Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

В жовтні 2018 року перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, та [PERSON] та просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 року №22-1677-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072), що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району та зобовязати [PERSON] повернути державі земельну ділянку загальною площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072), що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району. В обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 року №22-1677-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072) та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 10.04.2018 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. 11.04.2018 року між [PERSON] та СФГ «Вікторія» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. 07.05.2018 року відомості про право оренди земельної ділянки внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 11.12.2012 року №435/2012-р отримав у приватну власність (право зареєстровано 30.07.2013 року) земельну ділянку площею 1,9970 га (кадастровий номер 6824280400:05:002:0025) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Вказана земельна ділянка кадастровий номер 6824280400:05:002:0025 згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 15.08.2013 року перебуває в оренді ТОВ «Енселко Агро». Згідно реєстрації змін до іншого речового права від 30.07.2013 строк дії вказаного договору до 17 червня 2029 року. Тобто, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 26.03.2018 №22-1677-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (розпорядження від 11.12.2012 №435/2012-р). Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при отриманні у власність земельної ділянки не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства . Земельна ділянка площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072), що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. [PERSON] при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизації земельної ділянки площею 1,9970 га для ведення особистого селянського господарства. З огляду на викладене, наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 №22-1677-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню у державну власність. У відзиві на позов представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області проти позову заперечив в частині стягнення судового збору, так як [PERSON] управління діяло відповідно до вимог закону, оскільки при зверненні [PERSON] вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки не скористався. Враховуючи, що [PERSON] ввів в оману [PERSON] управління, а саме, що останній скористався своїм правом, підстав для стягнення судового збору з них немає. Прокурор подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області направив заяву про розгляд справи за відсутності його представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 року №22-1677-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072) та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району. \~ \~ \~ \~ Встановлено, що підставі зазначеного наказу державним реєстратором 10.04.2018 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. 11.04.2018 року між [PERSON] та СФГ «Вікторія» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. 07.05.2018 року відомості про право оренди земельної ділянки внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 11.12.2012 року №435/2012-р отримав у приватну власність (право зареєстровано 30.07.2013 року) земельну ділянку площею 1,9970 га (кадастровий номер 6824280400:05:002:0025) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Вказана земельна ділянка кадастровий номер 6824280400:05:002:0025 згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 15.08.2013 року перебуває в оренді ТОВ «Енселко Агро». Згідно реєстрації змін до іншого речового права від 30.07.2016 року строк дії вказаного договору до 17 червня 2029 року. Тобто, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 26.03.2018 №22-1677-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (розпорядження від 11.12.2012 №435/2012-р). Земельна ділянка площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072), що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. [PERSON] при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизації земельної ділянки площею 1,9970 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначені обставини підтверджуються: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта; відповіддю ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.07.2018 року №10-22-0.30-978/113-18; копією наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018р. №22-1677-СГ; копією заяви [PERSON] від 12.03.2018; копією наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.04.2017 року №22-1612-СГ; копією заяви [PERSON] від 10.11.2011 р.; копією розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 80/2011-р від 21.03.2011 року; копією розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 435/2012-р від 11.12.2012р. з додатками. Згідно постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно з практикою ЄСПЛ ( рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.06.2016 року у справі № 6-1376ц 16. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову \~ \~ \~ \~ практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати майно з незаконного володіння набувача, якщо майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при отриманні у власність земельної ділянки не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка площею 1,9707 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0072), що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. [PERSON] при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизації земельної ділянки площею 1,9970 га для ведення особистого селянського господарства. З огляду на викладене, наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 №22-1677-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню у державну власність. Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір порівну із обох відповідачів, а саме із Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON] по 1762 гривні.

Outcome: approved