Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

В вересні 2017р. позивач Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму надмірно сплачених коштів у розмірі 6852,19 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у позивача на пенсійному обліку перебувала та отримувала пенсію відповідачка [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона є студентом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, денної форми навчання. Проте, в подальшому, як стало відомо позивачу, відповідачку було відраховано з навчального закладу, і мала місце переплата пенсії за період часу з 01 січня по 31 серпня 2012р. в сумі 6852,19 грн. Оскільки в позасудовому порядку, відповідачка відмовляється здійснити відшкодування переплаченої пенсії, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2018р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018р., в порядку ст. 55 ЦПК України здійснено залучення до участі у справі, в якості правонаступника позивача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена за місцем своєї реєстрації, в судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідачка [PERSON] перебувала на пенсійному обліку у позивача та отримувала пенсію, на підставі її заяви від 21 вересня 2009р., у зв'язку із втратою годувальника, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона є студентом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, денної форми навчання. Згідно довідки № 107 від 15 жовтня 2012р., виданої Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури, відповідачка [PERSON] була відрахована з навчального закладу наказом № 282-с від 02 грудня 2011р. У відповідності з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07 лютого 2017р. № 635, виникла переплата пенсії [PERSON] за період часу з 01 січня по 31 серпня 2012р. в сумі 6852,19 грн. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 49 цього Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1) ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що зазначені вище кошти, а саме пенсійні виплати за період часу з 01 січня по 31 серпня 2012р. в сумі 6852,19 грн. були отримані відповідачкою без відповідних правових (законних) підстав, а тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції висловлені Верховним Судом України, викладені в постанові по справі № 6-91цс14 від 02 липня 2014р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved