Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В грудні 2016 року представник публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (скрочено А-Банк) звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.11.2013 року в розмірі 13602,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.11.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач зобов'язання за даним договором не виконала у зв'язку з чим станом на 27.11.2016 року має прострочену заборгованість з кредиту - 13602,96 грн., яка складається з: - 295,00 грн. - заборгованість за кредитом; -9384,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2800,00 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 623,95 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, публічне акціонерне товариство «А-Банк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н в розмірі 13602,96 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився суду у відповідності до ст. 27 ЦПК України подав письмові пояснення на заперечення [PERSON] на позовну заяву та просить позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, також в клопотанні доданому до позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання 27.02.2017 року не з'явилися, через канцелярію суду представником позивача подана заява про розгляд справи без участі представника позивача та позивача [PERSON] на підставі наявних у матеріалах справи документів та поданого заперечення, позовні вимоги не визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, ознайомившись з запереченнями на позовну заяву та письмовими поясненнями представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 27.11.2013 року між ПАТ «А-Банк»» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно зобов'язань якого ПАТ «А-Банк» відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України - гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць після закінчення пільгового періоду, на суму залишку заборгованості за кредитом з розміром обов'язкового місячного платежу 7% заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості з пільговим періодом 55 днів по кожному зняттю яка діє при умові погашення до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ «А-Банку» від 27.112013 року відповідач [PERSON] погодилась на те, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, що всудовому засіданні відповідачем не заперечувалось. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов'язання перед позичальником банк виконав в повному обсязі, кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ «А-Банк» позичальнику, які вона використовувала шляхом зняття готівки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.11.2013 року укладеного між ПАТ «А-Банк» та клієнтом - [PERSON], станом на 27.11.2016 року. Останні платежі по погашенню суми за наданим кредитом [PERSON], згідно вищевказаного розрахунку, здійснила 19.03.2014 року в сумі 20 грн. Належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин відповідачем не надано. Положеннями кредитного договору від 27.11.2013 року (п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг) передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплатити винагороди банку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором, допустила заборгованість зі сплати кредиту у сумі 13602,96 грн., яка складається з: - 295,00 грн. - заборгованість за кредитом; -9384,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2800,00 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 623,95 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту договору вбачається, що відповідачу [PERSON] банком було надано кредит шляхом відкриття клієнту поточного рахунку з використанням платіжної картки та пільговим періодом в 55 днів по кожній трансакції щодо здійснення погашення заборгованості, проте не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до п.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником та/або довіреною особою боржника своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Не погоджуючись з заявленими вимогами позивача [PERSON] та її представник - адвокат Андрусенко І.Я. вважають, що вимоги про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. та 623,95 грн. застосовано незаконно та необґрунтовано, що суперечить ч. 2 ст. 549 ЦПК України. Суд погоджується з даним запереченням позивача щодо нарахування штрафів та зазначає, що відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно до Наказу СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року пеня нараховується у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата боржником штрафу за порушення строків платежу по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, штраф та пеня є різновидами неустойки. Підставою застосування штрафу може бути будь-яке порушення зобов'язання, за виключенням прострочення виконання грошового зобов'язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими загальними судами при застосуванні таких норм права. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки цивільне законодавство не передбачає подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та штрафи не застосовуються до прострочення грошових зобов'язань. А доводи позивача надані в поясненні в цій частині суд вважає безпідставними. Щодо стягнення з відповідача 2800 грн. заборгованості за пенею та комісією суд зазначає наступне. В даній справі предметом спору є, у тому числі, й заборгованість боржника [PERSON] зі сплати процентів за користування кредитними коштами. Позивач просив також стягнути пеню за прострочення по кредиту або процентах за користування кредитом згідно з Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Таким чином, відповідно до заявлених позовних вимог пеня нараховується як на тіло кредиту, так і на проценти за користування кредитом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нарахована неустойка, а не будь-яка інша сума збитків. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 2800 грн. заборгованості за пенею та комісією. Щодо заперечення відповідача в частині стягнення процентів за кредитним договором відсоткова ставка яких була змінена 01.10.2014 року з 30 відсотків на 38,40 відсотків і з 01.04.2015 року - з 38,40 відсотків на 45,80 відсотків суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Згідно п. 5.3 кредитного договору, банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні клієнта до комплексу Mobilebanking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було проінформовано про збільшення відсоткової ставки шляхом направлення SMS-повідомлення, що відповідачем не заперечувалось. Відповідно до п.6.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірванняч договору відповідач до банку не звертався, про припинення кредитування не просив та всю виниклу заборгованість перед банком не погашав в зв'язку з чим відповідач прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною. Вищевказані факти відповідачем спростовані не були. Окрім цього як було зазначено позивачем в поясненні, що підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем частково доведено обставини викладені в позовній заяві, а отже, позовні вимоги ПАТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивачем при подачі позовної заяви про стягнення заборгованості до стягнення була заявлена сума заборгованості в розмірі 13602 грн. 96 коп. з якої згідно Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. та позов задоволено частково на загальну суму 12479 грн. 01 коп., з відповідача на користь позивача присуджується до стягнення сума судового збору пропорційна до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме 1264 грн. 14 коп. (12479,01х1378:13602,96=1264,14).

Outcome: partial