Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В грудні2017 року позивач Моторно (транспортного) страхового бюро України звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2015 року близько 10-35 год. в м. Києві по прос. Л.Курбаса, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1) «Фіат» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] 2) «Хюндай» д.н. [NUMBER], при керуванні та який належить [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» при використанні транспортного засобу - «Хюндай» д.н. [NUMBER], за договором обов'язкового страхування № АІ4427704. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Позивачем було виплачено відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 22 244,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4711рв від 13.06.2016 р., а також за послуги аварійного комісара було сплачено 770 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29938рв від 21.01.2016 р. Святошинським районним судом м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу «Фіат» д.н. [NUMBER] за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому позивач просив сягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 014,50 грн. та судовий збір в розмірі 1 600 грн. Представник позивача направив до суду письмове клопотання згідно якого просив розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмового відзиву до суду не неправив, причин неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30.11.2015 приблизно о 10 годині 35 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на просп. Л.Курбаса в м. Києві, під час руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» при використанні транспортного засобу - «Хюндай» д.н. [NUMBER], за договором обов'язкового страхування № АІ4427704. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Позивачем було виплачено відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 22 244,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4711рв від 13.06.2016 р., а також за послуги аварійного комісара було сплачено 770 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29938рв від 21.01.2016 р. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу «Фіат» д.н. [NUMBER] за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Враховуючи що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використані транспортного засобу, відповідач [PERSON] несе відповідальність за завдані збитки потерпілій сторін під час настання ДТП, а тому в даному випадку вимоги позову є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved