Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання між позивачем та відповідачем [PERSON]. У позовній заяві зазначив, що 23 квітня 2004 року між позивачем та відповідачем, було укладено договір довічного утримання. Але відповідач не виконував ретельно умови договору, за ним не було належного догляду, матеріального забезпечення, не поважає, погано відноситься, дуже часто виїзджала за межі країни. В добровільному порядку відповідач не бажав розірвати договір, тому вимушений був звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та додав, що відповідачка дійсно проживала у нього деякий час, але улітку 2014 року покинула його та виїхала на проживання у Россію. Вона йому ніякої допомоги не надає, незважаючи на договір довічного утримання і на його похилий вік. Відповідачка [PERSON] будучи повідомлена про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явилася, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталася, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є сусідами позивача добре його знають та по сусідські допомагають. Відповідачка після реєстрації за адресою позивача у 2009 році покинула його та, як гр-ка Росії, виїхала на свою батьківщину і більше вони її не бачили. Суд, дослідивши матеріали справи, опитав свідків, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 квітня 2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П. (а.с.6) Відповідно до ст. 744 ЦК України - за договором довічного утримання одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 755 ЦК України - договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 756 ЦК України - у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконувались обов'язки, передбачені умовами договору довічного утримання, а саме: забезпечення [PERSON] щоденним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду за [PERSON] та надання останньої медичної допомоги. Тому суд вважає, що договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П. підлягає розірванню.

Outcome: approved