Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за обов'язковими внесками в розмірі 4 611,60 грн., яка утворилася станом на 01 грудня 2013 року, понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на юридичну допомогу в сумі 1 000 грн., та зазначав, що відповідачі, мешкаючи за адресою: [ADDRESS], не сплачують обов'язкові внески на утримання неподільного майна Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія 2» (далі ОСББ «Мрія 2»), у зв'язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Жданівського міського суду Донецької області від 13 лютого 2014 року позов ОСББ «Мрія 2» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ОСББ «Мрія 2» заборгованість за обов'язковими внесками в розмірі 4 611,60 грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 200 грн. В апеляційній скарзі відповідачі [PERSON] та [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Апелянти зазначають, що відсутній протокол загальних зборів жильців будинку про встановлення тарифів, суд не перевірив розрахунок заборгованості, вони не сповіщались про проведення зборів і не були повідомлені про створення ОСББ «Мрія 2», жодного разу не викликались на загальні збори учасників товариства, тож не були ознайомлені з діючими тарифами. В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт [PERSON], який на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Представник позивача Філіпьонок І.А. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції правильно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регламентуються Цивільним Кодексом України і Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-111 (далі Закон № 2866-111). Згідно з ч. І ст.4 Закону № 2866-111 об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загальної частини майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно з ст.9 Закону № 2866-111 членом об'єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. Членство в об'єднанні є добровільним і може набуватися одночасно з створенням об'єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування. Власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах. Відповідно до ст.15 зазначеного Закону, власник - член об'єднання зобов'язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі та інше. Згідно з ч.І ст.17 Закону№ 2866-111 для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, серед іншого і вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного ремонтного фондів та звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляють відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного ремонтного фондів. Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.20. ч.8 ст.22 Закону № 2866-111 частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частка участі співвласника квартири, власника кімнати (кімнат) у квартирі, де живають два і більше власників жилих приміщень, співвласника нежилого приміщення на утримання і ремонт визначається відповідно до його частки як співвласника приміщення. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається Суд першої інстанції встановив, що позивач - ОСББ «Мрія 2» - є юридичною особою, державна реєстрація якої відбулася 03 березня 2009 року, і діє на підставі статуту від 04 лютого 2009 року. Згідно з протоколом засідання правління ОСББ «Мрія 2» від 11 вересня 2010 року головою правління ОСББ «Мрія 2» обрано Югову Л.І. Згідно з протоколом №2 загальних зборів членів ОСББ «Мрія 2» від 15 січня 2011 року встановлений розмір внесків обов'язкових платежів на утримання неподільного майна і придомової території, який складає 2,00 грн. за 1кв.м. з 01 лютого 2011 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 1998 року квартира [ADDRESS] належить у рівних частках [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 05 липня 2013 року будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ОСББ «Мрія 2». 26-27 червня 2013 року в [ADDRESS] замінений каналізаційний стояк за кошти мешканців. Після заміни стояка [ADDRESS] залита каналізаційними стоками, в даній квартирі ніхто не мешкає, оплату послуг ОСББ не проводять. Розрахунок заборгованості за обов'язковими внесками за період з 01 листопада 2010 року до 01 грудня 2013 року по [ADDRESS] проведений на підставі діючих тарифів і складає 4 611,60 грн. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідачем [PERSON] не надано об'єктивних доказів ненадання позивачем послуг з утримання та ремонту неподільного майна, та що ОСББ «Мрія 2» є незаконно створеним. Посилання апелянтів на те, що вони не повідомлялися про проведення зборів не можна визнати підставними, оскільки в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що за адресою: [ADDRESS] відповідачі не проживають. Доводи апелянта про неправильність розрахунків заборгованості є необгрунтованими, інших розрахунків та переконливих доказів ненадання позивачем послуг з утримання неподільного майна та придомової території відповідач суду не надав. Відсутність письмового договору між позивачем і відповідачами не свідчить про відсутність між ними договірних правовідносин щодо надання послуг і суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що між відповідачами [PERSON], [PERSON] та позивачем існують фактичні договірні відносини: відповідачів, як власників приміщення (квартири № 47) - споживачів послуг ОСББ «Мрія 2», як виконавця послуг, на підставі яких у сторін виникають обоюдні права та обов'язки, а тому відповідно до Статуту ОСББ «Мрія 2» та Закону вони повинні щомісячно сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна об'єднання, чого не виконують. З урахуванням встановлених обставин та вимог закону, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з відповідачів належить солідарно стягнути заборгованість по оплаті обов'язкових платежів на утримання та ремонт неподільного майна об'єднання, за період з 01 листопада 2010 року по 1 грудня 2013 року в сумі 4 611,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд правильно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів на відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн., проте неправильно прийняв рішення про стягнення цієї суми з відповідачів в солідарному порядку, що не передбачено законом, тому апеляційний суд вважає можливим в цій частині рішення суду змінити та стягнути з відповідачів на користь позивача на відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору по 114,90 грн. з кожного. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з зазначеною нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). З урахуванням викладеного, вимогу позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. слід залишити без задоволення, оскільки позивачем не надані докази на підтвердження того, що ним були понесені такі витрати: вказана сума встановлена договором про надання юридичних послуг від 23 грудня 2013 pоку, укладеним між головою ОСББ «Мрія 2» Юговою Л.І. та адвокатом [PERSON], але доказів на підтвердження сплати цієї суми позивач не надав. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. з відповідачів, оскільки в задоволенні вимог ОСББ «Мрія 2» про відшкодуванні витрат на правову допомогу належить відмовити.

Outcome: partial