Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Виконавчий комітет Оріхівської міської ради Запорізької області у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її, не забезпечує належне лікування дитини, а також належні умови для її проживання. Ухвалою суду від 13.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23.11.2018 року. 23.11.2018 року судове засідання було відкладене на 27.12.2018 року у зв'язку із неявкою відповідача. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання. Причини неявки суду відповідач не повідомив, відзив на позов не надав. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Матір'ю дитини є [PERSON]. Малолітня дитина [PERSON] з 02.10.2017 року перебуває на повному державному забезпеченні у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, що підтверджується листом КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 04.05.2018 № 01-14/145. Як зазначено в поданні Служби у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації, мати малолітнього рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2018 року позбавлена батьківських прав та з неї стягнуті аліменти. Згідно листа Мирненської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 17.10.2017 № 02-01-18/334, була проведена відповідна робота щодо можливості проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації батька [PERSON]. 15 жовтня 2017 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: Запорізька область, [ADDRESS]. Згідно акту обстеження, житловий одноповерховий будинок площею 129,3 кв.м., складається з 3-х житлових кімнат, обладнаний санвузлом, опалення газоподібне. За даною адресою зареєстровано сім осіб. Фактично проживають двоє. Батько дитини [PERSON] працює в м. Запоріжжя. Батько дитини на той час згоден був виховувати сина, проживати разом з ним за місцем реєстрації. За результатами обстеження проживання - умови для виховання і розвитку дитину задовільні. На сьогоднішній день батько малолітньої дитини [PERSON] до відповідних органів не звертався з питанням про повернення сина в свою сім'ю. Як вбачається з листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», за весь час знаходження дитини в даному закладі ніхто з родичів, зокрема батько, дитину не відвідував. [PERSON] зовсім не пам'ятає батька, стосунки між ними відсутні (зі слів дитини). Згідно до рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради від 21.06.2018 № 512 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].»., доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що батько малолітнього [PERSON] ухилився від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Суд, враховуючи досліджені письмові докази, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, зі стягненням їх на користь закладу, в якому перебуває дитина. На підставі викладеного та

Outcome: approved