Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В вересні 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.12.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначено, що відповідач своїм підписом підтвердив свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно Умов та Правил надання банківських послуг. Позивачем умови договору в частині надання відповідачеві кредитних коштів було виконано у повному обсязі, однак у зв'язку із неналежним виконанням з боку [PERSON] умов кредитного договору стосовно своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, іншими платежами згідно Договору про надання банківських послуг, виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2018р. становить 114 892 грн. 37 коп. На підставі зазначеного, представник АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 16.12.2010 року та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 02 листопада 2018 року. 02 листопада 2018 року у зв'язку з неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 07 грудня 2018 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, під розписку, на день розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із зазначеним, 07 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н від 16.12.2010 року. За умовами укладеного договору, відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний договір був укладений на підставі особистої Анкети-Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її особистий підпис у заяві. 14 червня 2018 року у зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 31.05.2018 року має заборгованість - 114892,37 грн., яка складається: 3 988,47 грн. - заборгованість за кредитом; 110903,90 грн. - заборгованість за відсотками за період з 16.12.2010 по 31.01.2018 грн. Аналізуючи все в сукупності, суд розглянувши справу за наявними у справі матеріалами, проаналізувавши обставини справи, дійшов наступних висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що предметом даного позову є вимога банку про стягнення із відповідача простроченої заборгованості за вказаним кредитним договором по відсотках у розмірі 110903,90 грн. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, заявивши даний позов, позивач не виконав, передбаченого статтею 81 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту надання кредиту відповідачу, розміру і періоду виникнення боргу за кредитом і відсотками. Так, у підтвердження позовних вимог позивачем було надано лише довільно складений розрахунок боргу (а.с.5-6), до того ж, не завірений належним чином, який сам по собі не є доказом руху коштів на особовому рахунку відповідача. На сторінках вказаного розрахунку (та багатьох інших документів у справі) міститься лише підпис, схожий на підпис представника банку за довіреністю. В той же час, інші документи завірені чотирикутною печаткою з зазначеннім «ПАТ КБ Приватбанк згідно з оригіналом Юрисклнсульт [PERSON] 03 серпня 2018». Наявність на багатьох документах, в тому числі, на розрахунку заборгованості тільки підпису схожого на підпис представника позбавляє суд можливості вважати ці документи такими, що відповідають оригіналам. При цьому зі змісту вказаного розрахунку (а.с.5-6) не вбачається розрахунку за періоди із вимогами про стягнення з якими звернувся до суду позивач та які складові у нього були включені. Разом з тим, належним доказом наявності кредитної заборгованості є відповідні платіжні документи, або виписка про рух коштів на особовому рахунку позичальника, відповідні докази отримання кредиту позичальником, як то заява на отримання готівки, заява на переказ коштів на особовий рахунок, меморіальні ордери та ін. Однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом наголошує на обов'язку позивача щодо надання доказів на обґрунтування позовних вимог. В зв'язку з цим необхідність явки представника банку вбачається обов'язковою, а утворений стереотип подання письмової заяви з проханням проводити розгляд без участі представника банку призводить до неможливості отримання додаткових пояснень від останнього у разі такої необхідності. Крім того, представник Банку, у своєму клопотанні про розгляд справи у спрощенному провадженні без виклику сторін не надав жодних заяв та доповнень до суду, додаткових пояснень щодо предмету позову. На підставі наведеного вище, суд постановляє дане судове рішення на підставі наявних письмових доказів у вказаній цивільній справі. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, необґрунтованість і недоведеність належними і допустимими засобами доказування заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог зумовлює відсутність правових підстав для задоволення даного позову. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представник позивача всупереч ст.81 ЦПК України, не довів в судовому засіданні свої позовні вимоги, не надав суду безперечних доказів в обґрунтування та підтвердження останніх, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed