Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільного з відповідачем повнолітнього сина на період навчання у розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу), але не менше 50% від встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком спільної з позивачем дитини сина [PERSON] , який на даний час навчається на денній формі навчання у Коледжі та середньому професійному училищі м. Кладно (Чехія). У зв`язку з навчанням, син не має можливості працювати, не має інших джерел доходу, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість та повинен утримувати повнолітню дитину на час навчання, однак такої матеріальної допомоги не надає, незважаючи на його обов`язок, передбачений Сімейним Кодексом України, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Представником відповідача на адресу суду було надано відзив на позов, яким було визнано позовні вимоги позивача частково, у розмірі 1/6 частки заробітної плати (доходу), з посиланням на те, що відповідач з 05.09.2009 року перебуває в іншому шлюбі та має від цього шлюбу двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2013 років народження, яких теж утримує, також має на утриманні двох престарілих батьків, при цьому перебуває у скрутному становищі, так як відповідач та його жінка на даний час є безробітними. Також у відзиві зазначено, що відповідачем справно та своєчасно сплачувалися аліменти до досягнення сином повноліття та також, окремо від аліментів, відповідачем надавалася сину матеріальна допомога у більшому розмірі, ніж було на той час встановлено рішення суду про стягнення аліментів. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності, просив суд розглянути справу з урахуванням часткового визнання позову з підстав, зазначених у відзиві. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 23.11.2004 року був розірваний, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.07.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Під час перебування сторін у шлюбі, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області. Відповідно до довідки про навчання, виданої 14.09.2020 р. Коледжем та середнім професійним училищем м. Кладно (Чехія), яка посвідчена посвідчувальним написом присяжної перекладачки з чеської, російської та української мов 30.09.2020 р., [PERSON] у 2020/21 навчальному році є учнем другого курсу на денній формі навчання у Коледжі та середньому професійному училищі м. Кладно (Чехія), спеціальність « Пожежний захист». Як встановлено судом, відповідач, окрім спільного з позивачем повнолітнього сина [PERSON] , має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу: доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, наданими відповідачем із відзивом, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та двох батьків-пенсіонерів. Відповідно до положень\~ст.89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1\~ст.200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами позивача про те, що навчання сина, який навчається за кордоном, потребує значних матеріальних затрат, оскільки необхідно сплачувати кошти за навчання, проживання, харчування та проїзд, придбавати канцелярські прилади. Матеріалами справи доведено, що відповідач є батьком [PERSON] , який є повнолітнім, навчається у Коледжі та середньому професійному училищі м. Кладно (Чехія). Обов`язок по утриманню повнолітньої дитини в період її навчання покладений на обох батьків. При вирішення питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд приймає до уваги, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] продовжує навчання на денному відділенні, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу, то суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та часткове визнання відповідачем позову, наявність на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов, у розмірі 1/6 частини аліментів. При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення мінімального розміру аліментів у розмірі не менше 50% від встановленого Законом прожиткового мінімуму для однієї особи, про що просила позивач, суд зазначає про наступне. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, у тому числі на час навчання, врегульовано\~главою 16 Сімейного кодексу України, і яка не містить жодної вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, повинен бути не меншим ніж 50% від встановленого Законом прожиткового мінімуму для однієї особи, а тому вимога позивача щодо встановлення мінімального розміру аліментів є необгрунтованою. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1/6 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно, з моменту подачі позову до суду та до досягнення ним 23-х років за умови, що він продовжуватиме навчання. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим, судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial