Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Відповідач [PERSON] та [PERSON] , померлий [INFO] , знаходились в зареєстрованому шлюбі з жовтня 1978 по 16.09.1999 (а.с.11, 12). 28.12.1998 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] (а.с.4). [INFO] [PERSON] помер (а.с.7). Позивач [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом (а.с.8-9). [PERSON] постановою нотаріуса від 31.10.2019 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спірна квартира була під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , а тому наявна її шлюбна частка. Згідно ст.28 КпШС України (який діяв на час виникнення правовідносин), в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Як видно з рішення Терпівського районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 20.08.1999, шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] були фактично припинені в жовтні 1998 року (а.с.11). Оскільки, вказані обставини встановленні рішенням суду, яке набрало законної сили, тому, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Також, факти припинення шлюбних відносин та роздільного проживання [PERSON] з [PERSON] з жовтня 1998 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що був приятелем [PERSON] , померлого [INFO] , з яким вони разом працювали на шахті. В жовтні 1998 року [PERSON] пішов від дружини [PERSON] , оскільки зустрів іншу жінку, але через те, що він не мав житла, почав проживати у нього близько 2-3 місяців. Під час проживання у [PERSON] , [PERSON] познайомився з його братом [PERSON] , який під час спілкування повідомив, що має намір продати належну йому квартиру [ADDRESS] . [PERSON] виявив бажання придбати зазначену квартиру, про що вони в подальшому домовились з [PERSON] , та в кінці грудня 1998 року уклали відповідний договір. В придбану квартиру [PERSON] переїхав під новий рік, де в подальшому почав проживати з матір`ю позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що раніше проживала в квартирі [ADDRESS] та була сусідкою [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, з [PERSON] вона була особисто знайома, оскільки працювала з ним на одній шахті. В грудні 1998 року при її зустрічі з [PERSON] , останній повідомив, що в скорому часі вони будуть сусідами, оскільки має намір купити квартиру [ADDRESS] . В кінці грудня 1998 року [PERSON] переїхав до придбаної квартири де почав проживати з матір`ю позивача. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позивачем [PERSON] факт припинення шлюбних відносин та роздільного проживання [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , з жовтня 1998 року, у зв`язку з цим спірне нерухоме майно слід визнати особистою приватною власністю останнього. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити первісний позов та визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , померлого [INFO] . У звязку з задоволенням первісного позову, слід відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на частину майна подружжя. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням первісного позову та відмовою в задоволені зустрічної позовної заяви, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 704,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved