Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Відповідач, [PERSON], не з'явилась у судове засідання, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просила після розірвання шлюбу залишити з нею проживати дітей та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач, [PERSON], не з'явився у судове засідання, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом були досліджені наступні документи: свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER], із якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 15.10.2005р., актовий запис № 11; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянина України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; лист - відповідь Ренійського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 05.11.2013р. за вх. № 8268; заява [PERSON] № 1691 від 18.03.2014р.; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 15 жовтня 2005р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Котловинській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 11. Від шлюбу у сторін народились четверо дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач пояснив, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони перестали розуміти один одного, мають різні погляди на спільне сімейне життя. Позивач є інвалідом ІІІ групи, та потребує нормальних умов життя та поваги зі сторони близької людини. Сторони, на час розгляду справи, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, малолітні діти проживають з матір'ю. Позивач також зазначив, що у зв'язку із тим, що він хворіє просить дітей залишити проживати разом із матір'ю. За рішенням суду буде сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивач вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Спорів майнового характеру між сторонами не існує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved