Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення на його користь суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 червня 2011 року відповідно до кредитного договору № 826/2377CLPS2 ПАТ «Платінум Банк» надав останній кредит в сумі 5737 гривень 10 копійок на строк до 18 квітня 2012 року. 08 жовтня 2012 року за договором факторингу право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Протягом дії кредитного договору відповідачка систематично не виконувала належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення кредиту, у зв'язку з чим, станом на 05 жовтня 2013 року допустила прострочену заборгованість по кредиту в сумі 5677 гривень 07 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту - 4033 гривень 58 копійок, заборгованість по процентах за користуванням кредитом - 1037 гривень 83 копійок та пеня за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 605 гривень 66 копійок. Оскільки, відповідачка у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з неї в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у його відсутності. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що дійсно в 2011 році отримала від ПАТ «Платінум Банк» кредит в сумі 5737 гривень, однак прострочила обов'язкові платежі, внаслідок чого допустила кредитну заборгованість, яку визнає в повному обсязі та готова по частинам повернути банку. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернувся до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачка відповідно до укладеного кредитного договору № 826/2377CLPS2 від 15 червня 2011 року отримала від ПАТ «Платінум Банк» кредит на суму 5737 гривень 10 копійок в строк до 18 квітня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік. Пунктом 2.5 вказаного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Згідно пункту 5.4 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми. З повідомлення ПАТ «Платінум Банк» на адресу відповідачки від 26 липня 2012 року вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ ФК «Бізнесфінанс» на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26 липня 2012 року. 08 жовтня 2012 року своє право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору та договору факторингу від 26 липня 2012 року у ТОВ ФК «Бізнесфінанс», останнім передано позивачу, що підтверджується договором факторингу № 2. Приймаючи до уваги, що зобов'язання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачкою належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач, до якого перейшло право вимоги за договором факторингу, вправі вимагати від відповідачки виконання грошового зобов'язання за вказаним кредитним договором. В порушення умов договору, станом на 05 жовтня 2013 року відповідачка допустила прострочену заборгованість по кредиту в сумі 5677 гривень 07 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту - 4033 гривень 58 копійок, заборгованість по процентах за користуванням кредитом - 1037 гривень 83 копійок та пеня за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 605 гривень 66 копійок, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорюється. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з тим, що відповідачка не виконує умови договору кредиту і не повернула борг позивачу, позов визнала в повному обсязі, визнання нею позову не суперечить обставинам справи та закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 512-514, 516, 526, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, суд

Outcome: approved