Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~В грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 20 жовтня 2016 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Самолусківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Від шлюбу дітей у них немає. \~ \~ \~ \~Подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки вони не знаходять взаєморозуміння. Відповідачка не розуміє сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин. На даний час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, тому просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 20 жовтня 2016 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Самолусківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки сторони не знаходять взаєморозуміння. Відповідачка не розуміє сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин. На даний час вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved