Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В жовтні 2015 р.[PERSON].в інтересах неповнолітньої [PERSON],2006 р.н.,звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що відповідач [PERSON] є батьком їх спільної доньки [PERSON],2006 р.н. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] проживає з позивачкою,знаходиться на повному її утриманні,відповідач з 2007 року проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків,з дитиною не спілкується,ніякої участі у її вихованні та розвитку не приймає,життям та здоров*ям не цікавиться,аліменти не сплачує, фактично всі батьківські обов*язки виконує позивачка. Між відповідачем та дитиною не виникло особистих зв*язків а почуття любові,дитина не знає рідного батька,відповідач живе своїм власним життям та подальшою долею дитини не переймається. Посилаючись на ці обставини,позивачка з підстав,передбачених ст.164,165 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON],2006 р.н. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила,що перебувала у шлюбі з відповідачем, з грудня 2006 року шлюбні відносини між сторонами припинені,має з відповідачем спільну дитину -доньку [PERSON],2006 р.н.В 2007 р.відповідач останній раз відвідував доньку на її день народження, з цього часу відповідач відносин з нею та донькою не підтримує,ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає,життям та здоров*ям доньки не цікавиться,матеріально не утримує,фактично її покинув, та на даний час проживає в іншій державі. Просить суд задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON],оскільки це відповідатиме інтересам дитини та дасть можливість позивачці одноособово вирішувати всі питання,які виникають у житті дитини. Прокурор вважає доведеним факт свідомого тривалого ухилення відповідача від участі у вихованні доньки,яка своєю сім*єю вважає позивачку,батька фактично не знає та не має до нього почуття любові,оскільки останній покинув її на вихованні матері,позбавлення відповідача батьківських прав повністю відповідатиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомих причин,викликався відповідно до ст.74,76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації,які отримав завчасно,про що у справі є поштове повідомлення. Підстав вважати причини неявки відповідача у судове засідання поважними не встановлено. Відповідно до ст.224 ЦПК України,суд розглянув справу без участі відповідача,який у судове засідання не з*явився без поважних причин,належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Герасимчук В.В.в процесі розгляду справи підтримала позов про позбавлення батьківських прав відповідача,який тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов*язків відносно неповнолітньої доньки,проживає окремо від дитини,з донькою не спілкується,аліменти не сплачує. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що протягом п*яти років вона підтримує дружні відносини з позивачкою. За цей час вона жодного разу не бачила відповідача, відносин з позивачкою та донькою [PERSON] не підтримує,ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає,життям та здоров*ям доньки не цікавиться,матеріально не утримує,фактично її покинув. [PERSON] відповідача не пам*ятає, вважає батьком [PERSON], який є співмешканцем позивачки. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,оцінивши у сукупності надані письмові докази , суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO],яка з народження проживає та зареєстрована з позивачкою за місцем реєстрації останньої [ADDRESS]. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що відповідач з 2006 р. проживає окремо від дитини,без жодних поважних причин, не приймає участі у вихованні дитини,з донькою не спілкується без жодних перешкод для цього. Також відповідач не виконує свого обов*язку батька утримувати дитину і має заборгованість по аліментам на 01.10.2015 року становить 25310 гр.50 коп.,про що надана довідка ВДВС. Як вбачається із висновків органу опіки та піклування від 17.12.2015 р.,неповнолітня [PERSON],2006 р.н.,проживає разом із позивачкою за місцем реєстрації останньої [ADDRESS],яка самостійно займається її вихованням,утриманням,розвитком. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, є ученицею 4 класу, відповідно до довідки навчального закладу та характеристики, навчанням дитини займається мати. Відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,жорстоко з ним поводяться,є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідач як батько неповнолітньої [PERSON],2006 р.н.,не виконує своїх обов*язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини,не створює умов для отримання донькою освіти. Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Дитина не відчуває потреби у батькові,оскільки з раннього віку покинута ним на вихованні матері та батька не пам*ятає. Відповідач після припинення шлюбних відносин з позивачкою, дитиною не цікавився, має інші інтереси та проживає окремо від дитини,намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов*язків не має,виховання дитини матір*ю та самоусунення від участі у житті доньки є для нього зручним. Крім того,органом опіки при наданні висновку встановлено,що відповідач доньки не відвідує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям, не підтримує з донькою родинних стосунків. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідач без жодних об*єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов*язків відносно доньки ,його небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про ней,суд прийшов до висновку,що винна поведінка батька відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідача необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. На підставі ст.ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, суд -

Outcome: approved