Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 18.06.2013 року, позивач та відповідач, шляхом акцептування Банком, Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №005-16504-180613. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000,00 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 21.07.2014 року належним чином не виконує зобов'язанння, в результаті чого виникла заборгованость у сумі 21 034,92 грн.. Прохав стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. та вказану заборгованість за кредитним договором. У відкрите судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Крім того, прохав суд слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином та в установлений законом строк. Відповідно до довідки завідувача Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області від 09.12.2014 року, [PERSON], [INFO], постійно зареєстрована по [ADDRESS]. Згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлена належним чином, однак в судове засідання повторно не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 18.06.2013 року, позивач та відповідач, шляхом акцептування Банком, Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №005-16504-180613. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000,00 грн.. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позовні вимоги підтверджуються заявою [PERSON] № 005-16504-180613 від 18.06.2013 року; тарифами на обслуговування платіжних карток; довідкою про заборгованість, яка складає 21259,81 грн., анкетою позичальника. Сума заборгованості складається з тіла кредиту - 12012,15 грн., простроченого тіла кредиту - 2987,85 грн., заборгованості за відсотками - 6034,81 грн. та заборгованості за комісіями - 0,00 грн.. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобов'язань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved