Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

В грудні 2020 року представник позивача [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив зняти обтяження - заборону на нерухоме майно накладене 16.05.2017 року на 1/5 частку квартири [ADDRESS] державним реєстратором Білоцерківської міської ради Приймак Н.В. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2017 № 357/10742/16-ц 2/357/215/17, особа, в інтересах якої встановлено обтяження - [PERSON] (номер запису про обтяження 20423206 від 16.05.2017) та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження 20423206 від 16.05.2017 із 1/5 частки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . В обґрунтування позову вказував, що позивач є співвласником квартири за вказаною адресою. У зв`язку з існуючим обтяженням він позбавлений можливості відчужити належне йому майно. 16.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.12.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до наявного у справі зворотного поштового повідомлення представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з доданими до неї документами 15.01.2021 року. 25.01.2021 року представник Білоцерківської місцевої прокуратури Козар В.В. засобами поштового зв`язку направив до суду письмові пояснення відносно позову, в яких не заперечував щодо задоволення позову. До суду не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі свідоцтва про право власності від 09.09.2004 року, [PERSON] є власником 1/5 частки квартири [ADDRESS] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2015 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначено опікуном його дідуся [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2017 року накладено заборону на відчуження 1/5 частки квартири [ADDRESS] , що належить неповнолітньому [PERSON] , [INFO] до повноліття. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (дата формування 30.11.2020 року), наявні відомості про реєстрацію обтяження від 16.05.2017 року за №20423206 на 1/5 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , підстава обтяження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 357/10742/16-ц 2/357/215/17 від 07.02.2017. З матеріалів справи вбачається, що заборона відчуження на вказану частку квартири ініційована за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури в межах ухваленого судом рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , з метою збереження права користування житлом за [PERSON] . Згідно даних копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 31.07.2017 року, [PERSON] народився [INFO] . Вирішуючи питання про зняття обтяження, суд виходить з наступного. Згідно статті ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що заборона на відчуження частки квартири накладена за рішенням суду від 07.02.2017 року до повноліття [PERSON] , [INFO] , однак після досягнення позивачем віку повноліття запис про обтяження за цим рішенням є чинним. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] досяг повноліття [INFO] , потреба у забороні на відчуження його майна відпала, суд вважає за необхідне скасувати обтяження, яке накладене на 1/5 частки квартири [ADDRESS] згідно рішення суду від 07.02.2017 року, а також виключити відомості про обтяження у відповідному реєстрі. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача та необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved