Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА В вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, де просила зобов`язати відповідача вселити її в кімнату [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, що Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету є власником гуртожитку на 84 місця з медико-санітарною частиною, який знаходиться за адресом: [ADDRESS] та власником курсантського гуртожитку на території навчального аеродрому, який знаходиться на території с.Велика Кохнівка. [PERSON] з 1993 року до 14 вересня 2017 року працювала на посаді завідуючої клубом Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету. В 1998 році їй для проживання була надана кімната № [NUMBER] , яка розташована в курсантському гуртожитку на території навчального аеродрому. Прописана вона була разом з сім`єю на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.07.1998 в гуртожитку по [ADDRESS] де ніколи не проживала і кімната їй там не виділялась. 21 вересня 1017 року охорона навчального аеродрому по наказу керівництва відповідача не пустила її до житла - кімнати № [NUMBER] . Таким чином, через конфлікт, що виник із-за її законних вимог щодо складання довідки для отримання субсидії відповідач виселив її з гуртожитку та позбавив можливості користуватися власними речами, які знаходились в кімнаті №303. В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник позов підтримали та просила задовільнити з підстав викладених в позовній заяві. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав відзив на позов, де проти задоволення позову заперечує, та вказує, що [PERSON] була прийнята на роботу в коледж з 04.02.1988 відповідно до наказу №45/л від 02.02.1988 на посаду завідуючої клубом. Наказом №159/л від 16.08.2017 за згодою профкому була звільнена з роботи за прогули за п.4 ст.40 КЗпП України. За місцем реєстрації [ADDRESS] ні вона, ні її син ніколи не проживали, їх особистих речей в гуртожитку не має, що підтверджується актами. В 2005 році на підставі особистої заяви, [PERSON] , як працівнику коледжу було виділено для тимчасового користування житлове приміщення в гуртожитку належному коледжу, який знаходиться на території аеродрому Кременчук (В.Кохнівка) за адресом : [ADDRESS] ,ордер на вселення не видавався. Відповідно до п.12 «Положення про гуртожиток Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ», вказаний гуртожиток призначено для проживання на період роботи або навчання в коледжі. [PERSON] не працює і не навчається в коледжі та цей гуртожиток знаходиться на аеродромі Кременчук (В.Кохнівка), є об`єктом підвищеної небезпеки та режимним об`єктом, доступ до якого обмежений та охороняється. Оскільки [PERSON] була звільнена за прогул, то це було підставою для її виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ не веде житлового будівництва та не приймає участі в дольовому житловому будівництві, тому облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов відсутні і правові підстави надати позивачу житло відсутні. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала з підстав зазначених у відзиві та в його задоволенні просила відмовити. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. [PERSON] була прийнята на роботу в Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету, нині Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ, з 04.02.1988 відповідно до наказу №45/л від 02.02.1988 на посаду завідуючої клубом. Згідно наказу №159/к від 16.08.2017 [PERSON] 16.08.2017 звільнено за прогули без поважних причин згідно з п.4 ст.40 КЗпП України. На підставі заяви [PERSON] від 01.11.1997 їй було надано кімнату для проживання у гуртожитку Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету за адресом: [ADDRESS] , де вона проживала до 21.09.2017. Відповідно до договору від 10.05.2005 Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету надав [PERSON] для тимчасового користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13.11.2018 у справі 524/5696/18 залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08.05.2919 та постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 12.09.2019 залишено без задоволення позов Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Під час судового розгляду вказаної справи було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.09.2011, гуртожиток на 84 місця з медико-санітарною частиною Кременчуцького льотного коледжу по вул.Гоголя,5 у м.Кременчуці Полтавської області належить державі Україна в особі Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України, із зазначенням правового режиму майна: право оперативного управління, Національний авіаційний університет, нині Харківський національний університет внутрішніх справ. Відповідно до архівного витягу з протоколу №12 засідання районної комісії по прописці та паспортному режиму від 19.06.1998 на підставі подання адміністрації льотного коледжу про прописку [PERSON] з сім`єю на житлову площу гуртожитку льотного коледжу по [ADDRESS] , було рекомендовано виконкому дозволити прописку відповідача з матір`ю та сином в гуртожитку за вказаною адресою. Згідно з даними форми 1 у гуртожитку по [ADDRESS] з 03.07.1998 зареєстрована [PERSON] , що підтверджується випискою із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 28.10.2015, де вона ніколи не проживала і конкретна кімната їй не виділялась. НОРМИ ПРАВА Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.4,5 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до положень ст.127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ч.2 ст.128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (ст.129 ЖК УРСР). Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.130 ЖК УРСР). Відповідно до ч.2 ст.132 ЖК УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. ОЦІНКА СУДУ Отже, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян проводиться в установленому порядку завідуючим гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Як встановлено судом, прописуючи [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS] та надаючи для проживання кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , Кременчуцьким льотним коледжем НАУ їй не було видано ордер, який є підставою для вселення. Позивач за місцем реєстрації у гуртожитку фактично не проживала і надання їй житла за місцем реєстрації було неможливим із-за його відсутності і ці обставини сторонами не оспорюються. Із викладеного слідує, що позивач користувалася спірним житловим приміщенням, куди просить її вселити, безпідставно, тому всі її доводи про набуття права постійного користування цим приміщенням, а саме: кімнатами № [NUMBER] гуртожитку, розташованому на території навчального аеродрому за адресою: [ADDRESS] не заслуговують на увагу. Позивач не заперечує, що була звільнена з роботи за порушення трудової дисципліни, що є підставою відповідно до ч.2 ст.132 ЖК УРСР для її виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Викладені обставини, на переконання суду, свідчать про відсутність правових підстав для вселення позивача [PERSON] в кімнату 303,304 гуртожитку, розташованому на території навчального аеродрому за адресою: [ADDRESS] , тому в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed