Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля - ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER], 2003 року випуску, [NUMBER]. Легковий седан-В, об'єм двигуна 1568 куб.м, припинивши право власності [PERSON] на Ѕ частину автомобіля - ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER]; виплатити [PERSON] компенсацію в розмірі вартості Ѕ частини автомобіля - ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER] в сумі 16240 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області було задоволено її позов і визнано автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER], 2003 року випуску спільною власністю її покійного батька, [PERSON], та [PERSON]. Також, даним рішенням суду за нею, [PERSON], було визнано право власності на Ѕ частину вищевказаного автомобіля в порядку спадкування після померлого батька. На даний час автомобіль перебуває в її постійному користуванні, відповідач не приймає участі в його утриманні протягом 6 років. Автомобіль є неподільною річчю, а тому частки співвласників не можуть бути виділені в натурі. Між нею та відповідачем, як співвласниками, не було досягнуто згоди щодо користування та розпорядження власністю. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, представник позивача просив врахувати положення ст.141 ЦПК України. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА В своєму відзиві [PERSON] зазначила, що на даний час між нею та позивачем існують неприязні відносини, у зв'язку із цим не досягнуто згоди щодо визначення порядку користування спірним автомобілем. Не заперечувала проти призначення їй грошової компенсації за частину спірного автомобіля. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. В заяві останній також зазначив, що не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, а саме щодо стягнення на користь відповідача компенсації в розмірі 15240 грн. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу та витрати на проведення експертизи. КЛОПОТАННЯ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 24.05.2018 судом було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. 04.12.2018 ухвалою суду відновлено провадження по справі у зв'язку із надходженням висновку судової автотоварознавчої експертизи. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.08.2017 по справі № 536/656/17 було задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об'єм двигуна 1568 куб.м, реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON], який помер [INFO] і [PERSON], по 1/2 ч.; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об'єм двигуна 1568 куб.м, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]. Сторонами не заперечувалось те, що на даний час між ними склались неприязні відносини і не досягнуто згоди щодо спільного користування та розпорядження майном - автомобілем ВАЗ 21074, 2003 року випуску. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. ОЦІНКА СУДУ Вирішуючи вимоги позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля, суд враховує те, що вказана річ є неподільною, що свідчить про те, що виділ в натурі частки неможливий без втрати властивостей об'єкта. Також судом прийнято до уваги те, що відповідач не заперечувала проти стягнення на її користь компенсації в рахунок належної їй Ѕ частини автомобіля. Судом прийнято до уваги те, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №108 від 03.07.2018 ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER],складає 32479,99 грн. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля - ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER], 2003 року випуску, [NUMBER], легковий седан-В, об'єм двигуна 1568 куб.м, припинивши право власності [PERSON] на вказану частину і виплатити [PERSON] компенсацію в розмірі вартості Ѕ частини автомобіля - ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER] в сумі 16240 грн. Щодо розподілу судових витрат суд відзначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Під час розгляду справи сторони понесли наступі витрати: позивач - 640 грн - судовий збір; витрати на правову допомогу - 1500 грн; відповідач - 1400 грн - витрат, пов'язаних із залученням експертів; витрати на правову допомогу - 1875 грн. Вказані витрати підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема квитанціями. Суд приймає до уваги, що фактично під час розгляду справи між сторонами виник спір лише щодо вартості рухомого майна, у зв'язку із чим, за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, а також з огляду на принципи розумності та справедливості, суд вважає за можливе: - судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги покласти на сторони, які їх понесли; -стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 640 грн; -стягнути з позивача на користь відповідача Ѕ частину судових витрат, пов'язаних із залученням експертів в сумі 700 грн.

Outcome: approved