Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не зявився. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 11546 грн. 33 коп. та стягнути з нього судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що 18.11.2011 р. із відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 005-15197-181111, згідно якого позичальнику був наданий кредит в сумі 9000 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на картковому рахунку. Між сторонами договору про надання банківських послуг були узгоджені порядок користування картковим рахунком згідно заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконав умови договору (заяви позичальника), Умови та правила надання банківських послуг, тобто своєчасно не повернув позивачеві (кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування ними, а також винагороду банку, у нього склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями станом на 10.10.2014 р. в розмірі 11546 грн. 33 коп., яка складається з тіла кредиту. Сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 18.11.2011 р. був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які позичальник порушив. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 11546 грн. 33 коп. є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат: 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved