overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання незаконними рішення виконавчого комітету сільської ради, свідоцтва про право власності та визнання права власності на будинковолодіння. Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2016 р., яке набрало законної сили, у позові [PERSON] відмовлено. При постановленні рішення суд не вирішив питання щодо стягнення з позивачки понесених ним витрат на правову допомогу, розмір яких складає 3200 грн., які належно документально підтверджені. У судовому засіданні при постановленні вказаного судового рішення він та його адвокат просили стягнути вказані витрати, однак, суд у рішенні це питання не вирішив. Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачки на його користь 3200 грн. понесених ним судових витрат. Відповідач та його представник у судовому засідання підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення, просили її задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви у звязку з необхідністю постановлення у даній справі додаткового рішення, виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2016 р., яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.12.2016 р., відмовлено у позові [PERSON] до Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання незаконними рішення виконавчого комітету сільської ради, свідоцтва про право власності та визнання права власності на будинковолодіння. При постановленні рішення суд не вирішив питання щодо стягнення з позивачки понесених відповідачем витрат на правову допомогу, розмір яких складає 3200 грн., які належно документально підтверджені згідно оригіналу квитанції та акту виконаних робіт (т.1, а.с.215-216), про стягнення яких у судовому засіданні просив відповідач та його адвокат. З огляду на викладене слід постановити додаткове рішення про стягнення з позивачки відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України понесених відповідачем [PERSON] документально підтверджених витрат на правову допомогу у розмірі 3200 грн., враховуючи, що вказаний розмір з огляду на значну кількість проведених у справі судових засідань не перевищує розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 753/3892/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу пославшись на те, що суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, однак їх присутність при розгляді даного питання не є обов'язковою. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вбачає підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. 14 листопада 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] і відновлення дружині після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища [PERSON]. При ухваленні рішення суд не вирішив питання про судові витрати, що відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Вирішуючи питання про судові витрати суд виходить з припису ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно якого стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача [PERSON], присудженню з відповідача [PERSON] на її користь підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Правові підстави для стягнення з відповідача зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 грн. 40 коп. відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 10.07.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи заяву тим, що відповідач у судове засідання не з'явилась з поважних причин, оскільки за адресою реєстрації не проживала, періодично знаходилась на лікуванні. Заявник - відповідач по справі у судовому засіданні зазначила, що не згодна з розрахунком відповідача по її заборгованості. Представник позивача по справі у судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст. 231 ЦПК України, судом було визнано можливим розглядати заяву про перегляд заочного рішення у відсутності позивача по справі. Вислухавши пояснення відповідача по справі, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2012 року у справі позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено, та стягнуть з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №001-09501-150408 від 15.04.2008 року у розмірі 5728,13 грн та судовий збір. Суд вважає, що підстави на які посилається в заяві відповідач не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 17 лютого2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила скасувати заочне рішення у справі та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Мотивуючи заяву тим, що відповідач у судове засідання не з'явилась з поважних причин, оскільки знаходилась на лікуванні. Заявник - відповідач по справі [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що шлюб між позивачем та відповідачем повинен бути розірваний судом, але з підстав того, що позивач порушував подружню вірність,вів аморальний спосіб життя, залишив сім'ю по своїй ініціативі. Просила звільнити її від сплати судового збору. Представник позивач по справі у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, вказав, що рішення Оболонського районного суду м. Києва було прийнято з дотриманням процесуального законодавства, Вказав, що відповідач навів обставини, які не мають істотне значення для перегляду заочного рішення. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у справі позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, та розірваног шлюб, укладений 15.10.1998 року між [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, суд вважає, що підстави на які посилається в заяві відповідач не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулась до суду із вищенаведеною заявою з вимогами скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.02.2015 року у справі №2-756/1828/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерціний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованостіпосилаючись на те, що вказане рішення є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач [PERSON] не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а позивач не надав належного доказу щодо наявної заборгованості. Крім цього вказував на те, що оскільки копія позовної заяви відповідачу вручена не була, обґрунтовані пояснення по позову будуть надані додатково. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності всіх учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Статтею 229 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, докази про це. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідачів суд направляв судову кореспонденцію, однак така кореспонденція повернулася на адресу суду із відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.45-47). Дана обставина свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов'язок повідомити учасників про час та місце розгляду справи, а відповідачі не скористалися своїм правом взяти участь в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд вважає, що не заслуговує на увагу посилання відповідача [PERSON] про те, що у зв'язку із неотриманням ним позовної заяви він не має можливості надати обґрунтовані пояснення по позову, оскільки 16.03.2015 року відповідач особисто ознайомився з матеріалами справи, але жодного доказу на підтвердження своїх вимог, суду не надав. Жодних доказів, які б могли свідчити про передчасність рішення суду, матеріали справи не містять та стороною відповідача надані не були, що з урахуванням вищенаведеного свідчить про безпідставність поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідача є складнощі в отримані певних доказів, які мають істотне значення для подальшого розгляду вищезазначеної справи, тому відповідач просить суд забезпечити докази шляхом витребування з ПАТ «Дельта Банк» оригіналу заяви №004-28356-140613 від 14 червня 2013 року та інші документи, на які спирається позивач у своїй позовній заяві. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Згідно ч.1, 2 ст.135 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не пред'явлено, - місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів. Згідно ч.3 ст.135 ЦПК України, у разі обгрунтованої вимоги заявника, заява про забезпечення доказів розглядається судом невідкладно лише за участю заявника. Суд, дослідивши матеріали, додані до заяви, враховуючи зміст та обсяг заявлених вимог, вважає обгрунтованими вимоги щодо забезпечення доказів та правильним вжити заходи щодо забезпечення доказів шляхом винесення ухвали. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить постановити додаткове рішення до рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що в рішенні не вирішено питання про відновлення її дошлюбного прізвища - Майкович. В судове засідання сторони не з'явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, згідно ч3 ст. 220 ЦПК. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що рішенням 18 липня 2017 року Зборівського районного суду Тернопільської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вирішено позов задовольнити, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 травня 2016 року Зборівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 19. Однак у рішенні не вирішено питання про відновлення відповідачу її дошлюбного прізвища - «Майкович», хоча така вимога заявлялася відповідачем. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно свідоцтва про шлюб серії І- ИД №137529 від 08 червня 2017 року, відповідачка [PERSON] у зв'язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище із «Майкович» на «Добуш» Вимога про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню, згідно ст.113 СК України, ст.235 ЦПК України. За таких обставин заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №416 від 02 липня 2008 року, укладений 25 серпня 2010 року, посилаючись на те, що нею не було підписано вказаний договір та відсутнє відповідне волевиявлення, а тому вказаний договір є недійсним. В судове засідання представник позивача не з»явився, в справі міститься його заява про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді [PERSON]», та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №416 від 02 липня 2008 року. Відповідно до вищезазначеного договору внесено зміни до пунктів 2.4., 2.6. кредитного договору, пункти 3.1., 3.4.2. викладено в новій редакції, доповнено другим абзацом пункт 8.4. статті 8 та викладено в новій редакції реквізити банку, вказані у статті 10 кредитного договору. Згідно висновку судового експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №1/1150 від 28.07.2016 року, підписи від імені [PERSON] у графах «Позичальник» та «В.В. Данилко» у наданому договорі про внесення змін та доповнень №4 від 25.08.2010 до кредитного договору №416 від 02.07.2008 виконані не [PERSON], а іншою особою. Частиною 1 ст.215 ЦК України\~\~ визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 ЦК України. Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених\~статтею 203 ЦК України, існує вимога, яка міститься у частині 3 цієї статті та згідно якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій саме формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Посилання відповідача [PERSON] у зустрічній позовній заяві на те, що Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №416 від 02 липня 2008 року, укладений 25 серпня 2010 року підписаний не нею, підтверджується висновком судового експерта, складеним на підставі оригіналу оскаржуваного договору, матеріалів цивільної справи, вільних та експериментальних зразків підпису [PERSON], а тому позовні вимоги про визнання вказаного договору недійсним підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] «про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та відшкодування матеріальних збитків», в якому просив: вселити [PERSON] та членів його сімї із жилого будинку № 118 по вул. Панфілова м. Костянтинівка Донецької області; зобовязати [PERSON] та членів його сімї не чинити йому перешкоди у користуванні жилим будинком № 118 по вул. Панфілова м. Костянтинівка Донецької області; зобовязати [PERSON] оплатити заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 980,75 грн.; зобовязати [PERSON] оплатити вартість комунальних послуг згідно тарифів до моменту фактичного виселення з жилого будинку № 118 по вул. Панфілова м. Костянтинівка Донецької області; стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 516,80 грн., сплачені останнім за комунальні послуги; стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду у розмірі 8698,05 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь 3000,00 грн. як плату за користування житловим приміщенням; зобовязати [PERSON] сплачувати на його користь грошові кошти у розмірі 600,00 грн. на місяць як плату за користування житловим приміщенням до моменту виселення із жилого будинку № 118 по вул. Панфілова м. Костянтинівка Донецької області; відшкодувати судові витрати. Збільшивши розмір позовних вимог, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь, крім іншого, майнову шкоду у розмірі 45008,05 грн. Збільшивши розмір позовних вимог, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь, крім іншого, вартість спожитих комунальних послуг у розмірі 3184,93 грн. Збільшивши розмір позовних вимог, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь, крім іншого, майнову шкоду у розмірі 62305,00 грн. та понесені ним судові витрати. Зважаючи на складність викладення повного тексту рішення суду, повязаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що потрібний значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Відповідач [PERSON] звернулися до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2016року. Відповідач у своїй заяві зазначає наступне, Оболонським районним судом м. Києва 07.11.2016 року було постановлено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідач не був присутні у судовому засіданні з поважних причин. Оскільки не отримував судової повістки, та не був повідомлений про місце, день і час судового засідання. Окрім того про вирішенні питання про стягнення аліментів суд не прийняв до уваги, що у відповідача на утриманні перебуває непрацездатний член родини. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд заяву задовольнити. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти наданої заяви заперечив. Представник третьої особи в судовому засіданні проти наданої заяви заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопрада 2016 року було постановлено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Судом було постановлено заочне рішення. Як зазначає у своїй заяві відповідач не були присутнім у судовому засіданні, оскільки не отримував судової повістки. Відповідач неодноразово викликався судом по відомому суду місцю проживання. Таким чином суд вважає, що відповідач повідомлений про день, час і місце судового розгляду належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а саме враховуючи неприбуття в судове відповідача, який належним чином були повідомлені про місце, день і час розгляду справи, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти ухвалення судом заочного рішення, суд вважав за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що судом було постановлене заочне рішення з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того суд вважає, що пояснення та докази на які посилаються в заяві відповідач не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки такі докази зводяться до правової позиції відповідача щодо предмета спору. Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.288 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed