Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

В жовтні 2020 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 27.12.2011 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, відповідач не надавав належної матеріальної допомоги сім`ї, в психологічному плані сторони не сумісні, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного та фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивач та спільної дитини. Крім того, позивач зазначає, що на теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, жодної участі у додаткових витратах на дитину також не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач фізично здоровий, інших стягнень з аліментів, непрацездатних дружини, батьків, дітей не має, але при цьому взагалі не приймає участі у витратах на дитину та її утриманні. Посилаючись на вказані обставини, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 27.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №96; стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09.12.2020. В судове засідання, призначене на 09.12.2020 року, належним чином повідомлений відповідач не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи відкладений до 06.01.2021 року. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач з 27.12.2011 перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №96, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Згідно довідки №329 від 20.10.2020, виданою виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради, [PERSON] має у складі сім`ї сина - [PERSON] , 2014 р.н. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, відповідач не надає належної матеріальної допомоги сім`ї, втрачено почуття любові та поваги, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки тривалий час подружжя сумісно не проживає. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження даної родини стали неможливими, а також, що це суперечить інтересам обох з подружжя. Тому такий шлюб відповідно до ст. 112 СК України необхідно розірвати. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, який є батьком дитини, сплачувати аліменти на її утримання, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви за вимогу про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved