Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

В грудні 2016 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], де ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 41710,19 грн. та судових витрат в розмірі 1378 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001/0010Кс, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн. на строк до 25.10.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,00 % річних та щомісячною комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1% від первісної суми кредиту. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату по кредиту та відсотках за його користування, у звязку з чим, станом на 22.09.2016 року її заборгованість перед банком за кредитним договором становить 41710,19 грн., з яких: 13333,36 грн. сума заборгованості за кредитом; 7518,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 5400,00 - сума заборгованості по комісійній винагороді; 10808,65 грн. - сума пені, нарахованої за несвоєчасну сплату кредиту, процентів, комісійної винагороди; 791,04 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, процентів, комісійної винагороди; 3858,83 грн. інфляційні збитки по кредиту, процентам, комісійній винагороді. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідно до договору № 001/0010Кс від 25.10.2013 року [PERSON] отримала кредит у сумі 20 000,00 грн. на строк до 25.10.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,00 % річних та щомісячною комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1% від первісної суми кредиту. За обєктивної причини, тобто у звязку з активною фазою проведення антитерористичної операції в Донецькій області, всі оригінали документів, які знаходилися у головному офісі позивача в м.Донецьку було втрачено, в тому числі і вказаний вище кредитний договір, укладений з [PERSON] Однак, з довідки про рух коштів по рахунку Відповідача за договором 001/0010Кс від 25.10.2013 року вбачається, що останньою частково було сплачено суму коштів за кредитним договором, що надає суду можливість зробити висновок про часткове виконання нею зазначеного вище договору та визнання таким чином умов вказаного вище договору. Таким чином, судом встановлено, що в порушення умов договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого станом на 22.09.2016 року її заборгованість перед банком за кредитним договором становить 41710,19 грн., з яких: 13333,36 грн. сума заборгованості за кредитом; 7518,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 5400,00 - сума заборгованості по комісійній винагороді; 10808,65 грн. - сума пені, нарахованої за несвоєчасну сплату кредиту, процентів, комісійної винагороди; 791,04 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, процентів, комісійної винагороди; 3858,83 грн. інфляційні збитки по кредиту, процентам, комісійній винагороді. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу, який проживає у м. Донецьку, штрафи нараховані після 14 квітня 2014 року. Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування штрафів у загальному порядку після 14.04.2014 року є неправомірним. У звязку з цим суд вважає необхідним скасувати нараховану банком суму пені відповідачу. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, беручи до уваги положення зазначених правових норм та вище зазначені обставини справи, вбачається, що Відповідач порушив зобовязання умови кредитного договору, щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за кредитними коштами. Таким чином заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial