Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаною позовною заявою. Зазначав, що 15.12.2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав в борг грошові кошти в розмірі 400 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення цього договору складає 9 524 000 грн., а також зобов'язався повернути позику до 01.08.2016 року. Вказував, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ним та [PERSON] 15.12.2015 року був укладений договір поруки № 1 за умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання зобов'язань боржником у сумі, що дорівнює 200 000 грн. Посилаючись на порушення зобов'язань за договором позики в частині повернення обумовлених договором грошових коштів, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 15.12.2015 року в розмірі 12 078 400 грн. з яких 10 032 000 грн. основна сума боргу та 2 046 400 грн. штрафу, стягнути з [PERSON] забезпечену договором поруки № 1 від 15.12.2015 року частину заборгованості в розмірі 200 000 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 6 890 грн. судового збору. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, останній звернувся із заявою про розгляд справи без його участі в якій щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в пресі, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.12.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач (позикодавець) передав, а відповідач (позичальник) отримав в борг грошову суму в розмірі 400 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення цього договору (1 долар США - 23 грн. 81 коп.) складає 9 524 000 грн., а також зобов'язався повернути позику до 01.08.2016 року, що підтверджується копією вказаного договору позики (а.с. 7-8). Згідно п.п. 9, 9.1 договору позики, підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Належний чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. За прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 20% від несвоєчасно поверненої суми (п. 6.1 договору). З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 15.12.2016 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 1 (а.с. 9). Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] свого зобов'язання за договором позики від 15.12.2015 року щодо повернення позики у розмірі 400 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору складає 9 524 000 грн., в строк до 01.08.2016 року. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 200 000 грн. (п. 2.2). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 400 000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 01.08.2016 року. Будь-яких доказів на підтвердження виконання умов договору позики в частині повернення грошових коштів, а також відсутності заборгованості відповідачі суду не надали. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними та ґрунтуються на відповідних доказах, які наявні в матеріалах справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права та договірними взаємовідносинами, які виникли та врегульовані між сторонами відповідно до укладеного договору позики та договору поруки, тому позовну заяву слід задовольнити та стягнути на користь позивача суму заборгованості за договором позики в загальному розмірі 12 278 400 грн., що за курсом НБУ станом на 25.11.2016 року (1 долар США - 25,58 грн.) дорівнює 480 000 доларів США, тобто в межах заявлених вимог, стягнувши з [PERSON] 12 078 400 грн. з яких: 10 032 000 грн. сума боргу та 2 046 400 грн. штрафу, а також з [PERSON] в розмірі 200 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 6 890 грн., стягнувши 6 777,69 грн. (98,37% ціни позову) з [PERSON] та 112,31 грн. (1,63%) з [PERSON]

Outcome: approved