Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В грудні 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просив суд: стягнути на свою користь з відповідача суму залишку вкладу в розмірі 100000,0 дол. США; пеню в розмірі 120000,0 дол. США; суму трьох відсотків річних в розмірі 329 дол. США; 5000,0 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 лютого 2014р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB» №745750/2014 (далі по тексту - договір). Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у сумі 150000,0 дол. США на депозитний рахунок, відкритий на строк з 14 лютого 2014р. по 14 березня 2015р. включно зі сплатою процентів за договором щомісячно. Згідно п.п.1.2, 1.5 договору банк нараховує проценти вкладнику на вклад на вимогу «Для виплат» з розрахунку 12% річних щомісячно, шляхом зарахування на поточний банківський рахунок. 08 жовтня 2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу достроково з розрахунком відповідних відсотків та врахуванням грошових коштів в сумі заборгованості за кредитним договором №62-2013 від 29 травня 2013р., укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Поліпромсинтез» в сумі 50000,0 дол. США. 14 жовтня 2014р. позивачем була подана скарга із повторною заявою про повернення вкладу. Однак, станом на дату подання позовної заяви, позивачу депозит не повернуто, відсотки не сплачено, при цьому не надано і жодної відповіді на заяви та скаргу, у зв'язку із чим позивач вимушений був звернутись до суду. Враховуючи період прострочки виконання стороною відповідача своїх зобов'язань за договором, позивач також просив стягнути з відповідача суму пені, трьох відсотків річних, а також враховуючи тривалий процес намагання отримати свої кошти та факт перебування на утриманні позивача чотирьох неповнолітній дітей, просив відшкодувати і моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у відсутність свого представника. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 лютого 2014р. між сторонами було укладено договір, предметом якого, відповідно до п. 1.1. є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VAB!» в доларах США на строк 13 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок [NUMBER]. Крім того, відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії (п.1.2 договору). Сума початкового вкладу - 150000,0 дол. США (п. 1.3 договору). Сторони погодили у п. 1.5 договору, що процентна ставка за договором становить 12%. При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом перераховується/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку - www.vab.ua (п.1.6 договору). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 до договору від 14 лютого 2014р. сторони домовились доповнити Розділ 1 договору пунктом 1.9, згідно умов якого вкладник доручає банку, а банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання з вкладних рахунків вкладника [NUMBER], [NUMBER] в ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошових коштів в сумі заборгованості за Кредитним договором №62-2013 від 29 травня 2013р., укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Поліпромсинтез», зі всіма доповненнями до нього, враховуючи прострочену заборгованість, в т.ч. по тілу кредиту, процентам, нарахованим комісіям, пені, штрафам та іншим платежам, що мають сплачуватись за Кредитним договором №62-2013 від 29 травня 2013р., а також Договором застави майнових прав №62-31-2013 від 14 лютого 2014р., що укладений між ПАТ «ВіЕйБі банк» та [PERSON], зі всіма змінами та доповненнями до нього, на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення вищезазначених зобов'язань та витрат. Судом встановлено, що позивачем було виконано умови договору та внесено 14 лютого 2014р. суму вкладу у розмірі 150000,0 дол. США на вкладний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №703196 (а.с. 6). 08 жовтня 2014р. позивач, скориставшись своїм правом на дострокове закриття вкладу, звернувся з письмовою заявою до відповідача про дострокове припинення дії договору та за рахунок частини депозиту погашення заборгованості по кредитному договору №62-2013 від 29 травня 2013р. Відповідно до виписки по вкладному рахунку [NUMBER] станом на 03 березня 2015р. сума вкладу у розмірі 150000,0 дол. США обліковуються на зазначеному рахунку та не виплачена позивачу. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що на час розгляду справи, видача грошових коштів з вкладного рахунку [NUMBER] не здійснювалась, як і не здійснювався перерахунок вкладу на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» чи будь-які відрахування від суми вкладу в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №62-2013 від 29 травня 2013р. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 100000,0 дол. США, з врахуванням погашення заборгованості за Кредитним договором №62-2013 від 29 травня 2013р. у розмірі 50000,0 тис. дол. США, підлягають задоволенню. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Водночас, суд не знаходить вірним розрахунок суми трьох відсотків річних від простроченої суми. Так, враховуючи, що сума боргу складає 100000,0 дол. США, а період прострочки, заявлений позивачем, 40 днів, сума трьох відсотків річних має становити 328,77 дол. США, а не 329 дол. США. При цьому, вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки прострочене зобов'язання виникло із укладеного між сторонами договору банківського вкладу, що є за своєю суттю зобов'язальними правовідносинами та регулюються нормами зобов'язального права та відповідними положеннями укладеного договору, а не положеннями ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, враховуючи, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини, суд не знаходить правових підстав і для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки ні укладеним між сторонами договором, ні законом, що регулює дані правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на користь позивача підлягає стягненню сума залишку вкладу у розмірі 100000,0 дол. США та сума трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 328,77 дол. США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,0 грн.

Outcome: partial