 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній, відповіді на відзив (т. 1 а.с.68-71), письмовому виступі в дебатах. Суду пояснив, що діями відповідача, а саме не надання належно оформленої трудової книжки, копії наказу про звільнення та не проведення розрахунку йому було завдано моральної шкоди. Дії відповідача щодо протиправного звільнення призвели до моральних страждань, позивачеві завдано душевних страждань, внаслідок чого він постійно знаходиться в пригніченому стані, він змушений витрачати час, щоб поновити свої порушені права. Крім того, внаслідок несвоєчасної видачі трудової книжки він не мав змоги стати на облік до центру зайнятості як безробітній, не мав змоги працевлаштуватися, що позбавило його засобів для існування. Представник відповідача Вінницького обласного центру з гідрометеорології Ярошенко О.О. позов не визнала, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 22-24) та письмових поясненнях у дебатах. Суду пояснила, що позивачем не обґрунтовано зазначені в розрахунку коефіцієнти завданих йому страждань, не надано жодних доказів того, що він звертався за допомогою до медичних закладів в зв`язку з його моральними та психічними стражданнями. [PERSON] не викликав жодного свідка, який міг би підтвердити моральну шкоду, яку він нібито отримав у зв`язку з невидачею йому трудової книжки. Оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, тому понесені поштові витрати покладаються на позивача. Свідок [PERSON] , яка працює інспектором з кадрів Вінницького ЦГМ, суду пояснила, що [PERSON] відповідає за реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції у Вінницькому ЦГМ, а вона відповідає за реєстрацію поштової кореспонденції у відсутність [PERSON] . У жовтні 2018 року [PERSON] написав заяву про звільнення за власним бажанням, однак ознайомившись із заявою, вона не зрозуміла її змісту, у зв`язку з чим звернулась до начальника Вінницького ЦГМ та залишила вказану заяву [PERSON] у нього. Також в жовтні 2018 року були збори трудового колективу, на яких обирали комісію по трудових спорах, раду трудового колективу. Також, зазначила, що трудові книжки зберігаються за місцем роботи. При звільненні працівника видається трудова книжка, однак [PERSON] 19.10.2018 року видати трудову книжку у неї не було підстав, оскільки не було видано наказ про звільнення [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка працює гідрометеорологом Вінницького ЦГМ суду пояснила, що вони разом працювали з [PERSON] . Події, які мали місце у жовтні 2018 року вона не пам`ятає. Надати правову оцінку діям Вінницького ЦГМ щодо правомірності звільнення [PERSON] не може, оскільки вона не є юристом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона станом на жовтень 2018 року була секретарем комісії по трудовим спорах. Підстав та подій звільнення [PERSON] вона не пам`ятає. Свідок [PERSON] , яка працює головним бухгалтером Вінницького ЦГМ, суду пояснила, що вона була на зборах трудового колективу, на яких обирали раду трудового колективу і КТС. У Вінницькому ЦГМ була тільки одна посада провідного інженера з охорони праці, яку займав [PERSON] , служби з охорони праці на ЦГМ немає. Свідок [PERSON] , яка є начальником структурного підрозділу Вінницького ЦГМ в с. Гавришівка, суду пояснила, що вона не пам`ятає хто реєстрував документи у Вінницького ЦГМ станом на жовтень 2018 року. Також зазначила, що їй невідомі випадки у Вінницькому ЦГМ щодо порушення законодавства про оплату праці. Щодо невиплати в повному обсязі [PERSON] премії та авансу їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона особисто відповідає за реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції у Вінницькому ЦГМ, у її відсутність обов`язки виконує [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] написав заяву про звільнення, а [PERSON] написала доповідну, однак вона її не реєструвала. [PERSON] була секретарем на зборах трудового колективу, однак не пам`ятає чи вирішувалася заява про звільнення [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вже пройшов великий проміжок часу, тому вона не пам`ятає подій, які мали місце у жовтні 2018 року, зокрема щодо звільнення [PERSON] з Вінницького ЦГМ. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі 703/3912/16-ц). Як зазначено у пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до наказу №5/к від 06.01.2015 року [PERSON] є керівником Вінницького обласного центру з гідрометеорології (т. 1 а.с. 25). На а.с. 127-137 т. 1 міститься копія Положення про Вінницький обласний центр з гідрометеорології. Згідно наказу №35 від 13.03.2017 року покладено відповідальність за організацію роботи в Вінницькому ЦГМ з кореспонденції і контролю їх виконання, вхідною та вихідною кореспонденцією «Укрпошта», електронною поштою на [PERSON] . На період її відсутності відповідальність покладається на [PERSON] (т.1 а.с. 143). [PERSON] працював на посаді провідного інженера з охорони праці Вінницького ЦГМ з 15.08.2016 р. (наказ №47-К від 15.08.2016 р.), що підтверджується копією трудової книжки та не заперечується відповідачем. (т. 1 а.с. 41-52, 81). 11.10.2018 р. [PERSON] звернувся до начальника Вінницького ЦГМ Власова Ю.М. із заявою про звільнення з посади провідного інженера з охорони праці з 19.10.2018 р. за власним бажанням згідно ст. 38 ч. 3 КЗпП України в зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору (т. 1 а.с. 6). На вказану заяву [PERSON] Вінницький ЦГМ надав відповідь №20-01-14/331 від 16.10.2018 р., в якій зазначив, що в заяві [PERSON] про звільнення від 11.10.2018 р. не вказані конкретні факти порушення керівником Вінницького ЦГМ законодавства про працю та умов колективного договору, тому підстави для звільнення [PERSON] за ст. 38 ч. 3 КЗпП України відсутні та [PERSON] запропоновано змінити підставу звільнення зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України на іншу (т. 1 а.с. 26). У пояснювальній записці від 17.10.2018 р. на лист-відповідь Вінницького ЦГМ №20-01-14/331 від 16.10.2018 р. [PERSON] роз`яснив, що в заяві від 11.10.2018 р. про звільнення не було вказано конкретних порушень законодавства про працю та умов колективного договору, оскільки він повідомив про два порушення начальнику Вінницького ЦГМ усно, зокрема: 1) неправильна виплата премій, 2) не проведення періодичних медоглядів (т.1 а.с. 27, 77). Згідно протоколу\~№1\~зборів трудового\~колективу Вінницького\~ЦГМ від\~16.10.2018\~р.,\~обрано голову\~Зборів трудового\~колективу Вінницького\~ЦГМ [PERSON] ,\~секретаря \~ [PERSON] ,\~обрано раду\~трудового колективу\~з трьох\~осіб [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~строком на\~два роки,\~що передбачено\~законом,\~та оформити\~передачу справ,\~розробити та\~затвердити Положення\~про роботу\~ради від\~трудового колективу;обрано комісію по трудових спорах у складі: [PERSON] - начальника ЛСЗА Вінниця; [PERSON] - начальника АМСЦ Вінниця; Сівак В.О. - начальника м. Гайсин; [PERSON] - завідувача сектором агрометеорології ВГМЗО; Шелестюк О.Г. - бухгалтера 1 кат сектору бухгалтерського обліку; [PERSON] - юрисконсульта 1 кат ЦГМ; [PERSON] - інспектора з кадрів; [PERSON] - гідролога 1 кат. сектору ПГЗ ВГМЗО; [PERSON] - провідного інженера з метрології; [PERSON] - техніка метеоролога АМСЦ Вінниця; [PERSON] - технік-агрометеоролог 1 кат. сектору агрометеорології; затверджено строк повноважень комісії по трудовим спорах Вінницького ЦГМ 1 рік; затверджено положення про комісію по трудових спорах Вінницького ЦГМ; КПС підготувати зразок печатки, підготувати документи для виготовлення печатки; підготувати документи на розгляд трудовому колективу пропозицій профспілки (т. 1 а.с. 91-95). Як вбачається з протоколу №2 зборів Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ від 17.10.2018 р., обрано голову Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ [PERSON] , секретаря - [PERSON] , прийнято рішення щодо підготовки акта прийому-передачі документів від уповноваженого трудового колективу [PERSON] (т. 1 а.с. 96). Згідно відповіді начальника Вінницького ЦГМ за №20-01-14/339 від 19.10.2018 р., адресованої [PERSON] , Вінницький ЦГМ не вбачає підстав для звільнення [PERSON] за ст. 38 ч. 3 КЗпП України, оскільки в пояснювальній записці від 17.10.2018 р. [PERSON] не обґрунтував наявність фактів порушення законодавства про працю та умов колективного договору керівництвом Вінницького ЦГМ та не надав підтвердження таких порушень (т. 1 а.с. 28). 22.10.2020 р. [PERSON] звернувся до начальника Вінницького ЦГМ із заявою про виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку про надання документів: копію наказу про прийняття та звільнення з роботи, копію виписки з трудової книжки, довідку про заробітну плату, довідку про точний період роботи у Вінницькому ЦГМ (т.1 а.с.7). На а.с.10 т.1 міститься розрахунковий лист за серпень-вересень 2018 року [PERSON] . На а.с.103 т.1 міститься виписка за картковим рахунком [PERSON] за період з 10.11.2018 р. по 22.11.2018 р. Крім того, 22.10.2020 р. [PERSON] звернувся до Вінницької місцевої прокуратури та управління Держпраці у Вінницькій області з проханням прискорити видачу трудової книжки та здійснення повного розрахунку Вінницьким ЦГМ (т.1 а.с.17-18). 23.10.2018 р. Вінницький ЦГМ направив [PERSON] лист №20-01-14/342 про необхідність з`явитись на робоче місце та надання письмових пояснень щодо відсутності [PERSON] на робочому місці 22.10.2018 р. з 08-00 год. до 10-00 год. та з 10-20 год. до закінчення робочого дня і 23.10.2018 р. протягом всього робочого дня. (т. 1 а.с. 29). 26.10.2018 р. Вінницький ЦГМ направив [PERSON] лист №20-01-14/357 про необхідність надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці протягом всього робочого дня 24.10.2018 р., 25.10.2018 р., 26.10.2018 р. (т.1 а.с. 32). На заяву [PERSON] від 24.10.2018 р. про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та видачу документів (копії наказу про прийом на роботу, копії наказу про звільнення з роботи, копії виписки з трудової книжки, довідки про заробітну плату, довідки про точний період роботи у Вінницькому ЦГМ) Вінницький ЦГМ надав відповідь №20-01-14/363 від 01.11.2018 р. про відсутність підстав для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та видачі наказу про звільнення, оскільки [PERSON] є працівником Вінницького ЦГМ. Видано копії документів, які просив [PERSON] (а.с. 149 т. 1) Лист направлено поштою [PERSON] (т. 1 а.с.35-36). [PERSON] надано лист голові ради трудового колективу Вінницького ЦГМ з прохання повернути документи зазначені в акті прийому-передачі законно обраному уповноваженому трудового колективу або підтвердити свої повноваження наданням засвідчених копій протоколів №1 від 16.10.2018 року та №2 від 17.10.2018 року (т. 1 а.с. 21). На а.с. 177 т. 1 міститься клопотання начальника Вінницького ЦГМ на адресу голови Ради трудового колективу, з якого вбачається, що провідний інженер з охорони праці [PERSON] з невідомих причин відсутній на роботі із 22.10.2018 р. по даний час включно, що підтверджується актами про відсутність останнього на роботі з підписами працівників Вінницького ЦГМ. На листи із пропозицією надати пояснення своєї відсутності [PERSON] відповіді не надає. У зв`язку із вищезазначеним адміністрація Вінницького ЦГМ просить провести засідання Ради трудового колективу на якому вирішити питання щодо можливості звільнення [PERSON] за ч. 4 ст. 40 КЗпП України. На а.с. 183-199 т. 1 - копії актів, складених працівниками Вінницького ЦГМ, про відсутність на роботі [PERSON] 22.10.2018 р. з 08-00 год. до 10-00 год. та з 10-20 год., 23.10.2018 р., 24.10.2018 р., 25.10.2018 р., 26.10.2018 р., 29.10.2018 р., 30.10.2018 р., 31.10.2018 р., 01.11.2018 р., 02.11.2018 р., 05.11.2018 р., 06.11.2018 р., 07.11.2018 р., 08.11.2018 р., 09.11.2018 р., 12.11.2018 р., 13.11.2018 р. 08.11.2018 р. та 12.11.2018 р. [PERSON] запрошувався на засідання Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ відповідно на 12.11.2018 р. і на 14.11.2018 р. (т. 1 а.с. 85, 110). Як вбачається з протоколу №4 зборів Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ від 12.11.2018 р. вирішено повідомити провідного інженера з охорони праці [PERSON] про час та дату наступного засідання Ради трудового колективу; перенесено засідання Ради трудового колективу на 14.11.2018 р. о 10 год. у приміщенні Вінницького обласного центру з гідрометеорології в кімнаті № 1 (т. 1 а.с. 178-179). У протоколі №5 зборів Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ від 14.11.2018 р. вирішено: надати згоду на звільнення провідного інженера з охорони [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України; подати начальнику центру [PERSON] повідомлення про на звільнення провідного інженера з охорони праці [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 180-181). Головою Ради трудового колективу Горбатою М.І. на адресу начальника Вінницького ЦГМ направлено повідомлення, відповідно до якого Рада трудового колективу Вінницького ЦГМ, розглянувши 14.11.2018 р. на своєму засіданні подання начальника Вінницького ЦГМ Власова Ю.Г. 08.11.2018 р. №20-01-14/376 про надання згоди на звільнення за прогул без поважних причин провідного інженера з охорони праці [PERSON] ухвалила рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 182). Наказом Вінницького ЦГМ №98-К від 15.11.2018 р. провідного інженера з охорони праці [PERSON] звільнено 19.10.2018 р. у зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за 5 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 15.08.2018 р. по 19.10.2018 р. (т. 1 а.с. 38, 86). 15.11.2018 р. [PERSON] було направлено лист №20-01-14/380 про необхідність отримання трудової книжки у інспектора з кадрів Вінницького ЦГМ у зв`язку зі звільненням (т. 1 а.с. 39). 26.11.2018 р. [PERSON] отримав трудову книжку, що підтверджується копією розписки та книгою обліку руху трудових книжок (т. 1 а.с. 87, 139-142). Управління Держпраці у Вінницькій області проводило інспекційне відвідування можливих порушень законодавства про працю на Вінницькому ЦГМ на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується актом від 06.12.2018 року (т. 1 а.с. 113-116). Управління Держпраці у Вінницькій області проводило позапланову перевірку Вінницького ЦГМ з 04.01.2019 р. по 11.01.2019 р. В ході проведення перевірки було встановлено, що порушення вказаних у заяві, в частині залучення [PERSON] як інженера з охорони праці до виконань функцій і завдань не передбачених законом України про охорону праці і Типовим положенням про службу охорони праці, мали місце. Про це свідчить наказ №32 від 06.03.2017р. про призначення відповідальним за веденням архівом Вінницької ЦГМ інженера з охорони праці [PERSON] . Також під час перевірки було встановлено, що технік-лаборант [PERSON] 22.08.2018 року був допущений до роботи без проведення первинного інструктажу на робочому місці з охорони праці та без стажування або дублювання під час професійної підготовки (т. 1 а.с. 105, 159). Згідго довідки №141 від 19.12.2018 р. [PERSON] перебував на обліку як безробітний у Вінницькій районній філії Вінницького ОЦЗ з 05.12.2018 р. (т. 1 а.с. 106). Також судом встановлено, що крім позову по даній цивільній справі, [PERSON] в грудні 2018 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою про зміну формулювання причин і дати звільнення, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії та відшкодування моральної шкоди, за якою було відкрито провадження по цивільній справі №127/32612/18 (т. 1 а.с. 228-239). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року по справі №127/32612/18 було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про визнання незаконними дій в частині звільнення за прогул, зобов`язання змінити формулювання причин звільнення з роботи в трудовій книжці [PERSON] , стягнення вихідної допомоги в розмірі 16131,48 грн, заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 6657,43 грн, недоплаченої премії в розмірі 3605,30 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 40509,80 грн. (т. 2 а.с. 5-9). Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання змінити дату звільнення з роботи скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про зобов`язання змінити дату звільнення з роботи задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці Вінницького обласного центру з гідрометеорології, зазначену у наказі від 15.11.2018 року №98-К із 19.10.2018 року на 15.11.2018 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року залишено без змін. Стягнуто з Вінницького обласного центру з гідрометеорології на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви в сумі 352,40 грн. Стягнуто з Вінницького обласного центру з гідрометеорології на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 528,60 грн. (т. 2 а.с.10-16). [PERSON] подано касаційну скаргу на вказані вище судові рішення (т. 2 а.с. 170-183). З урахуванням\~заяви про\~збільшення позовних\~вимог [PERSON] \~вказував,\~що діями\~відповідача йому\~спричинено моральну\~шкоду в\~розмірі 40509,80\~грн.,\~яку обраховано\~відповідно до\~п.\~6.4.\~Методичних рекомендацій\~«Відшкодування шкоди»,\~викладених в\~листі Міністерства\~юстиції України\~від 13.05.2004\~р.№ 35-13/797) та яку просив стягнути з відповідача (т. 1 а.с. 117-119). Підстава даного позову, зокрема, щодо стягнення моральної шкоди, позивачем [PERSON] не змінювалася. Так, згідно позовної заяви, [PERSON] вказував, що 11.10.2018 р. він написав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 19.10.2018 р. згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю та умов колективного договору. Станом на 19.10.2018 року було проведено прийом-передачу посади та всієї документації, позивач відпрацював повний робочий день, але так і не отримав копії наказу про звільнення, належно оформленої трудової книжки і повного розрахунку. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача [PERSON] не мав змоги влаштуватися на роботу або стати на облік в центр зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений засобів для існування. Позивачу довелося займати гроші у знайомих для організації свого життя. Це призвело до порушення законних прав позивача та спричинило моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків. Тобто, у даній справі, згідно позовної заяви [PERSON] вказував на спричинення йому моральної шкоди через невидачу трудової книжки 19.10.2018 р. у день звільнення з роботи, оскільки вважав, що його відповідач повинен був звільнити з роботи саме 19.10.2018 р. Матеріалами справи підтверджується, що 19.10.2018 р. відповідач не видав наказ про звільнення позивача з роботи. Проте наказом Вінницького ЦГМ №98-К від 15.11.2018 р. провідного інженера з охорони праці [PERSON] було звільнено з роботи 19.10.2018 р. у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року по справі №127/32612/18 було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про визнання незаконними дій в частині звільнення за прогул, зобов`язання змінити формулювання причин звільнення з роботи в трудовій книжці [PERSON] , стягнення вихідної допомоги в розмірі 16131,48 грн, заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 6657,43 грн, недоплаченої премії в розмірі 3605,30 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 40509,80 грн. (т. 2 а.с. 5-9). Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання змінити дату звільнення з роботи скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до Вінницького обласного центру з гідрометеорології про зобов`язання змінити дату звільнення з роботи задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з посади провідного інженера з охорони праці Вінницького обласного центру з гідрометеорології, зазначену у наказі від 15.11.2018 року №98-К із 19.10.2018 року на 15.11.2018 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2019 року залишено без змін. Отже, з вказаного слідує, що [PERSON] було звільнено з роботи 15.11.2018 р. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин відповідно до наказу Вінницького ЦГМ №98-К від 15.11.2018 року (т. 2 а.с. 5-16). З аналізу всіх в сукупності встановлених обставин справи та наданих доказів, враховучи предмет та підставу заявленого [PERSON] позову про стягнення моральної шкоди по даній цивільній справі, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України, оскільки позивача було звільнено з роботи 15.11.2018 р., а не 19.10.2018 р., за прогул, що свідчить про відсутність порушення трудових прав позивача. Таким чином, оскільки позивачем [PERSON] згідно ст. 81 ЦПК України не було доведено свої позовні вимоги, тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, тому відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України поштові витрати покладаються на позивача і стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed