Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

В грудні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арештів з майна. В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що на все їх майно було накладено арешт. Державна виконавча служба відмовила позивачам у знятті арешту з майна, оскільки матеріали виконавчого провадження на користь [PERSON] та [PERSON] знищені у звязку зі спливом трирічного строку зберігання, а стосовно стягнення боргу на користь [PERSON] виконання виконавчого провадження 2 липня 2012 року було зупинено у зв»язку зі смертю стягувача до встановлення правонаступників, а 30 грудня 2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак питання про зняття арештів з майна не вирішено, рекомендовано звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивачі доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просять суд задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача - Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не з»явився, але в матеріалах справи міститься клопотання в.о. начальника відділу про розгляд справи без участі представника Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області . Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв»язку, об»єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, взявши до уваги пояснення позивачів, суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна , яке належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-9) має місце арешт нерухомого майна, яке їм належить. Позивачі звертались з відповідними заявами про зняття арешту до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, однак листами №16499 від 8 листопада 2016 року та за №16500 від 8 листопада 2016 року в задоволенні заяви відмовлено (а.с.16-19), рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що арешт майна відбувся по двум виконавчим провадженням : 1)по виконавчому листу №1/2-3122 від 2007 року , виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно коштів в сумі 4386,32 грн. з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] , 6.11.2008 року дане виконавче провадження завершено в зв»язку зі сплатою боргу, матеріали виконавчих проваджень знищені за терміном зберігання; 2)по виконанню виконавчого листа №1/2-1163 від 14.12.1998 року Вишгородського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 105390,72 грн. [INFO] стягувач [PERSON] помер. 2 липня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до встановлення правонаступників. В зв»язку з відсутністю інформації про правонаступників державним виконавцем 30.12.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Під час закінчення виконавчого провадження питання про зняття арешту не було вирішено. До листопада 2016 року інформації до відділу щодо правонаступників стягувача [PERSON] не надходило. Таким чином, державними виконавцями Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавчі провадження були завершені, але накладені арешти на майно [PERSON] та [PERSON] зняті не були. Згідно зі ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавчого провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об»ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved