Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Будінвест-МВ» про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що з квітня 2016 року працював на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Будінвест-МВ» за сумісництвом. 01липня 2016 року [PERSON] подав заяву про звільнення за власним бажанням з 15.07.2016 року. Разом з тим директор ТзОВ «Будінвест-МВ» звільнив його з посади 01.07.2016. За період з 01.07.2016 року по 15.07.2016 позивач приходив на роботи виконував свої посаді обовязки, проте зарплату за цей період йому не виплачено, у звязку з чим позивач просить змінити дату звільнення з «1.07.2016 року» на «15.07.2016 року», стягнути невиплачену заробітну плату в розмірі 8738,09грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16926,21грн. завдану моральну шкоду в розмірі 10000грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, позивач також пояснив що до його посадових обовязків входить нарахування заробітної плати, проте при звільненні розрахунок заробітної плати ним не проведений. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав суду заперечення в яких вказав, що позивач звільнений з посади головного бухгалтера товариства за власним бажанням з 01.07.2016 року, на роботу після чого позивач не зявлявся, наказ про звільнення не оспорюється а тому відсутні підставі для стягнення заробітної плати, крім того оскільки не має підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі, просить відмовити у стягненні компенсації за несвоєчасний розрахунок та моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення стоні, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно наказу № 1-УС-0000038 від 11.04.2016р. [PERSON] прийнято на роботу посаду головного бухгалтера ТзОВ «Будінвест-МВ» за сумісництвом з 11.04.2016 року, з посадовим окладом 1600грн. 01.07.2016 року [PERSON] подав заяву про звільнення з посади головного бухгалтера з 15.07.2016 року. Наказом № 11 від 01.07.2016 року [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера з 01.07.2016 року на підставі ст. 38 КЗпП. Відповідно до частини 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За змістом статті 38 КЗпП України законодавець закріпив за працівником право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з обовязком двотижневого попередження, а не з правом працівника двотижневого відпрацювання. Виходячи з наведеного звільнення працівника за власним бажанням без двотижневого відпрацювання не порушує прав позивача. Щодо посилання позивача на обставини виконання посадових обовязків з 01.07.2016 по 15.07.2016 року, то судом враховано наступне. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 102-1 КЗпП працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно наданого товариством табелем обліку робочого часу за липень 2016 року, вбачається, що [PERSON] в липні 2016 року не працював. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач після 01.07.2016 року на роботу не приходив, разом з тим у нього залишись електронні ключі та флеш-носій в бухгалтерської програми товариства. Надані позивачем копії оборотно-сальдових відомостей товариства не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог, оскільки виготовлені за допомогою компютерної техніки та не засвідчені в установленому законом порядку. Крім цього, в судовому засіданні позивач пояснив, що нарахування заробітної плати працівникам товариства входило до кола його посадових обов'язків, проте розрахунку при звільненні він не провів. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати задоволенню не підлягають за недоведеністю. У звязку із відмовою в позові про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed