Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 29.11.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є обставини відсутності спільних інтересів з чоловіком, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, зловживання спиртними напоями відповідачем. З відповідачем спільного господарства не ведуть та спільно не проживають. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Добровільно відповідач розірвати шлюб не бажає, тому змушена звернутися до суду із позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити, примирення не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відзиву, заяв, клопотань до суду від [PERSON] не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.11.2016 року Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №76. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Спільне життя між сторонами не склалось, разом не проживають. Відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У позовній заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved