Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В вересні 2015 року Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати недійсним Кредитний договір №R011.0040908 від 14.01.2014р. укладений нею з ПАТ Банк «Траст». Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає наступне. 14 січня 2014 року між нею та ПАТ Банк «Траст» був укладений Кредитний договір №R011.0040908, згідно з яким Позивач отримала у позику суму в розмірі 16032,00 гривень зі сплатою 3,5 річних та 1,81% щомісячної комісії за супроводження кредиту, строком на 24 місяці. Позивач вказує, що Відповідач у кредитному договорі, на зміст якого позичальник не має жодного впливу, не визначив детального розпису сукупної вартості кредиту, не встановив застереження про можливе настання валютних ризиків для Позичальника. Річна ставка за користування кредитом, визначена у договорі, на переконання Позивача, не відповідає фактичній. Відповідач, як вважає Позивач, не встановив та не розкрив необхідні обов'язкові умови щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу; не встановив порядок дострокового виконання основного зобов'язання; не визначив та не встановив право боржника попереджати кредитодавця про можливе не виконання грошового зобов'язання. Позивач також вказує на те, що у договорі Відповідачем не зазначено реквізити ліцензії та/або свідоцтва банку про внесення його до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків. Недотримання вимог законодавства про захист прав споживачів під час укладення оспорюваного договору свідчить, на переконання Позивача, про необхідність визнання його недійсним. У судове засідання Позивач не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони Позивача. Представник ПАТ Банк «Траст» подав письмові заперечення проти позову, наполягаючи на відсутності підстав для його задоволення. Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.01.2014 року між ПАТ Банк «Траст» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R011.0040908 у відповідності до якого [PERSON] отримала в кредит 16032,00 строком до 14.01.2018р. Із заяви про надання кредиту, підписаної [PERSON], вбачається, що нею було погоджено суму кредиту, валюту (гривня), строк (48 місяців) та процентну ставку (3,5% річних). Природа укладеного договору між сторонами є змішаною, про що йдеться у п.1.1 Заяви, і містить у собі ознаки договору банківського рахунку та кредитного договору. Наданою Відповідачем копією меморіального ордеру №Loan-49484 від 14.01.2014р. підтверджується фактичне виконання банком своїх обов'язків по видачі Позивачу суми кредиту в розмірі 16032,00 гривень (а.с. 57) В додатку №2 до Договору №R011.0040908 від 14.01.2014р. міститься розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. (а.с. 51) Тому посилання Позивача на відсутність такого документу є безпідставним. Недоречним є посилання Позивача і на покладення на неї валютних ризиків (оскільки кредит надано у гривнях), та нерозкриття банком необхідних обов'язкових умов щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу (оскільки кредит не забезпечувався іпотекою). Відповідачем також надано суду копію банківської ліцензії №237 від 02.11.2011р. на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с. 37) Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. З огляду на викладені обставини суд не вбачає підстав для визнання недійсними Кредитного договору №R011.0040908 від 14.01.2014р.

Outcome: dismissed