Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В жовтні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі по тексту - відповідач 1), КП «Житлово-експлуатаційна контора» «Ярославська» Шевченківського району» (далі по тексту - відповідач 2), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - відповідач 3), КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі по тексту - відповідач 4), в якому просив суд: - зобов'язати відповідачів 1-4 здійснити щомісячний перерахунок платежів по квартирі [ADDRESS], за період з 01 грудня 2006р. по 30 червня 2014р. включно за послуги утримання будинку і прибудинкової території, відповідно до розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»; за послуги центрального опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення, відповідно до розпорядження КМДА №1907 від 14 жовтня 2003р., яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА №1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення»; - зобов'язати відповідачів 1-3 надати позивачу довідку про стан розрахунків на 01 липня 2014р. по квартирі [ADDRESS] за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведених перерахунків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому, відповідно до договору купівлі - продажу від 05 грудня 2002р. на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровано дві особи. На його думку, в період часу з 01 грудня 2006р. по 30 червня 2014р. йому надходили рахунки для сплати за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, центрального опалення і холодного водопостачання у значно завищеному розмірі, так як під час нарахування оплати за вищезазначені послуги, відповідачами 1-4 не були прийняті до уваги: розпорядження КМДА № 748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»; розпорядження КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003р., яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», а тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача 1, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що КП «ЦОС» проводить, відповідно до чинних нормативно-правових актів (розпоряджень КМДА) лише нарахування житлово-комунальних послуг, які були надані споживачу комунальними підприємствами (утримання будинку та прибудинкової території, постачання центрального опалення, газопостачання, централізоване водопостачання і водовідведення) за чинними тарифами на час проведення їх нарахування. Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи сторона відповідача 2 повідомлена у встановленому законом порядку; причину неявки представника до суду не зазначила; заперечень на позов не надсилалось. Представник відповідача 3, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що нарахування за житлово-комунальні послуги позивачу проводились відповідно до встановлених державною тарифів та розцінок. Представник відповідача 4, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаюсь на те, що КП «ГІОЦ» не здійснює нарахувань за житлово-комунальні послуги, не контролює борг, який виник у разі несвоєчасної його оплати та не вчиняє перерахунку за житлово-комунальні послу. КП «ГІОЦ» займається виготовленням розрахунків за відповідною формою для оплати за надані житлово-комунальних послуг, відповідно до укладених договорі; надає надруковані розрахунки до бухгалтерії для їх перевірки та послідуючого їх направлення споживачам для проведення оплати; розподіляє відповідно до наявної дислокації отримані по розрахункам кошти на відповідні обслуговуючі організації («Київенерго», «Київводоканал» та ін.). Крім того, позивач посилається на розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000р. та №1245 від 20 червня 2002р., які є не чинними та були скасованими, а тому підстави для їх застосування під час проведення нарахувань за надані житлово-комунальні послуги відсутні. Крім того, представник відповідача 4 клопотав перед судом про застосування строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів 1, 3, 4 розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України, плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги /береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, і це встановлено судом, що згідно договору купівлі - продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., по якому [PERSON], [PERSON]., [PERSON] продали належну їм на праві власності, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.13). Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Заперечуючи проти задоволення вищезазначених позовних вимог представник відповідача 4 звернувся до суду із письмовим клопотанням про застосування строків позовної давності до позовних вимог за період часу з 01 грудня 2006р. по жовтень 2012р., так як позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Доказів, які б свідчили, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду з вищезазначеними позовними вимогами з поважних причин, позивачем та його представником суду надано не було, як і не було їх встановлено і під час розгляду справи. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача за період часу з 01 грудня 2006р. по жовтень 2012р. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивач наполягав саме на здійсненні перерахунку за надані послуги: утримання будинку та прибудинкової території (надаються КП «Ярославська»), надання централізованого опалення (надаються ПАТ «Київенерго»), надання централізованого водопостачання холодної води (ПАТ АК «Київводоканал»). Однак, позивачем та його представником ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал» не було заявлено позовних вимог щодо зобов'язання останніх вчинити перерахунок наданих ними послуг. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача ( ч.1 ст.33 ЦПК України ). З клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача позивач та його представник до початку розгляду справи по суті і під час розгляду справи по суті до суду не зверталися, при цьому судом було роз'яснено стороні позивача зазначені права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі 1-4 є неналежними відповідачами щодо позовних вимог в частині необхідності зобов'язати останніх вчинити перерахунок виставлених до сплати позивачу витрат за послуги по постачанню централізованого опалення та централізованого водопостачання холодної води. Також не підлягають вимоги позивача в частині проведення щомісячного перерахунку нарахованих витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідно до розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»; розпорядження КМДА №1907 від 14 жовтня 2003р., яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», виходячи з наступного. Рішення судів, на які у своїх поясненнях посилається позивач та його представник, як на підставу для задоволення позову та, які долучені до матеріалів справи судом не приймаються до уваги та не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки, відсутні в єдиному державному реєстрі судових рішень та не засвідчені належним чином (в матеріалах справи наявні лише копії рішень, які не прошиті та не мають гербової печатки). Посилання позивача та його представника на те, що відповідачі 1-4 повинні керуватися під час проведення нарахувань за житлово-комунальні послуги розпорядженням КМДА № 748 від 19 травня 2000р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві» (надалі по тексту - розпорядження 1) та розпорядженням КМДА №1245 від 20 червня 2002р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення» (надалі по тексту - розпорядження 2) є безпідставними, так як розпорядження 1 втратило чинність на підставі розпорядження КМДА № 505 від 08 липня 2010р. «Про встановлення розмірів квартирної плати та плати (для приватних квартир) за утримання будинків і прибудинкових територій в м. Києві», а розпорядження 2 втратило чинність згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 квітня 2008р. № 578). Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідачів 1-3 надати позивачу довідку про стан розрахунків на 01 липня 2014р. по квартирі [ADDRESS] за послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення і центрального водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведених перерахунків то вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Позивачем та його представником не було надано доказів того, що позивач звертався до відповідачів 1-3 у позасудовому порядку з вимогою щодо отримання вищезазначеної довідки, не було встановлено таких доказів і під час розгляду справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed