Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

В грудні 2018 року позивач [PERSON] в особі свого представника адвоката Халупко С.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики: основну суму боргу - 14062 гривні 50 копійок, відсотки за користування грошима - 1959 гривень 05 копійок, 3% річних - 337 гривень 50 копійок, витрати на правову допомогу - 3655 гривень 90 копійок, витрати по сплаті судового збору - 704 гривні 80 копійок ( а.с.2-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 12 лютого 2018 року відповідач взяв у позивача в борг суму, що еквівалентна 500 доларів США, яку зобов`язався повернути до 15 лютого 2018 року, що підтверджується складеною та власноруч підписаною борговою розпискою відповідача. Після спливу вказаного терміну позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою, повернути борг, але відповідач борг не повернув. Згідно курсу валют. Встановленого на 05.12.2018 сума основного боргу складає 14.062 гривні 50 копійок, крім того, відповідно до ст.1048 ЦПК України відповідач має сплатити відсотки за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в сумі 1959 гривень 05 копійок, а також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 3% річних в сумі 337 гривень 50 копійок. Позивач також вимушений нести витрати на правову допомогу: згідно п.4.1 Договору про надання правової допомоги №10/08/2018 від 10 серпня 2018 року вартість послуг адвоката становить 2000 гривень, і в разі задоволення позову матеріального характеру - в сумі додаткового гонорару 10% від суми, що визначена судом в судовому рішенні на користь позивача, а тому просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 3635 гривень 90 копійок. Ухвалою судді від 23 січня 2019 року (а.с. 35) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді від 14 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.49). У судовому засіданні представник позивача адвокат Халупко С.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Та, після дослідження письмових матеріалів справи просив надати час для надання уточненого розрахунку. 09.12.2019 до суду електронною поштою надійшла заява про зменшення позовних вимог разом з розрахунком відсотків за договором позики, за змістом яких, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики: основну суму боргу - 13529 гривень 25 копійок, відсотки за користування грошима за період з 16.02.2018 по 05.12.2018 включно - 1878 гривень 51 копійка, 3% річних за період з 16.02.2018 по 05.12.2018 включно - 324 гривні 70 копійок, витрати на правову допомогу - 3573 гривні 24 копійки, витрати по сплаті судового збору - 704 гривні 80 копійок (а.с.73-74,75). Відповідач [PERSON] повторно у призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При ухваленні рішення, судом також врахованого, що за змістом ч.3 ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У судовому засіданні встановлено, що 12.02.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка про отримання коштів у сумі 500 доларів США, які він зобов`язався повернути не пізніше 15.02.2018 року (а.с.7). Оригінал розписки був наданий для огляду в судовому засіданні представником позивача, приєднана до матеріалів справи копія відповідає оригіналу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Крім того, за змістом ч.3, 4 цієї статті наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно з твердженнями представника позивача відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення позики до 15 лютого 2018 року, а також по даний час. Про це свідчить також та обставина, що оригінал розписки знаходиться у кредитора. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт погашення боргу перед позивачем, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ч.1 та 2 цієї статті, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, також враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч.2 цієї статті, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, станом на дату укладення договору позики сума позики у гривневому еквіваленті дорівнювала 13529 гривень 25 копійок, враховуючи офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ на 12.02.2018 року - 2705,8546 гривень за 100 доларів США (500х2705,8546=13529,25 грн.) Крім того, за період фактичного користування позикою, в межах заявлених позовних вимог, з 16.02.2018 по 05.12.2018 року позивачем нараховано відсотки за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з уточненого розрахунку (а.с.75) в сумі 1878 гривень 51 копійка (13529,25грн.:365дн.х14дн.х0,16 + 13529,25грн.:365дн.х132дн.х0,17 + 13529,25грн.:365дн.х56 дн.х0,17,5 +13529,25грн.:365дн.х90дн.х0,16=1878,51грн.), а також 3% річних в сумі 324 гривні 70 копійок (13529,25грн.:365дн.х292дн.х0,03=324,70грн.). Правильність уточненого розрахунку судом перевірена. При цьому, суд також враховує, що будь-яких заперечень щодо нарахованої позивачем суми процентів на рівні облікової ставки НБУ та суми трьох процентів річних, відповідачем надано не було. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах сум, наведених в уточненому розрахунку, враховуючи, що заява про зменшення розміру позовних вимог подана представником позивача після завершення підготовчого засідання та початку розгляду справи по суті. А саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики 15732 гривні 46 копійок (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні сорок шість копійок), в тому числі : 13529 гривень 25 копійок - сума основного боргу, 1878 гривень 51 копійка - нараховані проценти за період з 16.02.2018 по 05.12.2018 включно, 324 гривні 70 копійок - 3% річних за період з 16.02.2018 по 05.12.2018 включно. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 704,80 гривень (а.с. 15), підлягають стягненню на його користь з відповідача . Щодо відшкодування витрат на адвокатську допомогу в сумі 3573 гривні 24 копійки, то, оскільки жодних належних і допустимих доказів щодо фактичного перерахування (сплати) таких коштів суду не надано, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial