Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

В грудні 2019 року голова правління ЖБК «Індикатор-7» звернувся до суду із зазначеним позовом,я ким просить суд стягнути з в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЖБК «Індикатор-7» суму боргу за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , що складається з заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10344,17 грн., індексу інфляції в розмірі 1259,80 грн., та 3% річних в розмірі 448,33 грн., всього стягнути 12 052 (дванадцять тисяч п`ятдесят дві) грн. 30 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згядно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де підставою виникнення права власності є рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень індексний номер 28671000 від 11.03.2016 року, державний реєстратор Корчинська Л.В.Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві. В квартирі також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначена квартира має усі комунальні зручності, Відповідачі користуються комунальними послугами, при цьому відмовляються приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, внаслідок чого мають заборгованість в розмірі 10344,17 грн., індексу інфляції в розмірі 1259,80 грн., та 3% річних в розмірі 448,33 грн., всього стягнути 12 052 (дванадцять тисяч п`ятдесят дві) грн. 30 коп., у зв`язку з чим представник позивача вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2020 року було задоволено вказаний позов у повному обсязі. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представником [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2020 року та розгляду справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідачів не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 12052,30 грн., що за своїм розміром не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є кооперативною власністю та перебуває на балансовому утриманні ЖБК «Індикатор-7», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , код ЄДРПОУ 22893375. ЖБК «Індикатор-7» надає послуги з управління будинком відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме утримання вказаного будинку та прибудинкової території до нього, вивіз сміття, прибирання місць загального користування будинку, дератизації, дезінфекції та інше, нараховує та збирає плату з мешканців квартир за отриманні послуги. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2021 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору дарування посвідченого 22.10.2016 року приватним нотаріусом КМНО Сікуцьким О.А. (а.с. 93). В квартирі також зареєстрована відповідач по справі [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] прописаний та проживає за адресою: [ADDRESS] з 24.12.1998 року (а.с. 92). У зв`язку із невиконанням відповідачами своїх обов`язків щодо сплати коштів за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у них виникла заборгованість у розмірі 12 052 грн 30 коп., яка складається із: заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10344,17 грн., індексі інфляції в розмірі 1259,80 грн., та 3% річних в розмірі 448,33 грн. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до відповідачів із претензією №241 від 22.06.2018 про ліквідацію заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги (а.с. 11). Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатам Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг в розмірі на загальну у розмірі 12052 грн 30 коп., а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають стягненню в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 12052,30 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON] то суд вважає за необіднє відмовити в цій частині, оскільки [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] та не проживає у даній квартирі, а тому не зобов`язаний нести витрати по сплаті за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню в солідарному порядку судовий збір на користь позивача у розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial