Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

в вересні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Київського пансіонату ветеранів праці до [PERSON] про стягнення боргу, та з врахуванням уточненої позовної заяви, просив суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 154 819, 00 грн., та пені - 43 556, 29 грн., витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2 975, 64 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір №10 від 04.07.2015 року , згідно якого позивач зобов`язується сплачувати витрати на її утримання у повному обсязі, щомісячно, шляхом внесення готівки на розрахунковий рахунок до 15 числа поточного місяця. Зазначає, що [PERSON] перебуває в пансіонаті згідно путівки Департаменту соціальної політики № 41 від 24.11.2012 року та відповідно до Наказу №04п від 04.01.2013 р. зарахована на усі види забезпечення до пансіонату з 04.01.2013 р. на проживання 100 % оплатою. Позивач належним чином виконує умови договору, натомість відповідач порушує умови договору, не сплачує кошти у повному розмірі, у зв`язку із чим станом на 31.12.2019 року виникла заборгованість на загальну суму - 154 819, 00 грн., з яких: сума основного боргу - 154 819, 00 грн., пеня - 43 556,29 грн. У зв`язку з зазначеним та посилаючись на положення ст.ст. 526, 549, 610, 612, 651 ЦК України, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 18.11.2019 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.02.2020 року в судовому засідання суд протокольною ухвалою відмови у задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про доручення до справи копію позовної заяви за підписом [PERSON] , у зв`язку із тим, що предмет і підстави не пов`язані із позовною завою про стягнення боргу. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачем відзиву на позов надано не було, в судове засідання 10.12.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, неодноразово представник відповідача надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи. Такі заяви судом були задоволені. При вирішенні питання про розгляд справи у відсутності відповідача, судом береться до уваги та обставина, що справа вже протягом тривалого часу, а саме з вересня 2019 року, перебуває в провадженні суду, судом неодноразово задовольнялись клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи. В даному випадку, у разі чергового відкладення розгляду справи, за вказаних обставин, призведе до порушення ст. 2 ЦПК України, якими визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, зокрема щодо розумності строків розгляду справи судом та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту свобод чи інтересів фізичних осіб. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між Київським пансіонатом ветеранів праці в особі директора пансіонату Коняхіним Олександром Дмитровичем та [PERSON] укладено договір №10, згідно п. 1.1 якого виконавець (позивач) приймає на постійне місце проживання [PERSON] , замовник (відповідач) зобов`язується сплачувати витрати на утримання [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до п.2.1 договору №10 визначено, що сума щомісячної плати складає 100 % від фактичних витрат утримання [PERSON] . Також, п.п. 2.4 договору передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яку відповідач зобов`язаний сплатити за кожен день прострочення затримки оплати. Згідно витягу з наказу №04п від 04.01.2013 року Київському пансіонату зараховано на підставі путівки № 41 (а.с.10) [PERSON] на усі види забезпечення 04.01.2013 року пенсіонера за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства на проживання з 100% оплатою (а.с.11). Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Посилання позивача щодо наявності заборгованості відповідача, яка станом на 31.12.2019 року на загальну суму198 375, 29 грн., яка складається з 154 819, 00 грн. - основний борг, 43 556, 29 грн. - пеня, знайшли своє підтвердження, з огляду на наявну в матеріалах справи довідку (а.с.51) та наданими меморіальними ордерами. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували його заборгованість у вказаному в позовній заяві розмірі за договором №10 від 04.07.2015 року. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу для задоволення позову щодо стягнення заборгованості в сумі 198 375, 29 грн., - знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи достатніх та допустимих доказах, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором № 10 від 04.07.2015 в розмірі 198 375, 29 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі - 2975, 64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved