Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В жовтні 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 24.09.2015 р. між Банком та відповідачем була укладена Генеральна угода, відповідно до якої останній отримав кредит в розмірі 8 031 грн. 50 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 27.09.2016 р., утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 13 575 грн. 44 коп. за кредитним договором, а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказував, що в 2010 році йому «Приватбанком» було надано кредитну картку, з якої він дійсно зняв кредитні кошти в сумі 2400 грн. 00 коп. В 2015 році він підписав Угоду про реструктуризацію боргу. У вказаній Генеральній угоді зазначено, що реструктуризація боргу стосується кредитного договору від 28.02.2014 р., але в 2014 р. він ніякі кредитні договори не укладав. Так як йому незрозуміло звідки виникла сума боргу, а Банком не надано документів, що стосуються кредитного договору, укладеного в 2014 році, відповідач просить суд позов задовольнити частково та стягнути з нього суму кредиту, яка була ним отримана в 2010 році, а саме 2 400 грн. 00 коп. та судові витрати. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 24.09.2015 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 8 501 грн. 50 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 18 % на місяць на залишок заборгованості, а також зобов'язувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кінцевий термін погашення кредиту - 30.09.2018 р. Відповідно до умов Угоди Клієнт був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і Правил. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди у разі порушення позичальником зобов'язань з повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої визначений в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у випадку порушення Позичальником строків погашення кредиту він зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 845 грн.52 коп. Проте в порушення цих умов, відповідач грошові зобов'язання перед кредитодавцем не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 27.09.2016 р. заборгованість відповідача складає 13 575 грн. 44 коп., а саме: 8 031 грн. 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 485 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 3 212 грн. 60 коп. - заборгованість з комісії, 845 грн. 52 коп. - штраф. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Разом з тим, доводи відповідача про те, що в 2014 році він не укладав жодних кредитних договорів з банком, а відтак стягнення з нього заборгованості у визначеному позивачем розмірі є неправомірним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом спору між сторонами є заборгованість відповідача, яка виникла внаслідок невиконання ним кредитних зобов'язань за Генеральною угодою від 24.09.2015 р. При цьому слід зазначити, що дана Угода відповідачем була підписана та з її умовами він ознайомлений. Самого факту укладання вказаної Угоди та її підписання, відповідач також не оспорював. Відповідно до ст.ст. 60,61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved