overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В вересні 2015 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.12.2014 року між позивачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № АВН0F9131170061, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 16 001,12 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, станом на 04.08.2015 рік відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 16 001,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10,80 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 800,21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1 178,77 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 999,55 грн., а всього заборгованість складає 21 490,45 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Судова повістка, надіслана на її адресу, зазначену у позові, повернулася без вручення, із відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В вересні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал банк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% від простроченої суми. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № 26/066-К від 14 листопада 2007 року [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 8412,0 доларів США з процентною ставкою 12% річних та з кінцевим терміном повернення 13 листопада 2012 року. [PERSON] не виконував свої обовязки, тому 12 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким стягнуто з відповідача 54\~336,66 гривень боргу, про що був виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження. На сьогоднішній день рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року не виконано та станом на 28 серпня 2015 року розмір інфляційних витрат становить 30\~971, гривень, 3% річних в сумі 1\~973,98 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача ПАТ «Універсал банк» в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал банк» та [PERSON] був укладений договір № 26/066-К. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 8412,0 доларів США з процентною ставкою 12% річних та з кінцевим терміном повернення 13 листопада 2012 року. 12 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Універсал банк» 54\~336,66 гривень. На сьогоднішній день рішення суду не виконано Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних загальна сума таких втрат становить 32\~945,88 гривень. Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

В вересні 2015 року позивач через уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення нею прав позивача, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність / а.с. 26, 27 /. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час, місце розгляду справи / а.с. 20, 23, 25 /, в судове засідання не зявилася, заперечень щодо заявленого позову не подала, що фактично вказує на визнання нею цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача заперечень у своєму клопотанні не висловлював. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 17 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем по справі укладено кредитний договір за умовами якого відповідач одержала у позивача грошовий кредит в сумі 19900 гривень / а.с. 5 12 /. Відповідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позовної заяви, кредитор виконав свої зобовязання перед відповідачем, а остання належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача, наведених у позовній заяві, станом на 20 серпня 2015 року та на час розгляду справи відповідач заборгувала йому 35393 гривни 03 копійки, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач. При цьому, вказана сума складається з: кредиту в сумі 5089,24 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 1595,67 гривень; комісії за РО в сумі 2388 гривень; заборгованості за пенею в сумі 26320,12 гривень / а.с. 3 4 /. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, від сплати яких позивача було звільнено на стадії подачі позову, підлягають до стягнення з відповідача до спеціального фонду державного бюджету на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В вересні 2015 року позивач через уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним прав позивача, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність / а.с. 38, 39 /. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим за адресою, зазначеною в позовній заяві / а.с. 29, 30 /, та належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в порядку, передбаченому абзацом 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України / а.с. 33, 34, 35,36, 37 /, в судове засідання не зявився, заперечень щодо заявленого позову не подав, що фактично вказує на визнання ним цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача заперечень у своєму клопотанні не висловлював. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 04 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем по справі укладено кредитний договір за умовами якого відповідач одержав у позивача грошовий кредит в сумі 10000 гривень/ а.с. 5 13 /. Відповідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позовної заяви, кредитор виконав свої зобовязання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача, наведених у позовній заяві, станом на 18 серпня 2015 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому 47797 гривень 91 копійку, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач. При цьому, вказана сума складається з: кредиту в сумі 5245,77 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 2256,24 гривень; комісії за РО в сумі 2975 гривень; заборгованості за пенею в сумі 37320,80 гривень / а.с. 4 5 /. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, від яких позивача було звільнено на стадії подачі позову, підлягають до стягнення з відповідача до спеціального фонду державного бюджету на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В вересні 2015 року представник позивача звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним прав позивача, а також зобовязань за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність / а.с. 28, 29 /. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим за адресою, зазначеною в позовній заяві / а.с. 20, 21 /, та належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в порядку передбаченому абзацом 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України / а.с. 24, 25, 26, 27 /, в судове засідання не зявився, заперечень щодо заявленого позову не подав, що фактично вказує на визнання ним цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, проти чого представник позивача заперечень у своєму клопотанні не висловлював. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 17 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем по справі укладено договір за умовами якого відповідач одержав у позивача грошовий кредит в сумі 40000 гривень/ а.с. 5 10 /. Відповідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно зі змісту позовної заяви, кредитор виконав свої зобовязання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобовязань за договором не виконує. Згідно розрахунків позивача, наведених у позовній заяві, станом на 28 серпня 2015 року та на час розгляду справи відповідач заборгував йому 290600 гривень 12 копійок, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути позивач. При цьому, вказана сума складається з: кредиту в сумі 33083 гривни 79 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 10843 гривни 80 копійок; комісії за РО в сумі 20300 гривень; заборгованості за пенею в сумі 226372 гривни 53 копійки / а.с. 3 4 /. Згідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи, від яких позивача було звільнено на стадії подачі позову, підлягають до стягнення з відповідача до спеціального фонду державного бюджету на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В вересні 2015 року Хомин (дошлюбне прізвище Турук) [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 грудня 2012 року виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис № 9). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області між Хомин (дошлюбне прізвище Турук) [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №9) від 27 серпня 2015 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.\~ Оскільки сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть й\~\~розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також права їхньої дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

В вересні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 09 серпня 2002р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 493. Під час шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя та ведення господарства, в результаті чого на протязі шести років проживають окремо. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують протягом шести років. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явились, при цьому, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивачка заявлені вимоги підтримала, відповідач - не заперечував. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2002р. В шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін незмінні: позивачки - «[PERSON]», відповідача - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В вересні 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони подали на адресу суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

В вересні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 06.12.2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 1848. Від шлюбу подружжя мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені в вересні 2014 року, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позов визнала в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

В вересні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1999 р., подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, та змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.12.1999 р., мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved