Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом уточненому в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 04.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 04.02.2013 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 9000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 28.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит. В якості забезпечення виконання зобов*язання [PERSON] за кредитним договором № б/н від 28.08.2011 року, 02.07.2015 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки у розмірі 1000 грн. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобовязання позичальником [PERSON] щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає 33098 (тридцять три тисячі дев*яносто вісім) грн. 28 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 12313 грн. 52 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 17113 грн. 07 коп., заборгованості по комісіям - 1619 грн. 39 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової частини штрафу 1552 грн. 30 коп., просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, судовий збір та витрати на оголошення у пресі, стягнути з відповідача [PERSON] суму забезпеченою договором поруки. В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав просив стягнути з відповідача витрати за публікацію оголошення в пресі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомої суду причини, судову повістку, позовну заяву з додатками отримав завчасно, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих причин, викликалася шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення у пресі. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої \~судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191\~цього Кодексу. З матеріалів справи видно, що відповідачу за останньою відомою адресою були направлені судова повістка, позовна заява з додатками. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 04.02.2013 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 9000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 28.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що надано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 04.02.2013 року, тарифи за престижними картами «VISA», умови та правила надання банківських послуг. В якості забезпечення виконання зобов*язання [PERSON] за кредитним договором № б/н від 28.08.2011 року, 02.07.2015 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки у розмірі 1000 грн., про що надано відповідну копію з додатками. Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Як встановлено судом та перевірено доказами, що відповідач [PERSON] в період дії договору свої зобовязання за договором виконував невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає 33098 (тридцять три тисячі дев*яносто вісім) грн. 28 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 12313 грн. 52 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 17113 грн. 07 коп., заборгованості по комісіям - 1619 грн. 39 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової частини штрафу 1552 грн. 30 коп., про що надано розрахунок заборгованості. За положенням ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до договору поруки, укладеного 31.07.2015 року між позивачем та відповідачем-2, останній виступив перед банком поручителем відповідача-1, зобовязався нести відповідальність за укладеним кредитним договором за виконання названим позичальником своїх обовязків у розмірі 1000 гривень, за що відповідачі виступають перед позивачем як солідарні боржники (п. 4 договору). Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню щодо відповідача-1 за вирахуванням суми заборгованості, тягар якої несе відповідач-2 (1000 гривень) та про стягнення якої в солідарному порядку позивач і не заявляв. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором укладеним з позивачем, виконував не належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально, та витрати за публікацію оголошення у пресі підтверджений наданою копією рахунку-фактури. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: approved