Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в рівних частках по 1/2 частини вказаної квартири кожному. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла тітка позивачів [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та мешкала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з рухомого та нерухомого майна. Як зазначено позивачами інших спадкоємців, крім них, померла не мала. За свого життя померла склала на позивача [PERSON] заповіт від 17 травня 2011 року, яким заповідала йому квартиру [ADDRESS] . Позивачці [PERSON] померла також заповідала 04 грудня 2015 року квартиру [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] де мешкала померла нікому не заповідалась. Після відкриття спадщини позивачі, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом, звернулись до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори де 06 грудня 2018 року було заведено спадкову справу №686/2018р. Так, позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2017 року на квартиру [ADDRESS] . Позивачці [PERSON] підготовлено для видачі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив обом позивачам у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] через ненадання заявниками нотаріусу оригіналів правоустановчих документів на вказану квартиру. Про це нотаріусом була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2019 року №3671/02-31. Оскільки інших спадкоємців у померлої [PERSON] не має, ніхто окрім них з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, позивачі вважають себе спадкоємцями п`ятої черги за законом і вимагають захисту своїх прав судом. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 26.01.2021 р. матеріали вищевказаного позову передані для розгляду судді Рибалці Ю.В.. Ухвалою суду від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, представник Київської міської ради надіслав до суду відзив на позовну заяву від 15 березня 2021 року в якому не висловив своїх заперечень відносно предмета позову та просив суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу без участі свого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] в місті Києві померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03 грудня 2018 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті ГТЮ у м.Києві. На момент смерті померлій належала квартира [ADDRESS] де вона мешкала. Записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно цієї квартири немає, отже операцій щодо зміни власника з моменту запровадження цього електронного реєстру, відносно вказаної квартири не вчинялось. Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки від 07 грудня 2018 року Київського міського бюро технічної інвентаризації, виданої на запит нотаріальної контори, підтверджується, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на померлу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане Відділом приватизації житла Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 27 червня 1997 року на підставі розпорядження №11072. Отже, суд приходить до висновку про те, що квартира [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] належала їй на праві власності, а тому ввійшла до вкладу спадкової маси після її смерті. Матеріалами справи підтверджується твердження позивачів про те, що померла [PERSON] доводиться їм рідною тіткою. Позивачі мають спільного батька - [PERSON] [INFO] , який, в свою чергу, був рідним братом померлої [PERSON] [INFO] .. Батьками [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (батько позивачів) були [PERSON] (дід позивачів) та [PERSON] (баба позивачів). Отже, судом встановлено, що позивачі входять до п`ятої черги спадкування, як інші родичі спадкодавця першого ступеня споріднення. Відповідно до інформації наданої Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звертались лише позивачі. Встановлений ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України загальний строк для прийняття спадщини сплив 28 травня 2019 року. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померла [PERSON] залишила два заповіти, яким заповідала позивачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а позивачці [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Квартира ж [ADDRESS] де мешкала померла нікому не заповідалась, а тому спадкування цієї квартири має відбуватись в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1260 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є громадянами Російської Федерації та у відповідності до положень п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вважаються іноземцями. Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Чинне законодавство України не обмежує іноземців у праві на отримання нерухомого майна (квартири) у спадщину. Враховуючи те, що позивачі в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві. Судом встановлено, що позивачі звернулись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. Інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності померлій [PERSON] . Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими що отримали в рівних частках по 1/2 право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Зазначене право позивачів підлягає судовому визнанню та захисту, шляхом задоволення заявленого позову в повному обсязі.

Outcome: approved