Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON](надалі Відповідач) в якому просив стягнути з Відповідача 142000.00 грн., посилаючись на те, що Відповідач погодився продати йому недобудований житловий будинок з земельною ділянкою, що по [ADDRESS] за 104000 грн. Проте в зв'язку з відсутністю у Відповідача належним чином оформлених документів на недобудований житловий будинок та земельну ділянку вони уклали усний попередній договір купівлі-продажу, відповідно якого Позивач буде віддавати кошти Відповідачу частками суму коштів за будинок і земельну ділянку в рахунок завдатку, а Відповідач терміново виготовить право установчі документи на будинок та земельну ділянку. Виконуючи усну домовленість, Позивач за період з липня 2013 року по березень 2014 року виплатив Відповідачу завдаток за будинок в сумі 71000.00 грн. Проте Відповідач взятих на себе зобов'язань по виконанню усної домовленості не виконав, не оформив право установчі документи на недобудований житловий будинок та земельну ділянку, почав вимагати виплати повної вартості за будинок в сумі 104000.00 грн., а пізніше 27.05.2016 року за рішенням суду взагалі виселив Позивача разом із сім'єю з будинку. В судовому засіданні представник Позивача адвокат Семенюта Р.А. шляхом уточнення, збільшив позовні вимоги та просив визнати дійсним договір завдатку, укладений між його довірителем та Відповідачем. Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач отримував у Позивача кошти відповідно розписок як завдаток, оскільки там було зазначено, що гроші віддаються Відповідачу за будинок. Факт отримання Відповідачем коштів підтверджувався розписками на загальну суму 71 000 грн. В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечують, вважають, що вимоги Позивача про сплату подвійної суми отриманих коштів є не обгрутованими. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обгрутовані, виходячи з наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що на початку 2013 року Позивач та Відповідач уклали усну угоду, згідно якої Позивач купляє у Відповідача недобудований житловий будинок з земельною ділянкою, що по [ADDRESS] за 104000 грн., на які відсутні право установчі документи, а Відповідач в короткий термін виготовляє правоустановчі документи. Окрім того сторони домовилися, що Позивач вселяється в недобудований будинок та проводить за свій рахунок його ремонт. Згідно цієї ж домовленості Позивач разом з сім'єю в 2013 році поселився в будинок та в рахунок оплати за будинок на підставі розписок надавав Відповідачу завдаток (грошові кошти) а саме: 01.12.2013року- 4000 грн., 17.07.2013 року-20000 грн., 20.03.2013року-30000 грн., 08.03.2014 року-10000 грн. та 19.03.2014 року 7000 грн., а всього Позивач вніс завдатку в рахунок оплати житлового будинку та земельної ділянки на суму 71000 гривень. Проте Відповідач взятих на себе обов'язків продавця не виконав, право установчих документів на недобудований житловий будинок з земельною ділянкою, що по [ADDRESS] не виготовив та відповідно до рішення Тетіївського районного суду від 27.05.2016 року виселив Позивача разом із сім'єю з будинку, отриманий завдаток в сумі 71000 грн. Позивачу не повернув. Установлені в судовому засіданні обставини підтверджуються поясненнями Позивача та частково поясненнями Відповідача, копіями розписок про прийняття Відповідачем завдатку від 01.12.2013 року, від 17.07.2013 року, від 20.03.2013року, від 08.03.2014 року та від 19.03.2014 року (а.с.18-22), копією рішення Тетіївського районного суду від 27.05.2016 року (а.с.23-25) . Аналізуючи установлені обставини, суд приходить до слідуючого висновку. Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст.203 ЦК України правочин є чинним, якщо серед інших вимог особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України до правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі належать правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Так, відповідно ч.1 ст.570 ЦК України завдатком,є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів , на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги, щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення , зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Як установлено в судовому засіданні Позивач та Відповідач за відсутності право установчих документів уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що по [ADDRESS], в якому окрім форми договору, є всі істотні умови договору, передбачені ст.205 ЦК України. При цьому Відповідач зобов'язувався оформити всі документи необхідні для продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки, а Позивач з метою підтвердження зобов'язання і забезпечення його виконання, періодично в 2013 та 2014 роках надав Відповідачу грошові кошти в сумі 71000 грн. в якості завдатку для забезпечення виконання усного договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що Позивач в рахунок часткової оплати вартості будинку та земельної ділянки з 2013 року по 19.03.2014 року надав Відповідачу завдаток в сумі 71000 грн. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін та розписками Відповідача про отримання завдатку. А тому суд вважає, що хоч договір завдатку був укладений усно, без письмової форми передбаченої п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, і при цьому Відповідач отримав завдаток в сумі 71000 грн., що підтверджується розписками та поясненнями Відповідача то такий договір відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України визнається судом дійсним. Поскільки Відповідач порушив усні зобов'язання укладені між ним та Позивачем та які були забезпечені завдатком, не оформив право установчі документи для продажу житлового будинку та земельної ділянки, не повернув Позивачу завдаток в сумі 71000 грн., то відповідно п.2 ч.1 ст.571 ЦК України він повинен повернути завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості, а всього стягнути з Відповідача на користь Позивача 142000 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 1420.00 документально підтверджених судових витрат, а всього стягнути 143420 (142000+1420) гривень.

Outcome: approved