Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Виробничий кооператив «Стріла» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором дольової участі у будівництві та штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09 січня 2006 року між виробничим кооперативом «Стріла» та [PERSON] було укладено договір дольової участі у будівництві згідно із яким виробничий кооператив зобовязався збудувати двокімнатну квартиру № 18 площею 60,11 кв.м. на 5 поверсі 1 підїзду житлового будинку на вул. Зеленій, 44 в смт. В. Березовиця. Запланована вартість обєкта будівництва згідно з п. 2.1 договору становила 188208 гривень. Відповідно до положень п. 2.3 Договору вартість цільового обєкта будівництва є фіксованою при сплаті 70 % вартості обєкта будівництва. Відповідачем проведено оплату вартості обєкта будівництва наступним чином: у червні 2007 року 13500 гривень; у липні 2007 року 56235 гривень, що в загальному підсумку становить 69735 гривень або 37 % від загальної вартості будівництва, а тому на правовідносини між сторонами договору поширюється положення п. 2.3 договору згідно якого вартість цільового обєкта може змінюватись і переглядатись у випадку інфляції, збільшення цін на будівельні матеріали, роботи та з інших обєктивних причин, що впливають на вартість цільового обєкта. Замовником у 2007 році оплачено 22,27 кв.м. площі квартири. У звязку із подорожчанням вартості будівельних матеріалів та енергоносіїв, а також вартості будівельних робіт з 01.08.2007 року вартість одного квадратного площі квартири становить 3939 гривень. З серпня 2007 року відповідачем сплачено 62480 гривень, тобто оплачено ще 15,86 м.кв. квартири. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний доплатити 55993 гривні рівними частинами не пізніше ніж за два місяці до завершення будівництва у четвертому кварталі 2008 року, що не було виконано відповідачем. Згідно із положенням п. 7.1 Договору відповідач несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 1,5 % від суми простроченого платежу за кожен місяць прострочення. З січня 2008 року вартість одного квадратного метра площі обєкта будівництва становить 4000 гривень. У вересні 2008 року відповідачем оплачено 18937,50 гривень за 4,37 кв.м. З січня 2009 року вартість одного квадратного метра обєкта будівництва становить 4100 гривень за метр квадратний. Станом на 01 серпня 2009 року відповідач провів оплату за 53,59 км.м. квартири і до сплати належить 26056 гривень за 6,52 кв.м. У заяві про уточнення позовних вимог від 17.08.2015 року позивач вказав, що у разі порушення зобовязання згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Позивач вказав, що згідно цього, за сім місяців (з 01.09.2007 по 31.03.2008) інфляційні нарахування на суму боргу 27968,50грн. проводяться по формулі: (Сума боргу х індекс інфляції) - сума боргу = сума інфляції, а тому індекс інфляції становить: (102,2:100)х( 102,9:100)х( 102,2:100)х( 102,1:100) =1,098 за 2007р. (102,9:100)х(102,7:100)х(103,8:100)=1,097 за 2008р. Сумарний індекс інфляції 1,098x1,097=1,205. Інфляційні нарахування на суму боргу становлять: 27968,50x1,205=33702,04-27968,50=5733,54; Сума інфляції становить 5733,54грн. Фінансові санкції у розмірі 3% річних визначаються по формулі: (Сума боргу х три проценти х Д: 365); Д - кількість днів простроченого платежу; 365 -кількість днів у році; 3% річних із суми 27968,50 грн. становить 487,34грн (27968,50х 3%) х 212дн. : 365 =487,34 грн. 25.03.2008р відповідачка провела оплату в сумі 18947,60 грн. і залишилося оплати -37045,40грн (55993-18947,60). Наступний платіж був проведений 7.08.2009р. в сумі 44000,00 грн., а тому проводяться інфляційні нарахування за період з 01.04.2008 по 31.07.2009 на суму 37045,40грн. За цей період індекс інфляції: (103,1:100)х(101,3:100)х( 100,8:100)х(99,5:10)х(99,9:100)х( 101,1:100)х( 101,7:1 00)х( 101,5:100)х( 102,1:100)=1,115 за 2008р. (102,9:100)х( 101,5:100)х( 101,4:100)х( 100,9:100)х( 100,5:100)х( 101,1:100)х(99,9 : 100)=1,085 за 2009р. 1,115 хі,085=1,210 - (загальний індекс інфляції); 37045,40x1,21=44824,93-37045,40=7779,53 грн. Сума інфляційних нарахувань становить -7779,53грн. Фінансові санкції в розмірі 3% річних від суми боргу -37045,40 грн. складають: (37045,40x3%) х 487 : 365 =1482.83 грн. 487 - кількість днів прострочення платежу ( з 01.04.2008 до 31.07.2009); 365 - кількість днів в році; Згідно п.2.4 Договору по обмірах БТІ відповідач повинна заплатити за 3,19 м.кв. площі квартири (63,3-60,11), що становить 13079,00грн (3,19x4100). Встановлення лічильників (води, газу, електроенергії) вартістю 1580,00грн і встановлення домофонів -266,00грн, згідно п.2.2 Договору оплачується відповідачем [PERSON] Загальна сума боргу становить: 13079,00 грн. +1580,00 грн. + 266,00 грн. = 14925,00 грн. Враховуючи те, що [PERSON] провела оплату за квартиру в сумі - 195152,50 грн. при вартості 188208,00 грн., переплата становить - 6944,50 грн. (188208-195152,50) Фактична заборгованість [PERSON] становить - 7980,50 (14925-6944,50) 25.12.2013р. своїм листом №371(фактично вимогою) ВК «Стріла» повідомив відповідача про необхідність доплати збільшення площі квартири, згідно обмірів БТІ та за встановлені лічильники та домофон, але до сьогоднішнього дня оплата не проведена. За прострочення сплати боргу позивачем проводиться нарахування інфляційних нарахувань і штрафних санкцій у вигляді 3% річних. Загальна сума заборгованості становить - 7980,50 грн. Індекс інфляції з 01.01.2014р. по 01.08.2015р.: (100,2:100)х( 100,6:100)х(102,2:100)х( 103,3:100)х( 103,8:100)х( 101,0:100)х( 100, 4:100)х(100,8:100)х(102,9:100)х(102,4:100)х(101,9:100)ї(103,0:100)=1,249 за 2014рік (103,1:100)х( 105,3:100)х( 110,8:100)х( 114,0:100)х( 102,2:100)х( 100,4:100)х(99:1 00)=1,393 Сумарний індекс інфляції становить: 1,249 x 1,393=1,739 Сума інфляційних нарахувань становить: 7980,50x1,739-7980,50=5897,59грн. Нарахування штрафних санкцій у вигляді 3% річних від суми 7980,50 грн.: 7980.50 грн.x3%х577дн.:365=378,47. Позивач вказав, що після проведених нарахувань: сума заборгованості -7980,50 грн., сума інфляційних нарахувань: 5733,54+7779,53+5897,59=19410,66 грн., фінансові санкції у виді 3% річних - 487,34+1482,83+378,47-2348,64 грн. Загальна сума заборгованості становить: 7980,50+19410,66+2348,64=29739,80 грн. Із вказаних підстав позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в сумі -29739,80 грн. втому числі: основний борг - 7980,50грн; інфляційні нарахування - 19410,66 грн; фінансові санкції 3% річних-2348,64грн., а також 5558,40 гривень пені за період із 08.2009 року по 10.2008 року в сумі 1,5% від суми простроченого платежу за кожен місяць прострочення (п. 7.1 Договору): 37056 грн. х 1,5 % х 10 місяців = 5558,40 грн. (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 08 червня 2015 року). Відповідач [PERSON] звернулась в суд із зустрічним позовом до виробничого кооперативу «Стріла» про стягнення штрафних санкцій. В обґрунтування заявлених вимог відповідач [PERSON] вказала, що 09 січня 2006 року між нею та виробничим кооперативом «Стріла» було укладено договір № 32 відповідно до умов якого кооператив «Стріла» зобовязався від власного імені та за дорученням [PERSON] та за її рахунок вчинити дії із організації та проведення будівництва двокімнатної квартири № 18 на 5 поверсі в 1-му підїзді загальною площею 60,11 кв.м. багатоквартирного житлового будинку по вул. Зелена, 44 в смт. В. Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області. Умовами вказаного договору сторони узгодили, що планова вартість цільового обєкту на момент складання договору становить 37209 доларів США (при проведенні фактичних обмірів було встановлено, що площа вказаної двокімнатної квартири № 18 становить 63,3 кв.м.). Позивач вказала, що на виконання умов вказаної угоди нею повністю сплачено забудовнику вартість вказаної квартири (з врахуванням фактичної її площі), відповідно до умов Договору, що свідчить про виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо оплати вартості житла згідно укладеного договору. Пунктом 2.3 договору встановлено, що вартість цільового обєкту є фіксованою і зміні не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому позивач не вправі самостійно змінювати умови Договору (п.2.3) та вимагати здійснювати доплату вартості квартири, без узгоджених сторонами змін до укладеного договору. Крім цього, відповідач вказала, що відповідно до п. 4.1 Договору планове закінчення будівництва будинку та здача його в експлуатацію ІV квартал 2008 року. Пунктом 7.2 Договору передбачено відповідальність позивача за порушення строків здачі цільового обєкта в експлуатацію у вигляді пені в розмірі 0,001 % вартості Цільового обєкта за кожен день прострочення здачі житлового будинку в експлуатацію. Житловий будинок по вул. Зелена,44 в смт. В. Березовиця Тернопільського району Тернопільської області зданий в експлуатацію 07.07.2012 року, що встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.12.2013 року в цивільній справі № 607/5464/13-ц, а тому термін прострочення здачі цільового обєкта в експлуатацію становить 918 днів (з 01.01.2008 року по 07.07.2012 року). Виходячи із умов п. 7.2 Договору, пеня за несвоєчасну здачу обєкта в експлуатацію становитиме 5395,38 грн. (37269 доларів США (вартість обєкта) х 0,001% х 918 х 15,77 (курс НБУ )). Із вказаних підстав відповідач [PERSON] просить стягнути із виробничого кооперативу «Стріла» в її користь 5395,38 грн. пені за несвоєчасну здачу житлового будинку в експлуатацію та понесені витрати з оплати послуг адвоката в розмірі 3000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві просить їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні зустрічних позовних вимог просить відмовити за їх неправомірністю та необґрунтованістю вказавши на те, що будинок несвоєчасно зданий в експлуатацію через форс-мажорні обставини, зокрема через зміни що сталися в будівельних нормах. Крім цього, представник позивача вказав на пропущення відповідачем строків позовної давності щодо стягнення пені за несвоєчасну здачу будинку в експлуатацію, яку просить суд застосувати при вирішенні справи. Представник відповідача в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні первісних позовних вимог просить відмовити за їх неправомірністю та необґрунтованістю. Крім цього, вказав, що позивачем пропущені строки позовної давності щодо стягнення із відповідача пені за несвоєчасне виконання нею грошового зобовязання згідно умов укладеного між сторонами договору, які просить застосувати суд при вирішенні спору. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що у задоволенні як первісного позову виробничого кооперативу «Стріла», так і зустрічного позову [PERSON]Є слід відмовити виходячи із наступного. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог виробничого кооперативу «Стріла» про стягнення із відповідач [PERSON] в користь кооперативу пені в розмірі 1,5% та 3%, а також інфляційних втрат відповідно до положень п. 7.1 Договору та вимог ст. 625 ЦК України слід відмовити в звязку із пропуском як річного, так і трирічного строку позовної давності (, ст. 257, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), оскільки із такими вимогами позивач мав право звернутись протягом одного року з моменту коли дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав. Враховуючи те, що позивач просить стягнути із позивача пеню за період із 01.09.2007 року по 31.07.2009 року, а тому суд вважає, що із вимогами про стягнення пені та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату грошових коштів у липні 2009 року позивач мав право звернутись в суд із позовом до липня 2010 року, якщо виходити із річного строку позовної давності, та в період до липня 2012 року, якщо виходити із трирічного строку позовної давності, в той час як із позовом до суду виробничий кооператив «Стріла» звернувся лише у 2014 році, тобто із порушенням строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в звязку із пропущенням строків позовної давності. Згідно змісту п. 2.1 Договору планова вартість цільового обєкту на момент укладання договору становить 37269 доларів США, що еквівалентно 188208 гривень. Відповідно до положень п. 2.3 Договору вартість цільового обєкту є фіксованою і зміні не підлягає. Відповідачем [PERSON] згідно укладеного договору сплачено 195152,50 грн., що не заперечується позивачем. Твердження представника позивача про те, що вартість предмету укладеного між сторонами договору (квартири) є фіксованою у випадку сплати відповідачем 70% вартості будівництва (п. 3.3 Договору) до липня 2007 року, в протилежному випадку вартість цільового обєкта може змінюватись і переглядатись у випадку інфляції, збільшення цін на будівельні матеріали, роботи та з інших обєктивних причин, що впливають на вартість цільового обєкта - судом до уваги не береться, оскільки вказані позивачем наслідки несплати відповідачем 70% вартості будівництва до липня 2007 року договором не передбачені. Отже, виходячи із положень п. 2.3 Договору суд вважає, що вартість цільового обєкту є фіксованою і зміні не підлягає, а тому відсутні законні підстави для стягнення із відповідача в користь позивача додаткових коштів в рахунок оплати вартості обєкта будівництва з урахуванням того факту, що відповідачем сплачено коштів позивачу на загальну суму 195152,50 грн. при фіксованій його вартості згідно умов договору в розмірі 188208 грн. Позовні вимоги виробничого кооперативу «Стріла» про стягне із [PERSON] вартості встановлення вікон, дверей, влаштування трансформаторної, встановлення лічильників, домофона, виготовлення документації БТІ до задоволення не підлягають, оскільки сторонами в укладеному між ними договорі погоджена вартість будівництва, яку [PERSON] зобовязалась сплатити та яку сплатила у повному обсязі з урахуванням того факту, що відповідно до положень п. 2.2 Договору [PERSON]Є зобовязалась самостійно нести витрати по внутрішньому оздобленню квартири, установки внутрішніх дврей, сантехнічних приладів, системи опалення, замково-переговорних пристроїв, електро-освітлювальної арматури. Суд вважає, що у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про стягнення із позивача у її користь пені в розмірі 0,001% вартості предмету укладеного між сторонами договору в розмірі 5395,38 грн. в звязку із несвоєчасною здачею квартири в експлуатацію - слід відмовити у повному обсязі в звязку із пропуском відповідачем строку позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки будинок, згідно п. 4.1 Договору підлягав здачі в експлуатацію у 4 кварталі 2008 року, а тому суд вважає, що саме із цього часу відповідач дізналася про порушення своїх прав, а тому мала право протягом річного строку позовної давності (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), тобто до 01 січня 2010 року звернутись в суд із позовом за захистом порушених прав, в той час як звернулась із позовом до суду лише у 2015 році, тобто з порушенням строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зважаючи на те, що судом відмовлено у задоволенні як первісного так і зустрічного позову, а тому понесені сторонами у справі судові витрати слід покласти на сторони в розмірах, які ними понесені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed