Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення вкладу, відсотків, інфляційних за договорами про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, який мотивовано тим, що між сторонами було укладено два договори: за договором №6906Д від 21.12.2013 року позивач як вкладник вніс 8500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера та актом звірки. Згідно з умовами договору процентна ставка становила 27,9% річних , строком на тринадцять місяців до 21.01.2015 року, відповідно після закінчення зазначеного строку спілка зобов'язувалась повернути внесок та виплатити проценти; за договором №6907Д від 21.12.2013 року позивач як вкладник зобов'язувався внести грошові кошти до спілки не менше 500 грн. та не більше ліміту у розмірі 100000 грн. Позивач, виконуючи умови договору, вніс всього 23000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера та актом звірки. Згідно з умовами договору процентна ставка становила 24% річних, договір укладено строком до 21.01.2015 року, відповідно після закінчення зазначеного строку спілка зобов'язувалась повернути внесок та виплатити проценти на внесок. 17.10.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до зазначеного договору, згідно якої процентна ставка встановлювалася в розмірі 26% з моменту підписання її сторонами. Позивач звернувся до спілки з вимогою повернути грошові кошти у повній сумі у зв'язку із закінченням дії обох договорів, однак відповідач умови договорів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за договорами станом на 30.06.2015 року за договором №6906Д від 21.12.2013 року-основна сума 8500 грн., відсоток 864,36 грн.; за договором №6907Д від 21.12.2013 року-основна сума 23000 грн., відсоток 2143,69 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, кредитна спілка «Злагода» зобов 'язана сплатити: за договором №6906 Д від 21.12.2013 року 3% річних за період з 01.07.2015 року по 30.11.2017 року в сумі 616 грн., та інфляційні втрати за період з 01.07.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 2193 грн.; за договором №6907Д від 21.12.2013 року 3% річних за період з 01.07.2015 року по 30.11.2017 року в сумі 1669 грн., та інфляційні втрати за період з 01.07.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 5934 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Гавриш Л.І. позовні вимоги підтримали повністю, надвши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Не заперечили щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача КС «Злагода» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.12.2013 року між КС «Злагода» та [PERSON] було укладено договір №6906Д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого [PERSON] було внесено внесок (вклад) на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності суму 8500,00 грн. на строк, початком якого є 21.12.2013 року, а закінчення - 21.01.2015 року, з процентною ставкою 27,9 % річних (а.с.7-11). Позивач [PERSON] виконав свої зобов'язання відповідно до вказаного договору та вніс кошти в сумі 8500,00 грн. на депозит за договором №6906Д від 21.12.2013 р., що підтверджується квитанцією (а.с.12) та актом звірки (а.с.26). В той же день, між КС «Злагода» та [PERSON] було укладено договір №6907Д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивач як вкладник зобов'язувався внести грошові кошти до спілки не менше 500 грн. та не більше ліміту у розмірі 100000 грн., згідно якого [PERSON] було внесено внесок (вклад) на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності, на строк початком якого є 21.12.2013 року, а закінчення - 21.01.2015 року, з процентною ставкою 24 % річних (а.с. 13-17, 21-24). 17.10.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №6907Д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до зазначеного договору, згідно якої процентна ставка встановлювалася в розмірі 26% з моменту підписання її сторонами (а.с.19). Позивач, виконуючи умови договору №6907Д, вніс внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок, всього на суму 23000 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.18, 20, 25) та актом звірки (а.с.26). Крім того, відповідно до акту-звірки розрахунку за депозитом погодженого та скріпленого підписами сторін від 10.07.2015 року, станом на 30.06.2015 року основна сума та відсотки згідно депозитних договорів становить: за договором №6906Д від 21.12.2013 року 8500,00 грн. - основна сума, 864,36 грн. - відсотки за користування коштами; за договором №6907Д від 21.12.2013 року 23000,00 грн. - основна сума, 2143,69 грн. - відсотки за користування коштами (а.с.26). Згідно п. 3.2.5 вище вказаних двох укладених договорів спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами договору. Згідно п.3.3.3 договорів по закінченню строку дії договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачає ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач КС «Злагода» не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, оскільки не повернуто позивачу у визначений договорами строк суму вкладу та суму нарахованих процентів, в результаті чого виникла заборгованість за договорами: за договором №6906Д від 21.12.2013 року 8500,00 грн. - основна сума, 864,36 грн. - відсотки за користування коштами; за договором №6907Д від 21.12.2013 року 23000,00 грн. - основна сума, 2143,69 грн. - відсотки за користування коштами. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті за отримані послуги, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних. На підставі вище викладеного, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав умови договору і не повернув позивачу кошти в обумовлений договорами від 21.12.2013 року строк, тому позивач має право на отримання від відповідача 3 % річних та інфляційні. Суд вважає, що за договором №6906Д від 21.12.2013 року 3% річних за період з 01.07.2015 року по 30.11.2017 року в сумі 616 грн., та інфляційні втрати за період з 01.07.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 2193 грн.; за договором №6907Д від 21.12.2013 року 3% річних за період з 01.07.2015 року по 30.11.2017 року в сумі 1669 грн., та інфляційні втрати за період з 01.07.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 5934 грн. позивачем визначено вірно, розрахунок 3 % річних та інфляційних є обґрунтованим. За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач свої зобов'язання не виконав, існує заборгованість за договорами про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, права позивача є порушені і підлягають захисту, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved