Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом як спадкоємиці п'ятої черги після смерті бабусі [PERSON] права власності на будинок, розташований в [ADDRESS]. Під час провадження по справі, але до початку розгляду по суті, вона змінила та уточнила позов, за яким просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначений будинок після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]. Вказувала, що будинок належав її бабусі - [PERSON], яка померла [INFO] і після її смерті спадщину прийняв син померлої - [PERSON] шляхом вступу в управління майном. Вона в свою чергу прийняла спадщину після його смерті також шляхом вступу в управління майном. Однак, оформити спадщину в нотаріальному порядку заважає відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на будинок, який був втрачений за невідомих обставин. Посилаючись на те, що батько після смерті своєї матері, тобто її бабусі, прийняв спадщину, але не переоформив її на своє ім'я, так як сам помер невдовзі, тому просила встановити факт прийняття спадщини батьком після смерті бабусі, факт прийняття нею спадщини після його смерті, а також визнати за нею право власності на будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Цей будинок належав їй згідно свідоцтва про право власності від 8 лютого 1989 року, яке було належним чином зареєстроване в КП «МБТІ». На час смерті [PERSON] діяли положення ЦК України 1963 року. За нормами ст. 529 цього Кодексу спадкоємцем першої черги після її смерті був син [PERSON]. Згідно зі ст. 549 ЦК України він прийняв спадщину шляхом проживання разом з померлою та шляхом вступу в управління майном, на підтвердження чого суду були надані письмові свідчення односельців. Вподальшому він повинен був в нотаріальному порядку переоформити спадщину у виді будинку на своє ім'я, але він не встиг це зробити, скільки невдовзі сам помер [INFO]. За тими ж положеннями ЦК України 1960 року спадкоємицею першої черги після його смерті є позивачка як його рідна дочка. Вона прийняла спадщину шляхом проживання разом з ним та шляхом вступу в управління майно. І хоча батько проживав на час своєї смерті в будинку своєї померлої матері, але основне місце його проживання знаходилося в м. Миколаєві, разом з позивачкою. Там же знаходилося і його рухоме спадкове майно (меблі, побутова техніка тощо), яким позивачка почала користуватися після смерті батька, тобто вступила в управління спадковим майном, як того вимагає положення ст. 549 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встуновлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], а потім після смерті [PERSON], має юридичне значення для подальшої реалізації права на спадкове майно. За встановлених в судовому обставин та досліджених доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] проживав разом з померлою [PERSON] на час її смерті та потім почав користуватися її будинком, тому він прийняв спадщину після її смерті. В свою чергу, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління його майно, оскільки поховала його та почала користуватися його майном, яке залишилося після його смерті за його основним місцем проживання в м. Миколаєві, тобто вступила в управління спадковим майном. Таким чином, під час розгляду справи був встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері, а також факт прийняття позивачкою спадщини після смерті свого батька [PERSON] В той же час, оформити спадщину на будинок вона не може, так як батько за життя не встиг в нотаріальному прядку переоформити будинок на своє ім'я. Проте, оформлене свідоцтво про право власності на будинок від 8 лютого 1989 року, копія якого була отримана позивачкою з державного архіву, ніким та не визнане недійсним (а.с. 16). Воно підтверджує, що будинок, розташований по [ADDRESS], належав [PERSON] на праві власності. Це також підтверджується довідкою КП «МБТІ» від 20 жовтня 2014 року (а.с. 17). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка не має іншої можливості захистити своє спадкове право на майно, так як для нотаріального оформлення необхідно надати оригінал належно оформленого правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, а також підтвердити факт прийняття спадщини. В той же час, дослідженими під час розгляду справи доказами встановлено, що спадковий будинок перейшов в порядку спадкування після смерті її бабусі - [PERSON] до [PERSON], а після його смерті повинен в порядку спадкування перейти до позивачки як спадкоємиці першої черги при спадкуванні за законом, тому відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Інформацію, яка надавалася відповідачем на початку провадження в справі, про те, що є інший спадкоємець - племінник померлої [PERSON], судом не приймається до уваги при вирішенні цієї справи, оскільки за положеннями ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, племінники не відносяться до спадкоємці за законом.

Outcome: approved