Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовними вимогами до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу [PERSON] про тлумачення заповіту. Мотивували позивачі свої вимоги тим, що спадкодавець [PERSON], яка померла 07 жовтня 2004 року, за життя склала заповіт, в якому заповіла позивачам належне їй право на земельну частку (пай) згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЕЛ № 048265 Після відкриття спадщини позивачі звернулися до нотаріуса, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з технічною помилкою, а саме у заповіті спадкодавець зазначає право на земельну частку (пай), яке підтверджується сертифікатом,а на момент посвідчення заповіту вже був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, на який заповідач посилається в заповіті, тому необхідно було зазначити, що заповідаються земельні ділянки відповідної площі. В звязку з цим, прийняти заповіт до виконання нотаріусом нема можливості, тому рекомендовано звернутись до суду з заявою для його тлумачення. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Після перерви в судове засідання не зявились, просили розгляд справи закінчувати без їх участі. Відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог, в судове засідання не прибули, надали суду дозвіл на проведення засідання без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працювала секретарем сільської ради, коли спадкодавець [PERSON] звернулась до сільської ради, щоб скласти заповіт, вона дійсно мала намір залишити у спадок позивачам належні їй земельні ділянки. Заслухавши пояснення позивачів, свідка [PERSON], дослідивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Крім того, у разі виникнення спору, тлумачення заповіту здійснюється в суді. Мета тлумачення заповіту це встановлення точної волі заповідача, висловленої в заповіті. Як встановлено в судовому засіданні 07 жовтня 2004 року в с. Дягова померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №199060 виданого 07 жовтня 2004 року виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.6). Згідно тексту заповіту, зареєстрованому в реєстрі №08 від 02 лютого 2016 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження, що належне їй право на земельну частку (пай) згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧН № 048265 виданий розпорядженням Менської районної державної адміністрації від 08.11.2000 року заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010753650 від 11 липня 2012 року [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу 20 липня 1991 року з [PERSON] змінила прізвище на «Устименко». Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2012 року шлюб було розірвано. До суду було надано копію державного акту на право приватної власності на землю серія І - ЧН №048265, відповідно до тексту якого [PERSON] на підставі рішення виконкому Дягівської сільської ради народних депутатів від 04 квітня 2000 року № 16 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,65 га (2,11 га та 0,54 га), яка розташована на території Дягівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 серпня 2016 року № 394/02-31 та №395/02-31 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по ? частині в праві власності на земельну ділянку площею 2,113 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області та на ? частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,5354 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, котрі належали померлій [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 048265, виданого згідно рішення виконкому № 16 Дягівської сільської ради від 04.04.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 8 листопада 2000 року за № 2255, оскільки заповідачем було складено заповіт на право на земельну частку (пай), яке підтверджується сертифікатом, а на момент посвідчення заповіту уже був виданий Державний акт (а.с.27-28). Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила бажання спадкодавця [PERSON] залишити належні їй земельні ділянки саме позивачам [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вік спадкодавця, відсутність знань в галузі юриспруденції, та достеменного зясування в судовому засіданні останньої волі [PERSON] щодо залишення земельних ділянок позивачам, суд вважає, що спадкодавець заповіла [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах, земельні ділянки площею 2,113 га та 0,5354 га, цільове призначення (використання) яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Дягівської сільської ради Менського району, Чернігівської області та належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЧН № 048265, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2255 від 08 листопада 2000 року. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved