Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

в жовтні 2016 року до суду надійшов позов представника ТОВ «Укрінформсервіс» до відповдачів [PERSON], [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю., третя особа: ЗАТ «Київгума» про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2016 року, у справі було відкрито провадження. В ході розгляду справи до участі в розгляді зазначеної справи було залучено в якості третіх осіб [PERSON] та ТОВ «ВРК Плюс». В листопаді 2018 року третьою особою [PERSON] було пред`явлено позов до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю., третя особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума» про визнання недійсним інвестиційного договору та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, в якому він просив визнати недійсним інвестиційний договір № ИД-17Д від 21.09.2014 р., укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , а також скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Некрилова К.Ю. від 02.09.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 3124947. В обґрунтування позову було зазначено, що 19.06.2015 р. [PERSON] уклав договір купівлі-продажу дачного будинку, за умовами якого він набув у приватну власність об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] . Право власності [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. [PERSON] вважає, що на даний час він та відповідач [PERSON] , за яким зареєстроване право власності на підставі інвестиційного договору № ИД-17Д від 21.09.2014 р., укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , - є власниками одного і того ж об`єкту нерухомості - незавершеного будівництва - корпус [ADDRESS] , що порушує право власності [PERSON] . Останній, вказує, що вказаний інвестиційний договір є недійсним, оскільки, підписаний неповноважною в той час особою [PERSON] , який згідно нотаріальної заяви вказав, що жодних договорів в інтересах ТОВ «Укрінформсервіс» із відповідачем не підписував, а також згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Укрінформсервіс» із 05.08.2014 р. був [PERSON] , а відтак законних повноважень на укладення та підписання спірного договору у [PERSON] не було, що свідчить про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним, скасування відповідної реєстрації права власності за відповідачем, в зв`язку з чим [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. В січні 2019 року представником третьої особи ТОВ «ВРК Плюс» було пред`явлено позов до відповідачів [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю., треті особа: ЗАТ «Київгума», [PERSON] про визнання недійсними інвестиційних договорів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, в якому товариство просило визнати недійсним інвестиційний договір № ИД-18С від 25.08.2014 р., укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , визнати недійсним інвестиційний договір № ИД-42С від 26.07.2014 р., укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , а також скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Некрилова К.Ю. від 02.09.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 3124985, та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Некрилова К.Ю. від 02.09.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 31215004. В обґрунтування позову було зазначено, що 21.12.2016 р. ТОВ «ВРК Плюс» уклало із ТОВ «Консалтинг Експерт Україна» два договори про задоволення вимог іпотеко ержателя, за умовами якого ТОВ «ВРК Плюс» набуло право власності на дачні будинки № 18 та № 42 , розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності ТОВ «ВРК Плюс» було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. ТОВ «ВРК Плюс» вважає, що на даний час воно та відповідач [PERSON] , за яким зареєстроване право власності на підставі інвестиційних договорів № ИД-18С від 25.08.2014 р. та № ИД-42С від 26.07.2014 р., укладені між ТОВ «Укрінформсервіс» та [PERSON] , - є власниками одних і тих ж об`єктів нерухомості - незавершеного будівництва - корпуси № 18 та № 42 за адресою: м [ADDRESS] , що порушує право власності ТОВ «ВРК Плюс». Позивач вказує, що вказані інвестиційні договори є недійсними, оскільки, підписані неповноважною в той час особою [PERSON] , який згідно нотаріальної заяви вказав, що жодних договорів в інтересах ТОВ «Укрінформсервіс» із відповідачем не підписував, а також згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Укрінформсервіс» із 05.08.2014 р. був [PERSON] , а відтак законних повноважень на укладення та підписання спірних договорів у [PERSON] не було, що свідчить про наявність підстав для визнання договорів недійсними, скасування відповідної реєстрації права власності за відповідачем, в зв`язку з чим ТОВ «ВРК Плюс» вимушений звернутись до суду із даним позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2019 року, було закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Укрінформсервіс» до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю., треті особи: ЗАТ «Київгума», [PERSON] , ТОВ ВРК Плюс» про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича, третя особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума» про визнання недійсним інвестиційного договору та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, та за позовом третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РВК Плюс» до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича, треті особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума», [PERSON] про визнання недійсними інвестиційних договорів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, - в частині вимог ТОВ «Укрінформсервіс» до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К.Ю., треті особи: ЗАТ «Київгума», [PERSON] , ТОВ ВРК Плюс» про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року, у справі за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича, третя особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума» про визнання недійсним інвестиційного договору та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, та за позовом третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РВК Плюс» до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича, треті особа: Закрите акціонерне товариство «Київгума», [PERSON] про визнання недійсними інвестиційних договорів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, - було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] ,. та його представник не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи містить письмова заява про розгляд справи без їх участі. Просили їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання [PERSON] та його представник не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. До суду надійшло повторне клопотання від представника [PERSON] про відкладення розгляду справи, в зв`язку із запровадженням карантину. Представник ТОВ «РВК Плюс» в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги товариства задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов К.Ю. в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі. Представник ЗАТ «Київгума» в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] про визнання інвестиційного договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, судом встановлено наступне. Розпорядженням КМДА від 08.07.2002 № 1330 ЗАТ «Київгума» було дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] . На підставі цього розпорядження ТОВ «Печерська архітектурна майстерня» було розроблено Проект реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу за адресою: [ADDRESS] . Зазначена реконструкція корпусів № № 7, 16, 17, 18, 20, 21, 32 , 42 , 43 відбувалась на земельній ділянці, площею 9,42 га за адресою: [ADDRESS] , яка за рішенням Київської міської ради від 29.05.2003 № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» була передана ЗАТ «Київгума» в оренду для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору. На підставі цього рішення було укладено договір оренди земельної ділянки № 79-6-00140 від 20.08.2003 року Між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс» був укладений договір про пайову участь у реконструкції № 17-12/04 від 17.12.2004, відповідно до якого ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції, а ТОВ «Укрінформсервіс» здійснювало випуск облігацій та фінансування реконструкції дитячого оздоровчого комплексу (т. 2 а.с.127-128). 21.09.2014 року між ТОВ «Укрінформсервіс» (Емітент) та [PERSON] (інвестор) було укладено інвестиційний договір № ИД-17Д, відповідно до якого інвестор забезпечує фінансування реконструкції Об`єкта нерухомості (корпус типу «Д» за № 17 загальною розрахунковою площею, згідно проектної документації 407,6 кв.м в оздоровчому комплексі сімейного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) шляхом придбання у власність облігацій, випущених емітентом, і маєь право одержати у власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати інвесторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором (т. 1, а.с. 195-200). На підставі заяви [PERSON] та поданих ним документів, приватним нотаріусом КМНО Некриловим К.Ю. було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомості - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 17 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - [NUMBER] ). Крім того, судом встановлено, що 19.06.2015 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу дачного будинку, за умовами якого він набув у приватну власність об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] (т. 2 а.с. 216-217). Право власності [PERSON] на зазначений дачний будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.03.2017 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 1210179980000). [PERSON] в обґрунтування позовних вимог вказує, що укладений інвестиційний договір, за яким [PERSON] набув право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] підписано неповноважною особою, та на даний час він та [PERSON] фактично є власниками одного і того ж об`єкту нерухомості, що порушує його права, а відтак спірний інвестиційний договір підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, слід зазначити про те, що право власності за [PERSON] було зареєстровано 29.03.2017 року на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , та доказів того, що дачний будинок № 17 , загальною площею 391,8 кв.м та об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яким володіє [PERSON] , - є одним і тим же об`єктом нерухомості, матеріали справи не містять та стороною позивача ці твердження в ході розгляду справи достатніми доказами доведено не було, а відтак обґрунтування позову щодо порушення прав [PERSON] в ході розгляду справи, на думку суду, не доведені. Окремо варто відзначити про те, що доказів того, що об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] був незаконно трансформований, тощо, - в об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , та на даний час є одним і тим же об`єктом нерухомості, а тому позивач, як законний власник спірного майна на даний час, має законні підстави для оскарження інвестиційного договору, в ході розгляду справи також не знайшло свого об`єктивного підтвердження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ту обставину, що предметом укладеного спірного договору є об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , а за позивачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , що не є тотожним, та зворотного суду не доведено, а тому суд вважає, що права позивача в даному випадку не порушені, та підстав для визнання недійсним оспорюваного інвестиційного договору за позовом [PERSON] , та скасування державної реєстрації з цих підстав, - суд не вбачає. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та те, що в ході розгляду справи не знайшло свого об`єктивного підтвердження порушення прав позивача, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання на вимогу [PERSON] недійсним спірного інвестиційного договору № ИД-17Д від 21.09.2014 року та скасування рішення приватного нотаріуса, а відтак в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ «РВК Плюс» про визнання недійсними договорів та скасування рішень про реєстрацію права власності, судом встановлено наступне. 25.08.2014 року між ТОВ «Укрінформсервіс» (Емітент) та [PERSON] (інвестор) було укладено інвестиційний договір № ИД-18С, відповідно до якого інвестор забезпечує фінансування реконструкції Об`єкта нерухомості (корпус типу «С» за № 18 загальною розрахунковою площею, згідно проектної документації 407,6 кв.м в оздоровчому комплексі сімейного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) шляхом придбання у власність облігацій, випущених емітентом, і маєь право одержати у власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати інвесторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором (т. 2, а.с. 14-19). На підставі заяви [PERSON] та поданих ним документів, приватним нотаріусом КМНО Некриловим К.Ю. 02.09.2016 року було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомості - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 18 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - [NUMBER] ). Крім того, 25.08.2014 року між ТОВ «Укрінформсервіс» (Емітент) та [PERSON] (інвестор) було укладено інвестиційний договір № ИД-42Д, відповідно до якого інвестор забезпечує фінансування реконструкції Об`єкта нерухомості (корпус типу «д» за № 42 загальною розрахунковою площею, згідно проектної документації 407,6 кв.м в оздоровчому комплексі сімейного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) шляхом придбання у власність облігацій, випущених емітентом, і маєь право одержати у власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати інвесторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором (т. 2, а.с. 66-71). На підставі заяви [PERSON] та поданих ним документів, приватним нотаріусом КМНО Некриловим К.Ю. 02.09.2016 року було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомості - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 42 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - [NUMBER] ). Крім того, судом встановлено, що на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.12.2016 року, ТОВ «ВРК Плюс» набуло у власність об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] (т. 3 а.с. 48-54). Право власності ТОВ «ВРК Плюс» на зазначений дачний будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.12.2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 1087536980000) (т. 3 а.с.13). Також, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.12.2016 року, ТОВ «ВРК Плюс» набуло у власність об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] (т. 3 а.с. 14020 ). Право власності ТОВ «ВРК Плюс» на зазначений дачний будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.12.2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 1087455280000) (т. 3 а.с. 21). ТОВ ВРК Плюс» в обґрунтування позовних вимог вказує, що укладені інвестиційні договори № ИД-18С від 25.08.2014 року та № ИД-42Д від 25.08.2014 року, за якими [PERSON] набув право власності на об`єкти нерухомості за адресою: [ADDRESS] підписано неповноважною особою, та на даний час товариство та [PERSON] фактично є власниками одних і тих же об`єктів нерухомості, що порушує права товариства, а відтак спірні інвестиційні договори піддягають визнанню недійсним. Разом з тим, слід зазначити про те, що право власності за ТОВ «ВРК Плюс» було зареєстровано: на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , та на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , та доказів того, що вказані вище об`єкти та об`єкти нерухомості: незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 18 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] , та незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 42 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] , якими володіє [PERSON] , - є одними і тими же об`єктами нерухомості, відповідно, матеріали справи не містять та стороною позивача ці твердження в ході розгляду справи достатніми доказами доведено не було, а відтак обґрунтування позову щодо порушення прав ТОВ «ВРК Плюс» в ході розгляду справи, на думку суду, також не доведені. Окремо варто відзначити про те, що доказів того, що об`єкти нерухомого майна були незаконно трансформовані, та на даний час є одними і тим же об`єктами нерухомості, а тому позивач, як законний власник майна на даний час, має законні підстави для оскарження спірних договорів, в ході розгляду справи також не знайшло свого об`єктивного підтвердження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ту обставину, що предметом укладених спірних договорів є об`єкти нерухомого майна - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 18 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] , та незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості - корпус № 42 , загальною площею 407,6 кв.м, - за адресою: [ADDRESS] , а за позивачем зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна - дачний будинок [ADDRESS] , та на дачний будинок № 42, площею 392,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що не є тотожним, відповідно, та доказів зворотному стороною позивача не доведено, а тому суд вважає, що права позивача в даному випадку не порушені, та підстав для визнання недійсними оспорюваних інвестиційних договорів за позовом ТОВ «РВК Плюс», та скасування державної реєстрації з цих підстав, - суд не вбачає. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та те, що в ході розгляду справи не знайшло свого об`єктивного підтвердження порушення прав позивача, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання на вимогу ТОВ «РВК Плюс» недійсними інвестиційних договорів № ИД-18С від 25.08.2014 року та № ИД-42Д від 25.08.2014 року та скасування рішення приватного нотаріуса, а відтак в задоволенні позову ТОВ «РВК «Плюс» слід також відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за [PERSON] та ТОВ «РВК Плюс» по фактично понесеним. На підставі викладено та

Outcome: dismissed