Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON], згідно якого просив: зменшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2013 року по справі №761/19079/13-ц на утримання доньки [PERSON], народженої [INFO], що належать до стягнення з [PERSON], з 1/6 до 1/9 частини від доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини такого віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2013 року по справі №761/19079/13-ц на утримання доньки [PERSON], народженої [INFO], що належать до стягнення з [PERSON], з 1/6 до 1/9 частини від доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини такого віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття; відкликати виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.10.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №№761/19079/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення та зміну розміру аліментів, яким позов задоволено, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2011 року на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON]., [INFO], до 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2013 року до досягнення нею повноліття. Разом з тим, позивач зазначає, що при ухваленні Шевченківським районним судом м.Києва вказаного рішення, були відсутні обставини, які з'явилися на день його звернення до суду з вказаним позовом, та які, в розумінні положень ст. 192 СК України, є суттєвими для зменшення розміру аліментів, стягнутих вказаним рішенням суду, зокрема: - суттєве погіршення стану здоров'я позивача, адже у порівнянні з третьою групою інвалідністю, яку він мав на день винесення рішення від 14.10.2013 року, наразі йому встановлено другу групу інвалідності; - суттєві зміни у сімейному стані позивача, а саме: народження в 2016 році четвертої дитини - [PERSON]; - зміна матеріального стану та фінансової спроможності позивача, які зумовлені, перш за все, тим, що на його утриманні, порівняно з 2013 роком, перебуває значно більше осіб, які потребують повноцінного фінансового, побутового та соціального забезпечення згідно віку та стане здоров'я, а саме: неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], на утримання яких позивач сплачує відповідачам аліменти; дружина - [PERSON], яка наразі не має свого доходу чи заробітку, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною; малолітні діти від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]; син дружини від першого шлюбу - [PERSON], який є членом сім'ї позивача, адже проживає, виховується та утримується останнім; хворий батько позивача - [PERSON], який, в силу значного погіршення здоров'я не може працювати та самостійно себе забезпечувати; мати позивача, яка опікується хворим батьком, - [PERSON]. На підставі вищенаведеного та посилаючись на положення ст. 192 СК України, позивач просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, однак надіслали на адресу суду заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, а також дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 14.10.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №№761/19079/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення та зміну розміру аліментів, яким позов задоволено, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2011 року на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON]., [INFO], до 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2013 року до досягнення нею повноліття. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі і зі змісту заяв відповідачів про визнання позову, позивач у повному обсязі виконує вказане рішення суду від 14.10.2013 року та добросовісно сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей - [PERSON]. та [PERSON] Також, як встановлено в судовому засіданні, відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, адже працює журналістом в ПрАТ «Телеканал «Інтер», що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 42), а також перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного Фонду України в м.Києві та отримує пенсію по інвалідності, про що свідчить відповідна довідка ГУПФУ в м.Києві (а.с. 39). Разом з тим, як встановлено судом, позивачу з 01.05.2015 року встановлено 2 групу інвалідності довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серіі АВ №0430187 від 13.05.2015 року (а.с.13). При цьому, враховуючи той факт, що на момент ухвалення рішення від 14.10.2013 року позивач був інвалідом 3 групи, суд вважає, що останнім доведено погіршення стану свого здоров'я на сьогоднішній день. Також судом, встановлено, що [INFO] у позивача та його дружини - [PERSON] народилася спільна дитина - [PERSON] (а.с. 26). Згідно наявної в матеріалах справи Довідки Кобельського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 08.09.2016 року за №266/02-04, дружина позивача [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 37). Отже, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що після ухвалення рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідачів аліментів, сімейний стан позивача змінився: на сьогоднішній день він є батьком чотирьох дітей: [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд враховує, що оскільки кількість осіб, які перебувають на утриманні позивача, збільшилась, матеріальний стан позивача також зазнав змін. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що при ухваленні Шевченківським районним судом м.Києва вищевказаного рішення, були відсутні обставини, які, в розумінні положень ст. 192 СК України, є суттєвими для зменшення розміру аліментів, стягнутих вказаним рішенням суду, зокрема: суттєве погіршення стану здоров'я позивача; суттєві зміни у сімейному стані позивача, а саме: народження в 2016 році четвертої дитини - [PERSON]; зміна матеріального стану та фінансової спроможності позивача, які зумовлені, перш за все, тим, що на його утриманні, порівняно з 2013 роком, перебуває значно більше осіб, які потребують повноцінного фінансового, побутового та соціального забезпечення згідно віку та стане здоров'я. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблею ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як передбачено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, враховуючи зміст положень ст. 192 СК України, можна дійти висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, слід зазначити що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст. 57 та ч.1 ст. 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Крім того, згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд справи. Разом з тим, як передбачено п.п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, позачергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини по справі, зокрема погіршення здоров'я позивача та зміну в останнього сімейного і матеріального стану внаслідок народження четвертої дитини та перебування дружини у декретній відпустці, а також зважаючи на те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права і інтереси сторін по справі та їх дітей, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2013 року, підлягають задоволенню, а тому суд присуджує зменшити розмір аліментів з 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, на 1/9 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та, у зв'язку з зазначеним відкликає виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь відповідачів аліментів на утримання [PERSON]. та [PERSON] відповідно в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття. Разом з тим, слід зауважити, що змінюючи розмір аліментів, обставини щодо перебування на утриманні позивача дитини дружини від першого шлюбу та батьків, судом до уваги не бралися, адже матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував таке утримання. Крім того, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь держави з [PERSON] та [PERSON] судовий у розмірі по 320 грн. 00 коп. з кожного. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-184, 191, 192 СК України та

Outcome: approved