Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8, 9). 30.06.2015 рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі № 190/725/15-ц [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Призначено [PERSON], [INFO], опікуном над малолітніми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). 12.08.2015 розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації № Р-288/0/364-15 малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 12). 17.08.2017 відповідач [PERSON] начальнику служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради надав заяву, в якій зазначив, що згоден на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей, так як не має постійної роботи та місця проживання (а.с. 66). Відповідно до висновку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав у відношенні малолітніх: [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судовим розглядом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх здоров'я, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, їх життям та здоров'ям не цікавиться, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховування; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюються судом як ухилення від виховання дитини оскільки присутня винна поведінка батька, який свідомо нехтує своїми обов'язками, не дбає про дітей. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, оскільки не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними і перешкод в спілкуванні з дітьми йому ніхто не чинив і не чинить, тому з врахуванням інтересів дітей відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки відповідач не працює, не отримує стабільного доходу, суд не знаходить підстав для визначення мінімального рекомендованого розміру аліментів, однак, вважає за необхідне визначити розмір аліментів, який не буде меншим гарантованого розміру аліментів для кожної дитини. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, внаслідок чого суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми місячного платежу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved