Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON] , померлої [INFO] , та визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,2 кв. м., жилою площею 29,9 кв. м., з надвірними будівлями: погріб під літ. - Б, навіс під літ. - В, вбиральня під літ. - Г, навіс під літ. - Д, паркан № 1, колодязь № 2, вигрібна яма № 3, як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Ізюмського\~міськрайонного суду\~Харківської області\~від 06.07.2020\~рокузалучено до участі у даній справі в якості третьої особи - Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради. До підготовчого судового засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його присутності. Відповідач у підготовче судове засідання також не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС м. Ізюм Харківської області 04.01.1977 р. Та свідоцтвом про укладення шлюбу (батьків) серія [NUMBER] , виданим Дзержинським РАЦС м. Харкова 08.08.1975 р. (а.с.9). У свідоцтві про народження позивача зазначені прізвища на російській мові « [PERSON] », проте у паспорті його прізвище переведено, як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть матері її прізвище зазначено на українській мові, як « [PERSON] ». Тобто при переведенні прізвища матері з російської на українську мову, виникла помилка в написанні прізвища та замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Проте не має змоги отримати спадщину, яка відкрилася після її смерті. Отже, встановлення факту родинних відносин з [PERSON] необхідно для одержання спадщини після її смерті. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 06.01.2016 року. (а.с.10). Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 64,2 кв. м., житловою площею 29,9 кв. м. з надвірними будівлями. Який належав моїй матері на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І. 02.03.1999 р. за реєстровим номером 2-494. [PERSON] отримала у спадщину недобудований будинок, за життя його добудувала, проте не встигла отримати правовстановлюючий документ на добудований житловий будинок з надвірними будівлями. Тому позивач звертався до відділу реєстрації Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 03.10.2019 року. Державний реєстратор прав на нерухоме майно прийняла рішення № 49538013 від 05.11.2019 р. про відмову у державній реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . (а.с.17). На момент смерті матері позивач був зареєстрований, та мешкав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , а тому фактично прийняв спадщину, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 1668 від 18.09.2019 року та копією його паспорту зі штампом моєї реєстрації. Листом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області № 2990/02-17 від 24.12.2019 року позивачу повідомлено, що згідно п. 4,15 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно, належне померлому. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на недобудований житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості. Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, права власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивачу звернутися до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для визнання права власності на житловий будинок в судовому порядку. Відповідач [PERSON] , батько позивача, не заперечує проти позовних вимог, тим самим надавши до суду заяву. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.? Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до діючого законодавства заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка яку не можна виправити позасудовим шляхом. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення спадщини. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved