Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 липня 2009 року між ПАТ «Київоблгаз» та відповідачкою було укладено договір № 40000806 про надання послуг з газопостачання за адресою: смт.Клавдієве Бородянського району Київської області, вул. Центральна, 13 А, за яким позивач взяв на себе зобов»язання постачати споживачеві відповідачці природний газ за вказаною адресою, а [PERSON] як споживач, в свою чергу, зобов»язалася своєчасно здійснювати оплату за спожитий газ і користування послугами за встановленими згідно із законодавством цінами в термін і на умовах, передбачених договором. Порушуючи умови зазначеного договору, відповідачка за період з квітня 2015 року по червень 2015 року спожитий природний газ оплачувала не в повному обсязі і станом на 1 вересня 2016 року у неї виникла заборгованість в розмірі 3302,70 грн. Оскільки відповідачка в добровільному порядку до цього часу вказану заборгованість не сплатила, то просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київоблгаз» борг за спожитий природний газ у зазначеному розмірі 3302,70 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник ПАТ «Київоблгаз» [PERSON] позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що не має заборгованості перед позивачем, оскільки, хоча своєчасно і не сплачувала за спожитий нею природний газ в звязку зі скрутним матеріальним становищем, але на даний час з боргами розрахувалась, вносила оплату в квітні 2015 року за грудень 2014 року, в травні 2015 року за січень 2015 року, в липні 2015 року за лютий та березень 2015 року, при цьому суму оплати розраховувала, виходячи з тарифів, які діяли на час споживання газу, тобто, в листопаді 2014 року березні 2015 року, а не на час оплати. Облік щомісячно спожитого газу здійснювала самостійно, зазначаючи його в квитанціях на сплату, показники лічильника газопостачальній організації іншим чином не повідомляла. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 липня 2009 року між ПАТ «Київоблгаз» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 40000806 про надання послуг з газопостачання за адресою: смт.Клавдієве Бородянського району Київської області, вул. Леніна (на даний час Центральна), 13 А, за яким позивач, як виконавець взяв на себе зобов»язання безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного або скрапленого газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а [PERSON] як споживач, в свою чергу, зобовязалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.16 даного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с.7-13). Як вбачається з розрахунку позивача, відповідачка за період з квітня 2015 року по червень 2015 року (включно) спожитий природний газ оплачувала не в повному обсязі і її заборгованість за цей період становить 3302,70 грн., в тому числі за квітень 2015 року з кінцевим показником лічильника 1410 м3 та попереднім 1191 м3 за 219 м3 нараховано до сплати 1574,17 грн., сплачено 238,71 грн. і залишок боргу становить 1372,03 грн., за травень 2015 року за 337 м3 при показнику лічильника 1747 м3 нараховано 2422,36 грн., з яких сплачено 599,50 грн. і загальна сума боргу становить 3194,88 грн., за червень 2015 року за 15 м3 при показнику лічильника 1762 м3 нараховано до сплати 107,82 грн., оплата взагалі не проводилась сума боргу становить 3302,70 грн. (а.с.14). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України від 9 грудня 1999 року № 2246, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Згідно п.10 вказаних Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16-1 цих Правил). П. 17 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 3 березня 2015 року, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн. за 1 м3. Як визнали сторони, відповідачкою природний газ використовувався саме для приготування їжі, оскільки будинок обладнаний лише газовою плитою, а тому вона мала здійснювати оплату використаного нею природного газу з 1 квітня 2015 року по ціні 7,188 грн. за 1 м3 та не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з наданих відповідачкою квитанцій, нею 11 квітня 2015 року було проведено оплату за 219 м3 спожитого газу при кінцевому показнику лічильника 1410 м3 в сумі 238,71 грн., 22 травня 2015 року - за 550 м3 з показником лічильника 1741 м3 в сумі 599,50 грн., а слідуюча оплата проводилась вже в липні 2015 року (а.с.72-74,83). При цьому відповідачка зазначила в квитанціях, що це плата за грудень 2014 року та січень 2015 року та проводила розрахунок оплати за попередніми тарифами, які діяли до 1 квітня 2015 року. Однак, ні позивач, ні відповідачка не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували споживання вказаного обєму газу саме в грудні 2014 року та січні 2015 року. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи (а.с.83-90), працівники ПАТ «Київоблгаз» були позбавлені можливості контролювати обєми споживання природного газу відповідачкою через відсутність доступу до її будинковолодіння і, відповідно, до засобів обліку газу, останнє зняття показників лічильника відповідачки в 2014 році було здійснене в серпні 2014 року з показником 842 м3, а перше в 2015 році у вересні місяці з показником 2139 м3, що відповідачкою не заперечується. Обовязок газорозподільного підприємства проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильника газу у споживачів та подавати щомісяця газопостачальному підприємству персоніфіковані дані про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем, на що посилається відповідачка в обгрунтування своїх заперечень, було встановлено лише з 2 березня 2015 року постановою КМ України №74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення», якою було доповнено п.33 Правил надання населенню послуг з газопостачання новим абзацем, а тому, здійснюючи перевірку у вересні 2015 року, позивач діяв відповідно до норм діючого законодавства. Таким чином, оскільки суду не надано доказів споживання спірного обєму газу в попередні періоди до 1 квітня 2016 року, то суд вважає, що оплачуючи дані послуги вже в квітні та травні 2015 року відповідачка мала виходити з встановленої на той час ціни - 7,188 грн. за 1 м3. При цьому суд не приймає до уваги як доказ споживання відповідачкою газу, за який вона сплатила в квітні та травні 2015 року, в грудні 2014 року та січні 2015 року, надані нею квитанції, оскільки всі дані в ці квитанції, в тому числі і період споживання, вона вносила самостійно і інших доказів щодо цього немає. Водночас, розрахунок заборгованості позивачем здійснено саме відповідно до показників лічильника, зазначених самою відповідачкою в квитанціях від 11 квітня 2015 року та 22 травня 2015 року, що відповідає часу нарахування (а.с.14,72-73). Станом на сьогоднішній день наявний борг за спожитий природний газ відповідачкою не сплачено. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки нарахування заборгованості позивачем здійснено у відповідності до діючого законодавства, але відповідачка ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3302,70 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

Outcome: approved