Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини . В позові [PERSON] вказав , що рішенням Краснокутського районного суду від 29.04.2011 року з нього стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того , згідно рішення Краснокутського районного суду від 02.07.2014 року з нього стягнуто на користь [PERSON] ,на утримання сина [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В зв»язку з тим , що у позивача змінився майновий стан , він потребує лікування , тому прохав зменшити розмір аліментів, відповідно до рішення судів з 1/4 частини всіх видів його доходу на 1/2 частину його доходу та звільнити від сплати заборгованості по аліментах. У лютому 2016 року позивач уточнив позов , прохав зменшити розмір аліментів, відповідно до рішення судів з 1/4 частини всіх видів його доходу на 1/6 частину його доходу, в іншій частині позову залишити без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність , позов визнала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася , про причини неявки суду не повідомила , повідомлялася належним чином та в установлений законом строк , про що свідчать судові розписки. Суд , заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши докази по справі, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального становища батька, зміна його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судовим розглядом встановлено, що з 10 червня 2006 року по 29 квітня 2011 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .Від шлюбу мають доньку [PERSON] ,[INFO]. Крім того , позивач перебував в незареєстровану шлюбі з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO]. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 29.04.2011 року на користь [PERSON] стягнуто з позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 02.07.2014 року на користь [PERSON] стягнуто з позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК). Судовим розглядом встановлено , що позивач не працює, має не регулярний дохід, потребує лікування . Отже, враховуючи зміну матеріального стану позивача, погіршення його стану здоров'я, поведінку позивача , який сплачував аліменти в середньому у розмірі 400 грн. кожного місяця на двох дітей , прийшов до висновку про задоволення позову про зменшенням розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця . Згідно роз»ясень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved