Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, який у грудні 2015 року уточнив та просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у здійсненні участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; визначити спосіб участі його, [PERSON] у вихованні дітей шляхом встановлення наступного режиму систематичних побачень без присутності матері: кожний перший та третій тиждень місяця з 18-30 год. п'ятниці до 18-30 год. неділі за його місцем проживання з дотриманням режиму дня дитини відповідного віку; надати можливість спільного з дітьми: а) оздоровчого відпочинку, протягом 21 доби на (14 діб - у літні місяці, 7 діб - протягом року) на території України або за кордоном, б) під час святкових днів (щорічно), які встановлені чинним законодавством України, у першій або другій половині дня (за домовленістю з матір'ю [PERSON]), в) на день народження доньок 1 червня (щорічно) у першій або другій половині дня (за домовленістю з матір'ю [PERSON]), г) на день народження батька 15 січня (щорічно) з 09-00 год. до 20-00 год.; д) безперешкодного спілкування з дітьми в денний час з 10-00 год. до 20-00 год. по телефону, або іншими засобами зв'язку; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 16 серпня 2003 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] За рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року їх шлюб було розірвано. У травні 2014 року, до розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дітей, [PERSON] без будь-яких підстав, не повідомивши його про свої наміри, самовільно вивезла спільних дітей, та переїхала проживати до свого співмешканця. За рішенням суду з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу щомісячно. 23 вересня 2014 року він звернувся до [PERSON] з листом, в якому повідомив, що сума платежу за один місяць буде перерахована за місцем її реєстрації, тобто за адресою: [ADDRESS], а у випадку ненадання інших реквізитів для пересилання аліментів, грошові кошти на утримання дітей будуть направлятися за вказаним місцем її реєстрації. Починаючи з 23.09.2015 року по 29.07.2015 року включно, ним кожного місяця на користь [PERSON] перераховувалися суми аліментів. Починаючи з 19 листопада 2014 року, коли він звернувся до [PERSON] з листом, в якому просив надати можливість спілкування з дітьми з 24.11.2014 р. по 26.11.2014 р., він неодноразово намагався здійснити свої батьківські права. Фактично з липня 2014 року [PERSON] не дає йому можливості зустрічатися з дітьми. [PERSON] повністю ізолювала себе та дітей від спілкування з ним, у зв'язку з чим він неодноразово звертатися до правоохоронних органів, постійно провокувала сварки та налаштовувала дітей проти нього, переконуючи дітей, що зараз їх справжній батько - її співмешканець. Він неодноразово намагався урегулювати це питання з [PERSON] мирним шляхом, робив кроки на зустріч у налагодженні цивілізованих стосунків після розлучення, а також неодноразово пропонував [PERSON] більш детально повідомити його про здоров'я дітей, у тому числі, психічне, та запропонував організувати за свій рахунок оплату негайного обстеження дітей в Дніпропетровській обласній дитячий клінічній лікарні. Однак, жодної відповіді на свої пропозиції він не отримав, а тому звернувся до суду з даним позовом. В вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила встановити порядок участі батька [PERSON], що проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], а саме: кожну другу суботу місяця за місцем проживання чи перебування дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в період з 15-00 год. до 18-00 год. у її, [PERSON] присутності. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказала, що дійсно вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Їх шлюб було розірвано за рішенням суду. У зв'язку з постійними сварками, які вчиняв [PERSON] на очах малолітніх дітей, вона вимушена була змінити своє та дітей місце проживання та з квітня 2014 року проживає за адресою: [ADDRESS]. На даний час діти проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. [PERSON] недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує дітей, не має постійного місця роботи та доходу та крім того, перешкоджає їй як матері реалізовувати права дітей в їх інтересах. Так, в літку 2014 року, під час відпочинку її та дітей на узбережжі Чорного моря в АРК Крим, батько, приїхавши за місцем їх відпочинку, вчинив сварку, свідками якої були діти, тому вони були вимушені змінити їх місце відпочинку. Крім того, діти надзвичайно перелякалися такої поведінки їх батька, що призвело до необхідності звернення до психологів за відповідною професійною допомогою дітям. Відповідно до Висновку психолога Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, відділення психологічного забезпечення кадрового забезпечення спільно з інформаційно-консультативним центром для осіб, що постраждали від домашнього насилля «Liberta» від 02.03.2015 року встановлено, що діти потребують спокійної та гармонійної атмосфери в сім'ї. Зараз діти знаходяться в сприятливих умовах з люблячими батьками, дівчинкам психологічно комфортно знаходитись з тими дорослими, які їх оточують на даний момент. Всяке втручання соціальної ситуації розвитку та виховання дітей (конфліктні ситуації, з'ясування відносин в присутності дітей та ін.) можуть привезти до емоційно-вольових та нервових порушень в розвитку дівчинок. Рішенням суду від 03.09.2014 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки усіх доходів. Проте вона жодного разу не отримала від [PERSON] аліменти. У [PERSON] відсутні будь-які доходи, а тому її, як матір, непокоїть факт того, чи зможе [PERSON] забезпечити відповідне харчування та умови, необхідні для дітей даного віку. В літку 2014 року діти були позбавлені можливості відпочити та оздоровитися за кордоном через дії [PERSON] Лише після зіпсування літнього відпочинку, батьком була надана згода на виїзд за кордон. Батько обмежує дітей в їх правах на відпочинок, оздоровлення. Зазначила, що вона, як матір, не заперечує проти спілкування батька та дітей, але таке спілкування не має завдавати шкоди нормальному психічному та емоційному здоров'ю дітей, тому вважає, що найбільш доцільним для дітей буде наступний порядок спілкування батька з дітьми, а саме: в кожну другу суботу місяця за місцем проживання чи перебування дітей в період з 15 год. до 18 год. у її, як матері дітей присутності. Просила зустрічний позов задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Зустрічні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. У судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в зустрічному позові. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю Краснощок О.О. у судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду з урахуванням інтересів дітей відповідно до чинного законодавства. Вислухавши сторони, психолога [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Тобто визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з батьком, тому мати не повинна перешкоджати його особистим контактам з дитиною. Правило ч. 2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь в її вихованні, хоча збереження у нього цього обов'язку прямо випливає зі ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що 16 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується актовим записом № 471 від 16.08.2003 року (а.с.10). Від шлюбу у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 22 червня 2011 року (а.с.11) та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 22 червня 2011 року(а.с.12). Спільне життя подружжя не склалося, тому за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року, їх шлюб було розірвано (а.с.13). Діти залишилися проживати разом з матір'ю [PERSON] Між сторонами виник спір щодо участі батька у спілкуванні з дітьми, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Тому висновком В.о. голови Дніпропетровської районної державної адміністрації вих. № 1-39-603/0/290-15 від 21.04.2015 року, було встановлено зустрічі батька [PERSON], [INFO] з доньками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], у зимовий період, двічі на місяць (1-3 субота) в присутності мами з 16-00 год. до 19-00 год., у літній період, двічі на місяць (1,3 субота), в присутності мами з 16-00 год. до 20-00 год. в місцях відповідно до віку та розвитку дітей, забезпечуючи належний догляд, та не порушуючи режиму дітей; у зв'язку з поважними причинами дітей, зустрічі батька з дітьми переносяться на інший день (а.с.133-134). Частинами 1-2 ст. 159 СК України Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутністю іншої особи. Відповідно до частини другої ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] має бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні. Однак, згідно висновку експерта Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відділення психологічного забезпечення відділу кадрового забезпечення спільно з інформаційно-консультативним центром для осіб, що постраждали від домашнього насилля «Liberta» [PERSON] від 02 березня 2015 року, діти потребують спокійної та гармонійної атмосфери в сім'ї; зараз діти знаходяться в сприятливих умовах з люблячими батьками; дівчинкам психологічно комфортно знаходитися з тими дорослими, які їх оточують в даний момент це мати [PERSON] та названий дівчинками батько ; всяке порушення соціальної ситуації розвитку та виховання дітей (конфліктні ситуації, з'ясування відносин у присутності дітей та ін. можуть призвести до емоційно-вольових та нервових порушень розвитку дівчинок), тому психологом було рекомендовано подальшу роботу з психологом, щадний режим дня, тривалі прогулянки, уникнення стресових ситуацій, зокрема спілкування з біологічним батьком (а.с.88). Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю. На підставі вище викладеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками дитини, тієї обставини, що права батьків є рівними, виходячи з пріоритету прав дітей, урахувавши вік дівчинок, яким станом на час розгляду справи є по 4 роки 11 місяців, а також те, що малолітні діти, як правило більше потребують жіночого догляду та материнської турботи та враховуючи той факт, що діти не можуть бути заручниками особистих відносин батьків, в інтересах дітей, які є малолітніми, суд вважає за необхідне встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом усунення перешкод складених [PERSON] батьку дітей [PERSON] у спілкуванні з доньками та визначивши час спілкувань батька [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], надавши можливість [PERSON] регулярних побачень та спілкувань з дітьми, а саме: кожної першої та третьої суботи місяця з 15 до 19 години, 15 січня щорічно з 9 до 15 години, за місцем проживання чи перебування дітей, або в місцях відповідно до віку та розвитку дітей, не порушуючи режиму дня дітей у присутності матері [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід віднести за рахунок сторін. На підставі викладеного,

Outcome: partial