Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечень на позов не надали, у судові засідання, які призначалися на 08.09.2015 р., 15.09.2015 р., будучи належним чином сповіщені, не являлися, про причину неявки суд не сповістили, були попереджені, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у їх відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила про розгляд справи без її участі. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на квартиру № 32 по вул. Пролетарська в м. Рені Одеської області; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 22.05.2012 р.; копія грошового вкладу у філіалі Ощадбанку УРСР № 6780; копія заповіту [PERSON] від 09.03.2006 р., складеного на імя позивачки [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 09.03.2006 р.; копія інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 26.02.2014 р.; копія заяви про прийняття спадщини від 16.11.2012 р.; копія почтового повідомлення; витяг з домової книги; копія свідоцтва № 390 про право власності на житло від 14.06.1993 р.; копія довідки РБТІ від 16.11.2012 р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2015р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є донькою нині померлої [PERSON] .[PERSON] життя [PERSON] належали: -1/3 частина квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 390 від 14.06.1993 р.; -банківський вклад у відділені Ощадбанку № 6788, рахунок № 91551011956 На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 09.03.2006 р. залишила заповіт на імя позивачки [PERSON], яким заповідала їй все майно, яке буде належати їй за життя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], її донька [PERSON], позивач у справі (як спадкоємець за заповітом) звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача [PERSON] до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (не зареєстровано належним чином право власності на вказаний житловий будинок). Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, банківський рахунок, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON] заперечень до позову не надали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду вищевказаного спору. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи позивачка не заперечувала, визнала їх, [PERSON], [PERSON] будучи належним чином сповіщені, у судовому засіданні не зявилися двічі, заперечень не надали, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, у звязку із відмовою нотаріуса, (не було зареєстровано належним чином право власності на житловий будинок у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно) у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок, банківський вклад з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved