Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що за рішенням Бородянського районного суду від 11 травня 1998 року їй (позивачці) було виділено 44/100 частин будинку [ADDRESS], в тому числі ? частину сараю-кухні «Б» та погребу «В», ? частину колодязя № 1. 18 березня 2009 року позивачкою отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1061 га біля даного будинку. Протягом 2016-2017 років відповідачкою [PERSON], яка є власником іншої частини будинковолодіння, був порушений сарай-кухня «Б», а погріб «В» та колодязь засипані. Крім того, газова труба до будинку проходить по земельній ділянці позивачки, хоча її частина будинку не газифікована, що заважає їй (позивачці) здійснити перепланування та реконструкцію своєї частини будинку. Тому просила стягнути з відповідачки на свою користь компенсацію за ? частину сараю-літньої кухні «Б», ? частину погреба «В», ? частину колодязя №1, що розташовані по [ADDRESS], в сумі 64 336 грн., зобов'язати відповідачку перенести газову трубу із земельної ділянки позивачки на земельну ділянку відповідачки для газифікації її частини будинку за вказаною адресою. 22 березня 2018 року відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] та просила припинити її ([PERSON].) право власності на ? частину сараю-кухні «Б», ? частину погребу «В», ? частину колодязя № 1 в зв'язку із їх знищенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] свій позов підтримали, викладене в ньому підтвердили, зустрічний позов не визнали. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, вважали його безпідставним, оскільки відповідачка не вчиняла жодних дій щодо руйнування спірних надвірних будівель, вони завалились внаслідок їх зношеності та впливу природних факторів, газопостачання ж будинку було здійснено ще попередніми власниками будинку і для внесення змін в систему газопостачання необхідні спеціальні дозволи газової служби та виготовлення нової технічної документації. Свій позов підтримали. Представник ПАТ «Київоблгаз» Майорова Ю.В. в судовому засіданні поклалась у вирішення спору на розсуд суду, підтвердила, що дійсно договір на газопостачання до будинку сторін було укладено лише з відповідачкою [PERSON] на підставі її заяви. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки та її представника, представника третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 1998 року позивачка [PERSON] є власником 44/100 частин жилого будинку [ADDRESS], в тому числі ? частини сараю-кухні «Б», ? частини погребу «В», ? частини колодязя № 1, відповідачці [PERSON] належить інша частина цього будинку, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9-16) та визнається сторонами. 18 березня 2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1061 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за тією ж адресою - по [ADDRESS] (а.с.17). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 грудня 2004 року відповідачка [PERSON] є власником іншої частини земельної ділянки біля вказаного будинку площею 0,169 га (а.с.130). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.64,72), показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], належні сторонам сарай-кухня «Б» та погріб «В» зруйновані, колодязь № 1 засипаний. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В обгрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що спірні надвірні споруди були зруйновані відповідачкою протягом 2016-2017 років. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, копіям звернень відповідачки до селищної ради, актам обстеження будинковолодіння від 18 березня 2008 року, 27 липня 2010 року та 16 травня 2012 року, складених з участю депутатів Блиставицької сільської ради, копії рішення Блиставицької сільської ради від 22 червня 2012 року (а.с.62-67,72), показам свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких вбачається, що руйнування сараю та погребу відбувались на протязі тривалого часу внаслідок їх зношеності та дії природних факторів, ніхто ці споруди не ремонтував, позивачка з кінця 1990 років ними взагалі не користувалась. Колодязь теж прийшов в непридатний для користування стан та частково зруйнувався з тих же причин, води в ньому не було з середини 90-х років, круги змістились та частково зруйнувались, земля біля нього провалилась, а щоб туди ніхто не впав, відповідачка його засипала. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки суду не надано жодних належних та допустимих доказів руйнування спірних надвірних споруд з вини відповідачки, то підстав для стягнення з неї компенсації за знищення майна позивачки немає, а тому в позові в цій частині необхідно відмовити. Що ж стосується газової труби, яка, як визнали сторони, дійсно проходить по земельній ділянці позивачки, але послугами з газопостачання користується лише відповідачка, то в цій частині вимог суд визнає за необхідне також відмовити, зважаючи на наступне. Як показали в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та що визнається сторонами, підключення будинку до системи газопостачання було здійснено ще спадкодавцями сторін в 80-х роках, при розподілі спадщини газове обладнання не ділилось. Таким чином, суд вважає, що інженерні системи з газопостачання є спільним майном сторін, газифіковано весь будинок, а не лише частину відповідачки, до того ж, переобладнання газової системи здійснюється на підставі спеціального дозволу газової служби та відповідно до виготовленого проекту, а тому відсутні підстави для зобов'язання відповідачки одноособово перенести газову трубу. В зустрічному позові [PERSON] суд визнає за необхідне також відмовити, оскільки суду не надано жодних доказів неможливості вирішення питання припинення її права власності на частину надвірних споруд в позасудовому порядку, що визначено ст.349 ЦК України. Так як в позові [PERSON] відмовлено, то на підставі ст.141 ЦПК України, з неї необхідно стягнути на користь відповідачки на відшкодування її витрат на правничу допомогу 2 500 грн. (1000 грн. за квитанцією від 20 березня 2018 року, 1500 грн. за квитанцією від 22 березня 2018 року (3000 грн. : 2 позови) (а.с.143,145). В частині відшкодування відповідачці витрат в розмірі 1000 грн. по квитанції від 22 березня 2018 року та ? частини витрат по квитанції від 22 березня 2018 року на суму 3000 грн. (а.с.144-145) необхідно відмовити, оскільки вони стосуються зустрічного позову, який судом залишено без задоволення.

Outcome: approved