Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 26.06.2016р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва № 222 про право власності на житло від 08.06.2000р.; копія технічного паспорту на квартиру № 97 у житловому будинку № 237 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] є дружиною, а [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], померлого 26.06.2016р. За життя йому належала ? частина квартири № 97 у житловому будинку № 237 в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 222 від 08.06.2000р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є сторони по справі: діти позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та дружина [PERSON] Так, у встановлений законодавством строк ніхто їх спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, на момент смерті [PERSON] позивачі мешкали із ним, після його смерті залишились проживати у квартирі, а отже прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач [PERSON] на спадщину після смерті батька не претендує, не заперечує, щоб позивачі оформили право власності на ? частину квартири на їх імя. Пізніше, позивачі звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, про що 17.02.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на ? частину квартири, як на обєкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивачі в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідач [PERSON] не вчинив ніяких дій щодо прийняття спадщини після смерті батька та не заперечує, щоб позивачі оформили право власності на спадкове майно на їх імя. Так, позивачі у передбачений законом строк не подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак на момент смерті [PERSON] мешкали разом із ними, отже вважаються такими, що прийняли її фактично. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємця за законом, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вони не мала змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на ? частину квартири з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved