Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Відповідач, [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі законного представника позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору дарування від 15.01.2020р.; копія акту прийому передачі від 15.01.2020р.; копія договору купівлі - продажу житлового будинку від 13.07.2019р.; копія договору купівлі продажу земельної ділянки від 13.07.2019р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2019р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; копія звіту про оцінку вартості житлового будинку та земельної ділянки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , який діє як законний представник в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] та присадибна земельна ділянка площею 0,0920 кв.м., на підставі договорів купівлі - продажу від 13.07.2019р. 15.01.2020 року відповідач передала своєму неповнолітньому синові [PERSON] у дар вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку шляхом фактичного передання нерухомого майна та правовстановлюючих документів на це майно його законному представнику [PERSON] . В той же день сторони уклали письмовий договір дарування та домовились, що після підписання договору посвідчать укладений договір дарування в нотаріальному порядку. Відповідач передала [PERSON] у власність обумовлене ними нерухоме майно, а позивач прийняв його, тобто, позивач фактично вступив у володіння та користування цим майном. Через деякий час законний представник позивача, [PERSON] звернувся до відповідача із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але відповідач відмовилась від зустрічі, мотивуючи тим, що не має можливості та часу. Законний представник позивача, вважає, що вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору та звернулись до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивачі прийняли майно, фактично вступили у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку та земельної діянки та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на нерухоме майно за позивачем.

Outcome: approved