Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В грудні 2013 року позивач ПАТ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], згідно з яким просив в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11202555000 від 22.08.2007 року, яка станом на 08.11.2013 року склала 95389,56 грн., звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий седан В; марка: ВАЗ; модель: 2109 9420, 2007 року випуску; номер кузова: [NUMBER]; д/н [NUMBER], який належить відповідачу на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕГ 7-го МРВ ДАІ м Нового Бугу ВДАІ УМВС України в Миколаївській області 17.07.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені відповідача позивачем договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; надати (визнати) право позивачу підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем; витребувати у відповідача автомобіль, що є предметом застави, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки та передати у володіння позивача; надати позивачу ТОВ «Вердикт Фінанс» право вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів та стягнути з відповідача понесені судові витрати на користь позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, втім надіслав на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позивачем вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. 11.04.2014 року [PERSON] направив на адресу суду письмову заяву про необхідність відкладення розгляду справи через хворобу, при цьому приєднав до своєї заяви довідку про те, що він потребує амбулаторного лікування. Однак через те, що вказана довідка не містить жодних штампів та печаток лікувального закладу, суд не приймає її як доказ причини поважності неявки відповідача до суду, а тому зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту за № 11202555000, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 8000 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 22.08.2012 року зі сплатою 11,2 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 22.08.2007 року укладено договір застави № 85938, предметом якого є належний позивачу автомобіль марки: ВАЗ; моделі: 2109 9420, 2007 року випуску; номер кузова: [NUMBER]; д/н [NUMBER]. Згідно з п. 1.1. договору застави сторони оцінили предмет застави в 40 500 грн. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за яким кредитор ПАТ «УкрСиббанк» змінився на ТОВ «Вердикт Фінанс» і останньому передано зобов'язання за договорами з [PERSON] Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в порушення умов кредитного договору № 11202555000 від 22.08.2007 року не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого станом на 08.11.2013 року виникла заборгованість, що в гривневому еквівалентні становить 95389,56 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту (основний борг) 47932,73 грн., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 23971,28 грн., заборгованості по відсотках на дату пред'явлення позову 16940,47 грн., пені за прострочення виконання зобов'язання згідно з п. 8.1. кредитного договору 5107,10 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 1437,98 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 вказаного Закону) Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 вказаного Закону). Згідно з п. 3.5. договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється шляхом продажу Заставодержателем іншій особі-покупцю з укладанням відповідного договору купівлі-продажу або на публічних торгах, в порядку встановленому ст. 28 Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Приймаючи до уваги, що ТОВ «Вердикт Фінанс» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ТОВ «Вердикт Фінанс». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. 30 квітня 2013 року позивачем відповідачу направлялось повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та зобов'язано погасити борг або ж передати предмет застави у власність позивача. Крім того, в даному повідомленні відповідача було попереджено про те, що у випадку не виконання ним цієї вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» буде змушене звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. За таких умов, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним на оплату судового збору у розмірі 1642,10 грн.

Outcome: approved