Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Виконуючий обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним, у психіатричний стаціонар. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи по психічному захворюванню безстроково з 2005 року, з діагнозом : шизофренія, параноїдна форма. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.12.2003 року [PERSON] визнана недієздатною та ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2016 року їй призначено опікуна [PERSON]. [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 01.02.1988 року. Захворювання прийняло непевний характер течії. Кожного року знаходилась на лікуванні в диспансері та в КЗ « Гейківська Пл» . Останнє стаціонарне лікування в КПНД з 23.12.2017 року по 03.02.2018 року . 27.06.2018 року рішенням виконкому Тернівської районної у місті ради надана згода на госпіталізацію [PERSON] 02 липня 2018р. до лікаря психіатра звернулась опікун останньої із заявою про госпіталізацію до психіатричного стаціонару у звязку з погіршенням психічного стану здоровя. 02 липня 2018 року [PERSON]. була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки [PERSON] з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару без її згоди. У судовому засіданні представник заявника [PERSON]., підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Опікун [PERSON] у судовому засіданні просила госпіталізувати її сестру [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Пояснила, що через загострення хвороби її сестра становить небезпеку для себе та оточуючих. Лікар-психіатр [PERSON] пояснив суду, що він є лікарем-психіатром, недієздатна [PERSON] перебуває у нього під наглядом, зазначив, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки через загострення психічного захворювання може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю та становить небезпеку для оточуючих. Недієздатна [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації до психіатричного закладу для проходження лікування. Прокурор Бордюг О.В. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась 02 серпня 1968 року, що підтверджується паспортом громадянина України. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2003 року, [PERSON] визнано недієздатною, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2016 року встановлено над нею опіку та призначено опікуном останньої [PERSON]. 02 липня 2018 року опікун [PERSON] [PERSON] звернулась до КЗ «КПНД» ДОР» із заявою в якій просила госпіталізувати свою сестру [PERSON] до психіатричного закладу, для проходження лікування у звязку із тим, що її психічний стан погіршився, порушився сон, знизився фон настрою, відмовляється від прийому їжі, стала роздратованою, кричить днем та вночі, жаліється на постійний стук в стіни, крик сусідів, на вмовляння заспокоїтися реагує агресивно, намагається вдарити сестру, відмовляється та боїться виходити з дому. Згідно висновку ЛКК за № 579 від 02.07.2018 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та дійшла до висновку, що остання страждає шизофренією, параноїдної форми з галюцінаторно-параноїдним синдромом. При обстеженні орієнтована правильно, контакт малопродуктивний, чисто формальний, мислення розірване, паралогічне. Зовнішнє насторожена, тривожна, підозріла, фон настрою стійко знижений, емоційно сплощена, неохайна, негативі стична, критика до захворювання, власного стану та поведінки відсутня, в звязку з чим потребує лікування лише в умовах стаціонару. Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої\~згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~госпіталізується\~\~до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням\~суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої\~законом,\~до яких\~належить і\~законне затримання\~психічно хворої\~особи,\~а в\~пункті 4\~цієї статті\~передбачено перевірку\~законності такого\~затримання у\~судовому порядку.\~ Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] [PERSON]., просила госпіталізувати останню до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved