overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Шахворостівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті його матері, відкрилася спадщина на землю, право власності на яку було підтверджено державним актом. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в цьому по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що за життя його мати [PERSON] мала у своїй власності земельну ділянку площею 2,72 гектара, яка знаходиться на території відповідача, що підтверджувалося відповідним державним актом. Після смерті матері, він не може оформити цю спадщину, оскільки, де знаходиться оригінал цього документу, йому не відомо, а відновити його в інший законний спосіб немає можливості. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 20 /. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження / а.с. 6 /. За життя мати позивача мала у своїй власності земельну ділянку площею 2,72 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER], розташовану на території земель Шахворостівської сільської ради Миргородського району, підтвердженням чому є копія такого акту та викопіювання з проекту землеустрою / а.с. 9, 12 /. [INFO] року спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 5 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті спадкодавця, позивач у строк, встановлений законом, звернувся до органів нотаріату з заявою про наміри прийняти спадщину за законом, що підтверджується повідомленням органів нотаріату та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру / а.с. 8, 21, 22 /. Проте, постановою приватного нотаріуса від 12.12.2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлої матері по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на цю спадщину / а.с. 7 /. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом на земельну ділянку померлої особи, вчинив дії по прийняттю спадщини після матері, то він набув право на цю земельну ділянку в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з цим позовом до Великообухівської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті його батька, відкрилася спадщина, в тому числі і на його майновий пай, як бувшого члена ксп. ім. Гоголя. Проте через відсутність майнового сертифікату на імя померлого спадкодавця, він не може оформити це право на себе. Позивач для розгляду справи не прибув, подавши письмову заяву, в якій свій позов підтримав, справу просив розглянути у його відсутність / а.с. 34 /. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 14 /, заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що через відсутність правовстановлюючого документу позивач звернувся в суд з цим позовом, маючи право на спадкування після батька. Відповідач заперечень проти заявленого позову не подав, справу просив розглядати у відсутність його представника, направивши до суду відповідного листа / а.с. 29 /. Представник третьої особи від Аграрного орендно приватного підприємства „Великосорочинське в судове засідання не прибув. Від цього учасника процесу подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника / а.с. 35 /. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження / а.с. 7 /. 14 червня 2012 року батько позивача помер в с. Сакалівка Миргородського району, яке розташоване на території Великообухівської сільської ради цього ж району, підтвердженням чому є копія свідоцтва про його смерть / а.с. 5 /. Після смерті згаданої особи відкрилася спадщина та спадкування за законом здійснив позивач / а.с. 11, 12, 26, 27 /. За копією довідки Великосорочинської сільської ради Миргородського району № 02-26/577 від 12.08.2015 року, при житті батько позивача мав право на частку пайового фонду майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Гоголя, яка відповідно становить 0,1167% та визначена вартістю у сумі 11881 гривень. Свідоцтво про право власності на майновий пай [PERSON]не видавалося / а.с. 8 /. Постановою приватного нотаріуса від 11.11.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на цю спадщину після померлого батька через відсутність правовстановлюючого документу, який би підтверджував його право на майновий пай / а.с. 13 /. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, вчинив дії передбачені законом по прийняттю іншої спадщини, то він набув право на те право, яке належало спадкодавцю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 24.09.1977 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Подружнє життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. У судове засідання позивач не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 24 вересня 1977 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 2463, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 4). Подружнє життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 16.10.2009 року в Угринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Від шлюбу у сторін дітей немає. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть більше двох років по причині, що не розуміння один одного. Позивач [PERSON]О подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд враховуючи заяви сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 16 жовтня 2009 року в Угринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №05. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що квартира [ADDRESS] була придбана нею за договором купівлі-продажу від 22.12.2015 року у [PERSON] На теперішній час відповідач не знявся з реєстраційного обліку в квартирі, що здійснює їй перешкоди у користуванні власністю. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати позов за її відсутність, задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі , з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, заперечень проти позовної заяви суду не надходило. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С., [PERSON] придбала у [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з довідкою № 2190, виданою 28.12.2015 року начальником центру обслуговування абонентів №6 МКП «Основаніє», в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який є відповідачем по справі. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] з 22.12.2015 року, але залишається зареєстрованим в ній, фактично в квартирі не проживає , що створює перешкоди новому власнику квартири [PERSON], позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 05 березня 2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Надрічнянській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 01. У сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та сини [PERSON], [INFO] і [PERSON] [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають часті непорозуміння, сварки, внаслідок чого сторони сімейних стосунків не підтримують, відповідач не цікавиться матеріальним забезпеченням сімї, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 05 березня 2003 року у Надрічнянській сільській раді Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають часті непорозуміння, сварки, внаслідок чого сторони сімейних стосунків не підтримують, відповідач не цікавиться матеріальним забезпеченням сімї, їхня сімя існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 09 жовтня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у виконкомі Курянівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 04. У сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають часті непорозуміння, сварки, внаслідок чого сторони сімейних стосунків не підтримують, відповідач не цікавиться матеріальним забезпеченням сімї, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що наданий судом строк на примирення результату не дав, сторони проживають окремо та сімейних відносин не підтримують більше ні 6 місяців, а тому просить позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 09 жовтня 2011 року у виконкомі Курянівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають часті непорозуміння, сварки, внаслідок чого сторони сімейних стосунків не підтримують, відповідач не цікавиться матеріальним забезпеченням сімї, їхня сімя існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою нею при предявленні позову 487,20 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Біщівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 1/3 частина будинковолодіння по вул. Польова, 10, в с. Поручин Біщівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області належала [PERSON]. 14 грудня 1992 року в селі Поручин Бережанського району [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняла вона [PERSON], як спадкоємець першої черги який проживав із спадкодавцем і вступив у володіння спадковим майном, інших спадкоємців, які б проживали разом з спадкодавцем на момент його смерті чи прийняли спадщину немає. Не зважаючи на те, що спадщину вона прийняла, оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинковолодіння в с. Поручин Біщівської сільської ради по вул. Польові, 10, Бережанського району Тернопільської області, що належала [PERSON], який помер 14 грудня 1992 року в селі Поручин Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що сімейні відносини з відповідачем припинені і на примирення вона не погоджується. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що їхній шлюб існує формально, незважаючи на спільне проживання в одному помешакнні та спільну турботу про дітей. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 15 вересня 2007 року в відділі РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 311, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей / а.с. 4,5 /. Спільно, однією сім'єю, як вбачається з пояснень сторін, вони не проживають з грудня 2015 року. В даний час сімейних відносин позивач та відповідач не підтримують. На примирення вони не погоджуються. У строк, наданий судом для примирення / а.с. 22 /, вони не примирилися та обоє наполягають на припененні шлюбу. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися та існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] селещної ради Миргородського району про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті своєї матері, вона, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла цю спадщину. Проте, оформити в порядку спадкування житловий будинок і господарські будівлі, розташовані по вул. Гоголя, 69 в смт. Комишня Миргородського району, вона не може по причині втрати правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності матері на це будинковолодіння. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що після смерті матері [PERSON] не може оформити спадщину за заповітом через те, що втрачено Свідоцтво про право на спадщину за 1996 рік на ім*я спадкодавця. Відповідач направив до суду листа, за змістом якого цей учасник процесу не заперечував проти задоволення заявленого позову, справу просив розглянути у відсутність його представника / а.с. 25, 26 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивач є дочкою [PERSON], яка згідно з копією відповідного свідоцтва, померла 25 грудня 2014 року в смт. Комишня Миргородського району Полтавської області / а.с. 5, 6 /. За життя мати позивача залишила заповіт на її імя на все своє майно і права / а.с. 7 /. На підставі цього заповіту [PERSON] прийняла спадщину у визначеному законом порядку / а.с. 8, 23, 24 /. Постановою державного нотаріуса від 16.10.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку, після померлої матері, позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння / а.с. 15 /. Право власності спадкодавця [PERSON] на домоволодіння по вул. Гоголя, 69 в смт. Комишня Миргородського району ніким не оспорювалося. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини, а навпаки вчинила дії по її прийняттю, вважається, що вона, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину в цілому. За результатами розгляду справи встановлено, що інші спадкоємці на спадщину, після померлої [PERSON], не претендують. З цих підстав суд приходить до висновку про те, що позивач набула повне право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що перебували у володінні спадкодавця, яка за життя залишила заповіт на її імя. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Об*єкти нерухомого майна, які входять до складу домоволодіння і є об*єктами самочинного будівництва за відповідною довідкою органів бюро технічної інвентаризації / а.с. 9 /, можуть бути успадковані у виді будівельних матеріалів, що були використані в процесі створення цього нерухомого майна.

Outcome: approved