Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В жовтні 2016 року ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10 листопада 2011 року між акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (на даний час публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК», яке відповідно до п. 1.1 Статуту є правонаступником публічних прав та обов'язків акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11Ф-39. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 300000 грн строком з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір від 11 листопада 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1589. Предметом іпотеки, згідно іпотечного договору є цілісний майновий комплекс хлібзаводу, загальною площею 915 квадратних метрів, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. В подальшому до кредитного договору було укладено додаткові угоди. Так, додатковою угодою № 1 від 24 листопада 2011 року до кредитного договору встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 22 % річних та передбачено надання позичальнику траншу у розмірі 300000 грн, а також було погоджено графік повернення кредиту та відсотків. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 23 липня 2013 року до кредитного договору банком надано позичальнику транш у розмірі 100000 грн та погоджено графік повернення кредиту та відсотків. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 12 жовтня 2016 року становить 245 410,55 грн, з яких: - заборгованість по кредиту - 52053,33 грн; - заборгованість за процентами - 30880,42 грн; - неустойка за прострочення сплати кредиту - 51113,79 грн; - неустойка за прострочення сплати процентів - 17472,81 грн; - інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 37225,38 грн; - інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам - 12590,72 грн; - 3% річних за основним зобов'язанням - 3485 грн; - 3% річних за несплаченими процентами - 1191,33 грн; - неустойка за невиконання чи неналежне виконання умов кредитного договору - 260,27 грн; - штраф за порушення умов іпотечного договору - 39137,50 грн. Враховуючи вищевикладене банк за захистом своїх прав звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року у розмірі 73307,77 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Томашпільського РУЮ від 10 червня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51384144 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 73307,77 грн. Згідно зі звітом про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КАНЗАС РІАЛ ЕСТЕЙТ» станом на 08 вересня 2016 року ринкова вартість цілісного майнового комплексу хлібзаводу, щ орозташований за адресою: [ADDRESS] становить 1699200 грн. Оскільки фінансові зобов'язання відповідач не виконує, банк вимушений звернутися до суду, який просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором від 10 листопада 2011 року № 11Ф-39 загальний розмір якої становить 245410,55 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11 листопада 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 1589, а саме цілісний майновий комплекс хлібзаводу, загальною площею 915 метрів квадратних, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом набуття ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» права власності на предмет іпотеки за вартістю 1699200 грн та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 1378 грн. В подальшому ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» позовні вимоги змінило, просило в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором від 10 листопада 2011 року № 11Ф-39 загальний розмір якої становить 245410,55 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11 листопада 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 1589, а саме цілісний майновий комплекс хлібзаводу, загальною площею 915 метрів квадратних, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», започатковою ціною визначеною згідно зі звітом про оцінку майна на 08 вересня 2016 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КАНЗАС РІАЛ ЕСТЕЙТ», що становить 1699200 грн без ПДВ та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 1378 грн. В лютому 2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ«БРОКБІЗНЕСБАНК» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки у зв'язку з припиненням основного зобов'язання, посилаючись на те, що 10 листопада 2011 року між акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (на даний час публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК», яке відповідно до п. 1.1 Статуту є правонаступником публічних прав та обов'язків акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11Ф-39. Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 300000 грн строком з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір від 11 листопада 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1589. Предметом іпотеки, згідно іпотечного договору є цілісний майновий комплекс хлібзаводу, загальною площею 915 квадратних метрів, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та несплатою суми кредиту, передбаченої графіком погашення кредиту у [PERSON] виникла прострочена заборгованість. В зв'язку з чим, з метою захисту совїх прав банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року частково задоволено позовну заяву ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитнис договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року у розмірі 73307,77 грн. На виконання зазначеного рішення суду 02 листопада 2016 року [PERSON] перераховано на реквізити Томашпільського ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області грошові кошти у сумі 80705,54 грн. 11 листопада 2016 року у зв'язку з повним виконанням постанови про відкриття виконавчого провадження № 51384144 державним виконавцем Томашпільського районного ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, сплативши у повному розмірі суму боргу, стягнену з [PERSON] за рішенням суду, останній повністю виконав зобов'язання, покладенні на нього кредитним договором. У зв'язку зі сплатою суми боргу та повним виконанням зобов'язань по кредитному договору, даний договір припинив свою дію 02 листопада 2016 року, тобто у день сплати суми боргу. Відповідно до п. 6.2.1. та п. 6.2. іпотечного договору від 11 листопада 2011 року іпотека припиняється з підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема у разі припинення дії кредитного договору. Таким чином, іпотечний договір є припиненим з підстав припинення дії кредитного договору, в зв'язку з чим, представник позивача просить суд визнати зобов'язання, що виникло з кредитного договору № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року припиненим 02 листопада 2016 року та визнати зобов'язання, що виникло з іпотечного договору від 11 листопада 2011 року припиненим 02 листопада 2011 року. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року обидва позови було об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - [PERSON] первісний позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Заперечила проти задоволення зустрічного позову, вказавши, що на момент звернення до суду з позовом про зверення стягнення на предмет іпотеки рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року [PERSON] виконано не було. Зазначила, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, тому у зв'язку з тривалим невиконанням [PERSON] умов кредитного договору банк продовжував нараховувати йому заборгованість по процентам та штрафним санкціям до 11 жовтня 2016 року. Представники відповідача за первісним позовом - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» не визнали, просили відмовти в задоволенні первісного позову з підстав, зазначених у зустрічному позові. Зустрічну позовну заяву підтримали, просили її задовольнити, оскільки на виконання рішення Томашпільського районного суду від 24 листопада 2015 року, 02 листопада 2016 року [PERSON] перераховано грошові кошти у сумі 80705,54 грн на реквізити Томашпільського ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області, у зв'язку з чим 11 листопада 2016 року державним виконавцем Томашпільського районного ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, сплативши у повному розмірі суму боргу, стягнену відповідно до рішення суду [PERSON] повністю виконав зобов'язання, покладені на нього кредитним договором № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року, тому вказаний кредитний договір та іпотечний договір припинили свою дію 02 листопада 2016 року. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані письмові докази, оглянувши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуєтьсяна всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодендоказнемаєдлясудунаперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше якза зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, якіберутьучасть у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11Ф-39, згідно якого банк відкрив [PERSON]поновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості у розірі 300000 грн на строк з 10 листопада 2011 року по 10 листопада 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних (а.с. 7-10). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між банком та [PERSON] 11 листопада 2011 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1589. Згідно даного договору предметом іпотеки є цілісний майновий комплекс хлібзаводу, загальною площею 915 квадратних метрів, що розташований за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 29-34). 24 листопада 2011 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року згідно якої, встановлено нову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 22 % річних та передбачено надання позичальнику траншу у розмірі 300 000 грн, а також було погоджено графік повернення кредиту та відсотків (а.с. 11). Додатковою угодою № 2 від 23 липня 2013 року до кредитного договору № 11Ф-39 від 10 листопада 2011 року банком надано позичальнику транш у розмірі 100 000 грн та погоджено графік повернення кредиту та відсотків (а.с. 13). У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Томашпільського районного суду від 24 листопада 2015 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість у розірі 73307,77 грн (а.с. 43-50). Постановою держаного виконавця Ремізовою-Поліщук А.А. від 10 червня 2016 року, відкрито виконаче провадження № 51384144 за виконавчим листом № 2/146/581/15, виданого 08 квітня 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області про стягення з [PERSON] на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 73307,77 грн (а.с. 51). 02 листопада 2016 року відповідно до платіжного доручення № Р24А161511404А98014 [PERSON] сплачено на реквізити Томашпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 80705,54 грн боргу згідно рішення суду по справі за № 146/1938/14-ц (а.с. 89). Постановою головного державного виконавця Томашпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Швеця Ю.С. від 11 листопада 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/146/581/15, виданого 08 квітня 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 73307,77 грн закінчено, в зв»язку зі сплатою боргу. Згідно умов п. 2.1. кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або безготівковій формі на відкриті банком позичальнику рахунки. Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору, проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений п. 1.1 кредитного договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. Пунктом 2.3.2. кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Згідно з п. 2.3.4. кредитного договору, проценти за поточний календарний місяць сплачуються позичальником щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця на рахунок, вказаний банком, в готівковій формі через касу банку або в безготівковій формі. Положеннями п. 4.2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та виконувати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Згідно п. 6.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк має право нараховувати позичальнику неустойку за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.1.1 кредитного договору. Згідно п. 6.2. банк має право нараховувати позичальнику неустойку у розмірі 0,5 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4. цього договору за кожен день порушення. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5.1.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання позичальником основного зобов'язання або його частини, воно не буде виконане. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, після постановлення рішення Томашпільського районного суду від 24 листопада 2015 року, [PERSON] виконав останнє 02 листопада 2016 року шляхом сплати на реквізити Томашпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 80705,54 грн, майже через рік. У зв»язку з невиконанням рішення суду за вказаний перід, банком нараховані проценти та штрафні санкції. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).Такі підстави, зокрема зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. ВСУ в своїй постанові від 25.05.2016 зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже в зв»язку з тим, що за 11.11.2014 року по 11.10.2016 рік існує заборгованість за процентами та штрафні санкції, які нараховані після постановлення рішення, суд вважає, що кредитні правовідносини які виникли між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] не припинені, тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», вони також задоволенню не підлягають. Так, як вже зазначалося, відповідно до п. 5.1.1. іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання позичальником основного зобов'язання або його частини, воно не буде виконане. Враховуючи те, що станом на сьогоднішній день[PERSON] сплачено основне зобов»язання (тіло кредиту), яке становило 52053, 33 грн, підстав звертати стягнення на предмет іпотеки суд не вбачає. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що банк може звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих процентів та штрафних санкцій, які були нараховані після постановлення рішення Томашпільського районного суду від 24 листопада 2015 року. З наведенех вище підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1050, 1054,1055 ЦК України,

Outcome: dismissed