Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Виконком Луцької міської ради 26 травня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], [INFO], про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що наказом служби у справах дітей від 30.04.2014р. №28 малолітній [PERSON] був взятий на облік як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. [INFO]. матір дитини [PERSON], померла. Після смерті матері малолітній [PERSON] залишився проживати із батьком, який неналежним чином виконував батьківські обов'язки. [PERSON] ніде не працював, єдиним доходом в сім'ї була пенсія по втраті годувальника. Батько не приділяв достатньої уваги та турботи дитині, продав будинок у с. Луків Турійського районуну та переїхав у Рівненську область до співмешканки. Деякий час малолітній [PERSON] проживав із батьком, змінюючи адреси проживання. Батько не забезпечував дитину усім необхідним відповідно до вікових потреб, не піклувався про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не займався підготовкою дитини до школи. Тому, в січні 2013 року дитину забрала до себе баба [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Вона створила належні умови для проживання та навчання дитини, турбується про здоров'я та навчання онука. Батько не відвідує сина за місцем проживання та навчання, не надає матеріальну допомогу на придбання дитячого одягу, взуття, харчування та шкільного приладдя. Фактично дитина перебуває на утриманні баби та старшої сестри [PERSON]. [PERSON] підтверджує факт ухилення ним від виховання та утримання дітей. 04.04.2014р. приватний нотаріус Моравецький В.Р. засвідчив заяву [PERSON], в якій він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на наведене, позивач просив суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього опікуна дитини. Представник позивача та прокурор в судовому засіданні позов підтримали із підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши висновок прокурора та пояснення представника органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських справ, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.01.1997р. та серії [NUMBER] від 30.08.2006р., виданих Луківською селищною радою Турійського району Волинської області вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].(а.с.5, 6) Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], проживає на [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, мати дітей [PERSON] померла [INFO] року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виховання та матеріального утримання сина і не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. 04.04.2014р. приватний нотаріус Моравецький В.Р. засвідчив заяву останнього, в якій він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання своїх дітей, не проявляє до них належної батьківської уваги та турботи, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків Як вбачається з висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради №11-8/2665 від 23.05.2014р. , відповідач [PERSON] участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її потребами, матеріально дитину не підтримує, а тому, враховуючи інтереси дитини , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON]. Рішенням служби у справах дітей Луцької міської ради від 30 кваітня 2014 року затверджено висновок органу опіки та піклування Луцької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини . Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач не займається вихованням та утриманням свого малолітнього сина, не цікавиться станом здоров'я останнього, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved