Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3220486200:03:011:0010, площею 5,2401 га, що розташована: Київська область, Білоцерківський район, Сорокотязька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після померлого 08 травня 2017 року [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначав, що 08.05.2017 року помер його батько [PERSON]. Він як спадкоємець за заповітом прийняв в установлений законом строк спадщину, яка складається з земельної ділянки кадастровий номер 3220486200:03:011:0010, площею 5,2401 га, що розташована: Київська область, Білоцерківський район, Сорокотязька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою нотаріуса відмовлено йому у оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї. 21.12.2017 року відкрито провадження у даній справи та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач, представник позивача та представник відповідача не з'явились, в поданих заявах просили розглянути справу у їхню відсутність. Представник третьої особи причини неявки суду не повідомив, надіслав на адресу суду копію спадкової справи за № 255/2017 року щодо майна померлого 08.05.2017 року [PERSON]. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06.10.2015 року секретарем Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] належну йому земельну ділянку (пай) заповів синові [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження батьком позивача по справі [PERSON] являється [PERSON]. 08.05.2017 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 11.05.2017 року виконавчим комітетом Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області. Згідно наявної в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 674299, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,2401 га у межах згідно з планом, що розташована: Білоцерківський район, Сорокотязька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 3220486200:03:011:0010. 21.05.2015 року між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Світанок» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого в орендодавець передав в оренду земельну ділянку площею 5.2401 га земельної ділянки, кадастровий номер: 3220486200:03:011:0010, який 09.06.2015 року був зареєстрований реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 21910910 від 09.06.2015 року). 13.12.2017 року постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON], померлого 08 травня 2017 року, на земельну ділянку площею 5,2401 га, яка розташована на території Сорокотязької сільської ради, Білоцерківського району Київської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.3 ст.334 ЦК України). Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до розяснення п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З копії спадкової справи вбачається, що будь-які інші спадкоємці, крім позивача на спадкове майно не претендують. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом земельної ділянки, не може оформити на спадкове майно відповідне свідоцтво про право на спадщину, хоча фактично вказана земельна ділянка є об'єктом спадкового майна за законом, а сукупність наявних у справі доказів свідчать про належність спірної земельної ділянки його померлому батьковітому суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved