Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Відповідно до позовної заяви,25.07.2012р. між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0202022461, згідно умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00грн., для проведення операцій із застосуванням картки, строком на 36 місяців, до 31.07.2017р. Позивач зазначає, що відповідач у порушення умов кредитного договору зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 18.01.2016р. становить у розмірі 5048,71грн., що складається з: 3916,87грн. заборгованість по кредиту; 998,77грн. заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 133,07грн. - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5048,71грн.; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25.07.2012р. між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено договір №0202022461 про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, який додатковою угодою №1 від 23.07.2014р. викладено у новій редакції, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00грн. для проведення операцій із застосуванням картки, строком на 36 місяців, до 31.07.2017р., зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою у розмірі 40% річних. Відповідач зобовязався повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором, що підтверджується п.2.4 кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується поточною випискою за кредитним договором №0202022461 за період з 28.07.2014р. по 20.01.2016р. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилась заборгованість. Заборгованість за кредитним договором станом на 18.01.2016р. становить 5048,71грн., що складається з: 3916,87грн. заборгованість по кредиту; 998,77грн. заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 133,07грн. - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що підтверджується довідкою про заборгованість №069-13/82 від 21.01.2016р., яка наявна в матеріалах справи. На неодноразові письмові попередження позивача (повідомлення від 10.07.2015р. №069-13/177, претензія від 02.09.2015р. №069-13/201) про погашення заборгованості відповідач не відреагував. На час звернення до суду відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав. Позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання перед відповідачем відповідно умов укладеного кредитного договору. Судовий збір в сумі 1378,00грн. сплачений позивачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.525 ЦК України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно п.7.3.3. кредитного договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту і овердрафту та сплати процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Таким чином - оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. Відповідно, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved