Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», [PERSON], 3-ті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] в якому просив визнати недійсним договір страхування серії АІ/5592815, укладений 11.11.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та [PERSON], з моменту його укладання, мотивуючи вимоги тим, що при укладанні вказаного договору ПрАТ «Страхова компанія «Україна» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення правочинів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.33), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.37), надав суду письмові пояснення, в яких вказав, що спірний договір він не підписував, крім того, у вказаному полісі страхування зазначені відомості стосовно [PERSON], які не відповідають дійсності (а.с.39-40). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.36). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши представника позивача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 11.11.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/5592815, строк дії якого з 12.11.2015 року до 11.11.2016 року, яким застраховано транспортний засіб «ЗИЛ-ММЗ», д.н.з. [NUMBER] (а.с.6). Частиною 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2016 року по справі №757/17206/16-п (а.с.5), яка набрала законної сили 19.05.2016 року, 26.02.2016 року з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], по бул-ру Дружби Народів, (елек/опора №3) в м. Києві сталася ДТП, де він під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], який отримав механічні пошкодження. Даною постановою [PERSON] було визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. У відповідності до п.1.2. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики - це страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». Пунктом 1.8. ст.1 цього ж Закону визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Крім цього, за змістом ч.1 ст.984 ЦК України, страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності, що кореспондується із ст. 49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за нормою якої, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який має ліцензію на здійснення даного виду страхування та є членом МТСБУ. У відповідності до положень п.51.10 ст.51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов'язаннями, втрачає відповідний статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ. Як вбачається з листів МТСБУ від 22.04.2016 року №3/1-04/11150 (а.с7) та від 01.08.2016 року №3/1-05/20652 (а.с.8), МТСБУ не може застосувати до ПрАТ «СК «Україна» заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ припинено. Крім цього, як вбачається з електронного запиту до єдиної централізованої бази даних моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про визначення станом на день ДТП (26.02.2016 року) статусу полісу серії АІ № 5592815 та страховика, що його видав встановлено, що даний поліс станом на 26.02.2016 року мав статус «поліс не дійсний», а страховик, що його видав, мав статус «страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.07.2015» (а.с.12-14). За змістом п. 52.4 ст.52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Крім цього, як визначено п.49.2 ст.49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі припинення страховиком членства в МТСБУ, Уповноважений орган зобов'язаний зупинити дію ліцензії. Відповідно до п.1.10 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уповноваженим органом є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.04.2015 № 905 «Про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» постановлено анулювати ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.15-18). Означене розпорядження набуло чинності 08.05.2015 року. За ч.1 ст.998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.29 Закону України «Про страхування», договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Договір страхування визнається недійсним у судовому порядку. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 ,6 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину, прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його укладення. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Як вбачається з письмового договору страхування у формі полісу №АІ/5592815 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його було укладено між ПрАТ «СК «Україна» та страхувальником [PERSON] 11.11.2015 року. За даним полісом, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], тобто, саме автомобіль, яким в момент ДТП, яка відбулась 26.02.2016 року, керував водій [PERSON] У відповідності до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Таким чином, станом на день укладення даного оспорюваного договору страхування, а саме 11.11.2015 року, ПрАТ «СК «Україна» не мало повноважень на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки було позбавлене ліцензії на даний вид страхування уповноваженим органом, розпорядження якого набуло чинності 08.05.2015 року. За таких обставин, укладений між ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON] договір страхування у формі полісу №АІ/5592815 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів необхідно визнати недійсним, оскільки на момент його укладення, 11.11.2015 року, ПрАТ «СК «Україна» було позбавлене права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення правочинів, в тому числі і укладення договорів страхування. Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, суд вважає необхідним з відповідачів на користь позивача стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду, в рівних долях з кожного. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 203, 215, 236, 984, 998 ЦК України та

Outcome: approved