Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з вищевказаною позовною заявою до відповідача посилаючись на те, що в травні 2004 року між сторонами було досягнуто домовленості про купівлю земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район, ОС «Степове», ділянка № [NUMBER] , територія Красносільської сільської ради. Оскільки договір не був посвідчений нотаріально, позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач та її представник подали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач про час та дату розгляду справи сповіщений належним чином, у судове засіданні не з`явився, причину неявки суду не повідомила. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи при даній явці, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В обґрунтування позовних вимог позивач та її представник послалися на наступне. В травні 2004 року поміж позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю у відповідача за 6000 грн належної її на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,061 га, розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район, ОС «Степове», ділянка № [NUMBER] , територія Красносільської сільської ради Лиманського району, Одеської області (колишня адреса садове товариство «Прес», ділянка № [NUMBER] , Красносільської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області). Згідно умов досягнутої домовленості позивач повністю розрахувалася з відповідачем, а та у свою чергу - передала позивачеві продану її вищезазначену земельну ділянку, якою остання з травня 2004 року і до теперішнього часу, безперервно і відкрито володіє та користується за цільовим призначенням. Зазначена земельна ділянка на праві приватної власності належить відповідачеві, котра обіцяла, що сторони нотаріально посвідчать укладений поміж ними в письмовій формі договір купівлі-продажу садової земельної ділянки та ніколи з того часу не оспорювала право володіння, користування цією земельною ділянкою позивачем, але угоду купівлі-продажу нотаріально сторони не посвідчили з вини відповідача. На зазначену садову земельну ділянку відповідач не претендує, права позивача на неї не оспорює. Проте, відповідач відмовилася підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. За таких обставин, судовий порядок - це єдиний спосіб оформити право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд встановив, що фактично поміж сторонами відбулася угода купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна і всі умови ними (сторонами) виконані. Нотаріально, як того вимагає ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу, сторони не посвідчили з вини відповідача, яка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу садової земельної ділянки. Земельною ділянкою позивач володіє і постійно користуються з травня 2004 року. Сплачує садові внески по членській книжці садовода, виписаній на ім`я позивача, податки, що підтверджується членською книжкою садовода. Позивач належним чином обробляє земельну ділянку. На протязі тривалого періоду часу, з травня 2004 року і до теперішнього часу відповідач не оспорює володіння і користування садовою земельною ділянкою позивачем. Згідно ст. 220 п. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд знаходить вимоги, викладені у позовній заяві, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved