Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що [PERSON], 1992 року народження є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], в шлюбі не перебуває та реєстрація народження дитини проведена в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки відповідач належним чином не виконує, вихованням та утриманням дівчинки не займається, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, використовує державну допомогу на дитину на власні потреби, фактично без поважних причин самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки. Вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.08.2011 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], проте ухвалою апеляційним судом вказане рішення суду було скасовано та покладено на орган опіки та піклування контроль щодо здійснення нагляду за родиною відповідача. В ході здійснення вказаного контролю було встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з відповідачем та її родиною при цьому відповідачем не створені необхідні умови для нормального та фізичного розвитку дитини. Посилався на те, що комісією у складі представників служби у справах дітей, СКМСД Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області і міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 12.02.2013 року складено відповідний акт обстеження умов проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] і встановлено, що в помешканні антисанітарні умови, брудно, присутній сморід, відсутнє необхідне харчування для дитини та засоби гігієни для дівчинки, скрізь розкидані брудні речі, відсутнє місце для сну та відпочинку, відсутня постільна білизна, відключене водопостачання та газопостачання. Крім того, вказував на те, що з відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків, вжито вичерпних заходів щодо збереження родинних відносин між відповідачем та ї донькою [PERSON], щоб остання росла та виховувалась у біологічній родині, проте відповідач проявила небажання належним чином виховувати та утримувати свою доньку. Вважає, що враховуючи наведені обставини неадекватна поведінка відповідача може призвести до відставання [PERSON] у фізичному та розумовому розвитку від своїх однолітків, у зв'язку з чим, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Спенул О.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, також вказала на те, що відповідач починає вчиняти дії щодо догляду дитини лише після того як дізнається що до суду пред'явлений позов про позбавлення її батьківських прав, така тенденція спостерігалась коли орган опіки та піклування звертався з аналогічним позовом в 2011 році і так само відповідач змінила свою поведінку відносно дитини в теперішній час, оскільки позов про позбавлення її батьківських прав перебуває в проваджені суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час огляду доказів за їх місцезнаходженням позов не визнала, вказала на те, що вона дбайливо виконує свої батьківські обов'язки відносно доньки [PERSON], на даний момент ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Постійно проходить обстеження дитини у лікарів-вузьких спеціалістів, турбується про її належне харчування. Для огляду дитини вона допускає патронажну медсестру та виконує її рекомендації, просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, вказувала на те, що [PERSON] любить свою доньку та піклується про неї, зокрема забезпечує їй належне харчування, догляд та материнську ласку, турбується про стан її здоров'я, пройшла огляд у лікаря ендокринолога та виконала його рекомендації, придбала ліки для дівчинки, постійно допускає для огляду дитини патронажну медсестру та той факт, що вона не допускає дільничого педіатра для огляду дитини не є підставою вважати, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, оскільки закон не зобов'язує її лікуватись в конкретного лікаря, вона звертається до інших вузьких спеціалістів. Представник третьої особи Калашнікова К.О. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, вказала на те, що не вжиття необхідних заходів реагування на ситуація яка склалась у зв'язку з відношенням відповідача до своєї малолітньої доньки може негативно вплинути на подальше здоров'я та розвиток дівчинки, а тому просила позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні пояснила, що на момент звернення позивача з даним позовом до суду були підстави вважати, що відповідач належним чином не виконує своїх обов'язків по догляду за донькою, проте на даний момент відповідач змінила своє ставлення до дитини, а тому залишила вирішення спору на розсуд суду. Допитана в якості свідка дільничий лікар педіатр [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач з донькою проживають за адресою яка обслуговується нею як дільничим лікарем-педіатром, проте відповідач постійно агресивно реагує на її візити з метою огляду дитини, до дитини не допускає, раніше писала заяви про відмову від її послуг як лікаря, проте влітку поточного року взагалі відмовилась будь-яким чином контактувати з лікарнею та нею особисто, натомість [PERSON] допускає для огляду дитини патронажну медсестру, яка нещодавно відвідувала малолітню [PERSON] та з її слів відомо, що дитина була в задовільному стані. Вказувала на те, що законом не передбачено обов'язків огляд дитини дільничим педіатром, відповідач може звертатись до інших спеціалістів в галузі медицини. Представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м.Чернівці ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи ВКМСД Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, при цьому попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до дитини та поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, реєстрація народження була проведено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України та відомості про батька були внесені за вказівкою матері, що підтверджується відповідним витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України для отримання допомоги (а/с 9,10). Як вбачається з довідки КЖРЕП №9 від 07.11.2012 року відповідач та її малолітня донька зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] (а/с 20 Том 1). З матеріалів справи вбачається, що станом на лютий, березень 2013 року соціальними службами було складено акт обстеження матеріально-побутових умов відповідача та складено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, зокрема акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.02.2013 року встановлено, що в помешканні по [ADDRESS] антисанітарні умови, брудно, присутній сморід, відсутнє необхідне харчування для дитини та засоби гігієни, скрізь розкидані брудні речі, відсутні місця для сну і відпочинку дитини, відсутня постільна білизна, відключене водопостачання та газопостачання (а/с 16 Том 1). 19.09.2014 року судом за участю сторін, їх представників, представників третіх осіб, дільничого лікаря-педіатра [PERSON] було здійснено огляд доказів за їх місцезнаходженням, а саме оглянуто матеріально-побутові умови проживання відповідача та її малолітньої доньки та під час огляду встановлено, що дитина має охайний вигляд, наявні продукти харчування, відповідач пояснила, що з лікарем-педіатром у неї склались не приязні стосунки, у зв'язку з чим не впускає її для огляду дитини, проте під час огляду доказів за їх місцезнаходженням лікар [PERSON] рекомендувала відповідачу звернутись до вузьких спеціалістів, а саме лікаря ендокринолога та ЛОРа, оскільки у дитини надлишкова вага та вона важко дихає. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема довідки Обласної дитячої клінічної лікарні від 08.10.2014 року, відповідач виконала рекомендації педіатра та звернулась до лікаря ендокринолога, який рекомендував вживати дитині йодомарин та притримуватись режиму дня, відповідно до копії квитанції аптеки «ФОП [PERSON]» від 29.10.2014 року відповідач придбала рекомендовані лікарем медичний препарат. Доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] встановлено витягом з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.02.2013 року №106/3 та висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05.03.2013 року №01/02-24/217 (а/с 5,6 Том 1). Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] Дослідивши матеріали справи, докази за їх місцезнаходженням, суд приходить до висновку, що вказаний вище висновок органу опіки та піклування, а також рішення органу місцевого самоврядування не підтверджують на момент розгляду справи в суді доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], оскільки дії відповідачки свідчать, що вона не втратила інтерес до дитини, має бажання утримувати та виховувати доньку, виявляє намагання проявляти турботу про дитину. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.06.2014 року скасовано рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.11.2013 року, яким відповідачку було позбавлено прав відносно доньки [PERSON] та скасовано ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2013 року, праву передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а/с 40 Том 2). Як вбачається зі змісту вказаної вище ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ суди попередніх інстанцій не надали оцінку доводам [PERSON] про те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, має другу дитину, яка народилась 12 липня 2013 року, не врахували те, що дитина розвинена відповідно до диспансерному обліку у лікаря не перебуває, майновий стан відповідачки, місце проживання, не з'ясували, чи перебуває вона на обліку у лікаря психіатра або нарколога, чи дійсно самоусунулась від виконання батьківських обов'язків відносно дочки, та дійшли передчасного в про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] В ході розгляду даної справи, судом встановлено, що відповідач не перебуває на обліку у лікаря нарколога та перебуває консультативному обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, що підтверджується відповідною довідкою ЧПЛ №5889 від 22.10.2014 року та довідкою ЧОНД № 2178 від 21.10.2014 року. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для по: гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз'яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. За таких обставин, враховуючи вище наведене, судом не здобуто достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки, проте з досліджених матеріалів справи та під час огляду доказів за їх місцезнаходженням судом було встановлено, що відповідачка не в повному обсязі забезпечує доньку необхідним піклуванням, проте її дії не можна вважати злісним та свідомим ухилення чи нехтування своїми батьківськими обов'язками щодо участі у вихованні [PERSON], у зв'язку з чим суд приходить до переконливого висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, проте попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до дитини та поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed