Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Виклад позиції заявника та заінтересованої особи. 12 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є її сином. Дану заяву обґрунтовано наступним. [INFO] помер син [PERSON] . Як мати померлого військовослужбовця, заявник звернулася до Ямпільського управління пенсійного фонду із заявою про перерахування їй пенсії із втратою годувальника, але при перевірці необхідних для перерахунку документів виявилося, що у її паспорті її по батькові записано [PERSON] , а в свідоцтві про народження сина-[PERSON]. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 березня 2019 року відкрито окреме провадження у даній справі, справу призначено до розгляду на 09-00 годину 30 травня 2019 року. 23 квітня 2019 року представником заінтересованої особи Снітко І.М. подано до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. 30 травня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] Щетніцький В.С. заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві, попросив їх задовольнити. Пояснили, що встановлення даного факту необхідно для отримання заявником пенсії по втраті годувальника. На запитання головуючого відповів, що не вбачає необхідності у виклику свідків, як зазначав у заяві, вважає, що матеріали справи містять всі необхідні докази. Представник Ямпільського об`єднаного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, представник за довіреністю Снітко І.М. подала до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, рішення просять винести згідно оцінки доказів, які є у справі, з дотриманням рівності перед законом. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника заявника у справі, розглянувши заяву заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що до суду звернулася [PERSON] , [INFO] (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про одруження, 1 лютого 1950 року [PERSON] одружився із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище [PERSON] (а.с.4). [INFO] народився [PERSON] . У його свідоцтві про народження матір`ю вказано [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [INFO] в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.6). Як зазначила заявник в своїй заяві та пояснила в судовому засіданні, встановлення даного факту необхідно для отримання пенсії в зв`язку із втратою годувальника. Отже, заявником підтверджено необхідність встановлення факту родинних відносин із її сином, однак не доведено того факту родинних відносин між нею та [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження останнього матір`ю записано іншу особу, а не заявника, згідно її паспорта. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки, стороною заявника не було доведено того факту, що [PERSON] і [PERSON] -одна і та ж особа, яка є матір`ю [PERSON] ні матеріалами справи, ні в судовому засіданні, стороною заявника не було подано належних доказів на підтвердження цього, не було заявлено клопотання про виклик свідків, які б могли підтвердити даний факт, тому в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту- факту родинних відносин необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із матеріалів справи, заявником [PERSON] заяву не було оплачено судовим збором, оскільки вона є інвалідом І групи, тому судові витрати у даній справі необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed