Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]., в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що він, позивач, зареєстрований та проживає в [ADDRESS], яка перебуває в комунальній власності міста, відповідальним наймачем квартири є померла дружина [PERSON]. Крім нього, в квартирі також зареєстрований і відповідач [PERSON], , який є його сином. В 1996 році відповідач добровільно залишив зазначену квартиру, забравши всі свої особисті речі, створив свою сім'ю, ви виїхав на інше постійне місце проживання до квартири, розташованої в [ADDRESS], але при цьому не знявся з реєстраційного обліку по спірній квартирі.. Таким чином, з 1996 року відповідач в спірній квартирі не проживає, інтересу до неї не проявляє, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, в квартирі відсутні особисті документи та речі відповідача. Він, позивач, ніколи не перешкоджав відповідачу проживати в спірній квартирі, і він у свою чергу з заявами про перешкодив проживанні нікуди не звертався. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі внаслідок відсутності його в квартирі без поважних причин понад шість місяців. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, і у випадку неявки відповідача - згодний на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, йому роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Представники третіх осіб - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська ГУ ДВС України Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представників в зв'язку з відсутністю заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб, згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України судовими повістками, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: довідка ТОВ «Абонент ХХІ» від 26 травня 2014 року ( а.с. 11), довідок Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 29 травня 2014 року (а.с. 12). копія паспорту [PERSON] (а.с. 13), ордер на житлове приміщення (а.с.. 16), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 16), довідка ТОВ «Абонент ХХІ» від 10 квітня 2014 року про склад сім'ї (а.с. 17), копія особового рахунку на квартиру по вул. Інтернаціоналістів, 5 «г»-54 (а.с. 18), акти про непроживання [PERSON] від 14 квітня 2014 року, від 19 листопада 2013 року, (а.с. 19, 20), договір про погашення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території від 09 квітня 2014 року (а.с. 21), пенсійне посвідчення позивача (а.с.. 23). Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], відповідальним наймачем зазначеної квартири є [PERSON], яка померла [INFO] року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім'ї ( а.с. 17), копією особового рахунку на квартиру ( а.с. 18), свідоцтвом про смерть ( а.с.16). В зазначеній квартирі постійно поживає лише позивач [PERSON], який сплачує комунальні послуги, утримує квартиру в належному житловому стані, що підтверджується договором № 23 про погашення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території ( а.с. 21). Як встановлено судом, на підставі актів про непроживання відповідача [PERSON] ( а.с.19, 20), які складені ТОВ «Крона» 19 листопада 2013 року та 14 квітня 2014 року внаслідок опиту сусідів позивача - мешканців будинку [ADDRESS]: [PERSON] ( кв. № 67), [PERSON] ( кв. № 59), [PERSON] ( кв. № 52), [PERSON] ( к.в. № 79), [PERSON], [INFO], не проживає в [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську з 1996 року по день складення актів З будь - якими заявами про перешкоди в проживанні в спірній квартирі відповідач до ТОВ «Абонент ХХІ», та до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська не звертався, що підтверджується довідками цих установ (а.с. 11, 12). Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Ці обставини не спростовані у судовому засіданні і підтверджені наданими суду позивачем і дослідженими судом доказами. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що немає підстав не довіряти наданим доказам, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved