Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачі вказали, що є співвласниками та проживають в житловому будинку по [ADDRESS] . На рішенні Чортківського районного суду Тернопільської області від 05.04.1989 року, органом бюро технічної інвентаризації 20.05.1991 року вчинено реєстраційний напис за №451 та занесеним в реєстрову книгу №4 про право власності [PERSON] на 69/100 ч. домоволодіння за вказаною вище адресою. Також власником 31/100 ч. домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] , що стверджується у відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 184028642 від 08.10.2019 р. (на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27.08.2019 р. у справі № 608/1522/19). Крім них, за даною адресою є зареєстрованим, але не проживає відповідач у справі внук [PERSON] [PERSON] , який з червня 2018 року по даний час знаходиться за кордоном на заробітках. Проте, вибувши з житлового приміщення добровільно не знявся з реєстраційного обліку, хоча комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку немає. За таких обставин позивачі змушені звернутися до суду для захисту законних прав та інтересів власника нерухомого майна шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Представник позивачів адвокат Волинець С.А. в судовому засіданні позовні вимоги довірителів підтримує, просить задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на веб-порталі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками цілого житлового будинку [ADDRESS] , що вбачається із правовстановлюючих документів на домоволодіння, а саме рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05.04.1989 р. (вл. Нагаєвська О.І. -- 69/100 ч.), витягу з ДРРП за № 184028642 ( вл. Нагаєвський С.М. 31/100 ч.). Згідно з довідкою № 611/15-15 від 13.03.2019 р., виданою відділом з питань державної реєстрації Чортківської міської ради [PERSON] , [INFO] . є такою, що зареєстрована по [ADDRESS] з 14.09.1979 р. по даний час. У відповідності з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленим 02.10.2019 р. органом технічної інвентаризації власниками домоволодіння є [PERSON] 69/100 ч., [PERSON] 31/100 ч. Як слідує з витягу із будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] є таким, що зареєстрований у цьому будинку з 02 квітня 1997 року по даний час. Згідно актів про встановлення факту не проживання, складеного органом місцевого самоврядування 07.11.2018 р., 22.02.2019 р., 23.09.2019 р. відповідач [PERSON] є таким, що дійсно не проживає по [ADDRESS] з червня 2018 року по сьогодні. При цьому власних речей та іншого майна у будинку немає. Також відповідач не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачами і ведуть спільне господарство, тому позивачі мають право на усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709 цс 16. \~ \~ \~ \~Таким чином, факт реєстрації відповідача створює позивачам клопоти з комунальними платежами, оформленням житлової субсидії, обмежує права власника домоволодіння на розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно ст. 391 цього Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним/нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.\~ Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. \~ \~ \~ \~Отже, належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням на підставі норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, положення ч.2 ст.405 ЦК України передбачає підстави втрати права користування з боку члена сім`ї власника у разі відсутності члена сім`ї у цьому житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved