Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В вересні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 30 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №МЬ-200/725/2007 від 30.08.2017 року, згідно якого позивач надав відповідачу відсотковий кредит на загальну суму 30000,00 доларів США,, з остаточним строком повернення до 30.08.2037 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-200/725/2007 від 30.08.2007 р. За умовами якого [PERSON] та [PERSON] зобов`язалася перед Позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON], зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором Кредиту. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, в зв`язку з чим, станом на 11.12.2015 року заборгованість за вказаним кредитним договором по тілу кредиту склала 28628,59 доларів США, по нарахованим та несплаченим відсоткам 5231,03 доларів США, а загалом заборгованість складає 33859,62 доларів США, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору, судові витрати. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, з підстав викладених в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували в повному обсязі посилаючись на пропуск позивачем 6-ти місячного строку для предявлення вимоги до поручителів. За адресою реєстрації відповідачу [PERSON], були направлені судова повістка, позов з додатками, які були повернуті установою пошти до суду у звязку з закінченням терміну зберігання. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, заперечень проти позову не подавала, про причини неявки не повідомила. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №МЬ-200/725/2007 від 30.08.2017 року, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 30000,00 доларів США,, з остаточним строком повернення до 30.08.2037 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №SR-200/725/2007 від 30.08.2007 р. За умовами якого [PERSON] та [PERSON] зобов`язалася перед Позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON], зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором Кредиту. Відповідно до умов договору Відповідач 1, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, вп. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 14., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем 1 щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договору поруки Відповідач 2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Також, п. 1.2 ст. 1 Договору поруки передбачено, що Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Згідно з п. 3.1 та п. 3.2 ст. З Договору поруки у випадку невиконання Боржником боргових зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором Кредитор має право звернутись до Поручителя з вимогою про виконання [PERSON] зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання Боржником [PERSON] зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, здійснити виконання [PERSON] зобов'язань в обсязі, заявленому Кредитором протягом 3-х (трьох) і банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора. Згідно наданого на ухвалу суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML- 200/725/2007 від 30.08.2007 року станом на 11.12.2015 року заборгованість по вказаному кредитному договору складає 33859,62 доларів США. Заборгованість по тілу кредиту складає 28628,59, заборгованість по відсоткам складає 5204,29 доларів США, заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту складає 26,74 доларів США. Відповідачами вказаний розрахунок не оспорювався та не був спростований наданими доказами. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року - при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від предявлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Як передбачено ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки Правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 02.11.2016 року по справі № 6-1174цс16, встановлено, що якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правових акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №SR-200/725/2007 від 30.08.2007 р. За умовами якого [PERSON] та [PERSON] зобов`язалася перед Позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON], зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором Кредиту. Відповідно до правової позиції висловленої ВСУ у цивільній справі 6-170цс13 від 17 вересня 2014 року, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Так в своїх запереченнях на позовну заяву відповідачі [PERSON] та [PERSON] вказували на ті обставини, що кредитним договором та договором поруки не визначено термін дії останньої, а визначений договором строк «до повного виконання боргових зобовязань» не є подією, яка має неминуче настати. Відповідачі посилались на те, що позивач пропустив визначений законом 6-ти місячний строк, який сплив 11.05.2016 року, для предявлення вимоги про виконання зобовязань, що виникли на підставі укладеного договору поруки. Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено судом та перевірено доказами, відповідач [PERSON] в період дії договору свої зобовязання за договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 11.12.2015 року заборгованість за кредитним договором складає № ML- 200/725/2007 від 30.08.2007 року складає - 33859,62 доларів США. З яких заборгованість по тілу кредиту - 28628,59 доларів США заборгованість по відсоткам - 5204,29 доларів США, заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту - 26,74 доларів США. Таким чином право позивача вимагати дострокового повернення позики, як від основного позичальника [PERSON] так і від поручителів [PERSON], [PERSON], виникло не пізніше 11.12.2015 року. Проте з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду позивач звернувся лише 07.09.2016 року. Враховуючи, що кредитор ПАТ «ОТП Банк» звернувся до поручителів [PERSON], [PERSON], після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, суд приймає до уваги заперечення відповідачів і приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для припинення поруки, а відтак і для припинення обовязку поручителів нести солідарну відповідальність перед ПАТ «ОТП Банк» разом із [PERSON], яка є боржником за основним зобовязанням. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором укладеним з позивачем, виконувала не належним чином, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом про захист порушеного права, а позовні вимоги предявлені до відповідача [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: partial