Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

В жовтні 2019 року представник позивача Фацул М.В. звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що 05.09.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 26259018657331, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 17495 грн. 31коп. 19.07.2016 року діяльність ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Банк Ренесанс Капітал» припинилась шляхом приєднання до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ « Банк « Ренесанс Капітал». Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 23.07.2019 року у сумі 81157 грн. 19 коп. Ухвалою суду від 24.10.2019 року провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 14.11.2019 року. Відповідно до відзиву на позовну заяву та письмових пояснень відповідач просить про застосування строків позовної давності, при цьому зазначає, що вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не визнає, посилаючись на те, що дійсно між ним та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого став ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», був укладений кредитний договір № 26259018657331 від 05.09.2011 року з графіком внесення платежів щомісячно 456.44 грн., строком на 24 місяці. Вважає, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Лукіянчина П.П. надійшла заява в якій просить розглядати справу у його відсутності, відмовити в задоволенні позову з урахуванням викладеної письмової позиції та в зв`язку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів прийшов до наступного. Між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем [PERSON] 05.09.2011року було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферти) № 2625901865733 . На виконання умов договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Позичальник зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк користування овердрафтом 24 місяці, тобто до 05.09.2013 року. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1004722274. Відповідно до п. 1ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. У статуті ПАТ «ПУМБ», затвердженому позачерговими загальними зборами акціонерів, зазначено, що позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». У пропозиції укласти договори (оферті) від 05 вересня 2011 року зазначено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозицій позичальника про укладення кредитного договору та договору страхування вважається дата підписання банком цієї пропозиції та скріплення його печаткою, а також момент вчинення банком до моменту підписання ним (скріплення печаткою) цієї пропозиції фактичних дій, визначених кредитним договором, щодо надання кредиту, в тому числі в частині сплати ціни договору страхування. Вказані дії є юридично значимими для позичальника та банку та є доказом укладення кредитного договору та договору страхування на умовах, викладених в цій пропозиції та умовах. Дана пропозиція щодо укладення вказаних в ній договорів є чинною для її прийняття (акцепту) банком протягом 30 (тридцяти) днів з дати її підписання позичальником. Також позичальник погодився з тим, що протягом 30 календарних днів після прийняття (акцепту) банком цієї пропозиції та набуття чинності кредитним договором, він може звернутися до банку за його місцезнаходженням протягом операційного часу та передати примірник цієї пропозиції та умов (якщо умови не були підписані ним раніше), для підписання їх уповноваженою особою банку та проставляння печатки. Та, у випадку прострочення тридцятиденного строку звернення до банку, він може отримати копію цієї пропозиції та умов, завірені підписом уповноваженої особи банку та його печаткою, які будуть мати силу оригіналу. Відповідач здійснював погашення за кредитом, що підтверджується виписками по рахунку [NUMBER], відзивом відповідача. 26.12.2018 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив письмову вимогу (Повідомлення) [PERSON] про виконання зобов`язання перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 26259018657331 від 05.09.2011 року, а саме негайно погасити заборгованість в загальному розмірі 17198,25 грн. в строк до 02.01.2019 року. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відзиві на позов [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності, суд вважає що доводи відповідача є обґрунтованими, але частково підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки - тривалістю в один рік (ст.258 ЦК України). За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором, відповідно до ч 2 ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг яких визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Позивач звернувся до суду 10.10.2019 року, останній платіж сплачений відповідачем 04.09.2019 року. У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки з дати останнього нарахування щомісячного платежу до моменту подачі позовної заяви минуло більше, ніж один рік, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки. Як вбачається із виписки з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 2625901865733, а також згідно довідки-розрахунку про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 2625901865733 від 05.09.2011 року, доданого до позовної заяви, відповідач неналежно виконував свої зобов`язання, в зв`язку з чим, станом на 23.07.2019 року за розрахунками банку, утворилася заборгованість за кредитом в загальній сумі 81157 грн. 19 коп., яка складається з: 6516 грн.92 коп. - заборгованість за кредитом; 7408 грн. 59 коп. - заборгованість по процентам; 10 грн. - заборгованість за комісією; 67221 грн. 68 коп. - штрафні санкції. Судом також встановлено, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2019 року позов [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 січня 2019 року приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №26259018657331 від 05.09.2011 року грошових коштів у сумі 17391 грн. 08 коп. Відповідно до виписок з кредитного рахунку відповідача, наданих позивачем останній платіж внесений [PERSON] по договору №26259018657331 від 05.09.2011 року у розмірі 948 грн. 52 коп., такі саме суми систематично перераховувались банку, щомісяця до 5 числа, з військової пенсії відповідача та пішли на погашення заборгованості по процентам по зазначеному договору. Тому, суд вважає, що позов в частині стягнення тіла кредиту та процентів з відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається із виписки з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 2625901865733, а також згідно довідки-розрахунку про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 2625901865733 від 05.09.2011 року, доданого до позовної заяви, відповідач неналежно виконував свої зобов`язання, в зв`язку з чим, станом на 23.07.2019 року за розрахунками банку, утворилася заборгованість за кредитом в загальній сумі 81157 грн. 19 коп., яка складається з: 6516 грн.92 коп. - заборгованість за кредитом; 7408 грн. 59 коп. - заборгованість по процентам; 10 грн. - заборгованість за комісією; 67221 грн. 68 коп. - штрафні санкції. Судом також встановлено, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.10.2019 року позов [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 січня 2019 року приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №26259018657331 від 05.09.2011 року грошових коштів у сумі 17391 грн. 08 коп. Відповідно до виписок з кредитного рахунку відповідача, наданих позивачем останній платіж внесений 04.09.2019 року [PERSON] по договору № 26259018657331 від 05.09.2011 року у розмірі 948 грн. 52 коп. і такі платежі проводилися відповідачем систематично, щомісяця до 5 числа, з військової пенсії.( а.с. 59-78). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16 зазначено, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу кредитів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійними. З цього слідує, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є незаконною, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 67221 грн. 68 коп. є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано жодного розрахунку з нарахування указаної неустойки. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки з наданих позивачем доказів не можна визначити дату останнього нарахування щомісячного платежу до моменту подачі позовної заяви, суд не може застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки, взагалі перевірити розрахунок позивача і зробити свій розрахунок. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №641/1750/16-ц) зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Оскільки, ч.2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню тільки в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 15.12.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 1921 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 329 грн.60 коп.

Outcome: partial