Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщений в порядку ч. 5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не явився, заперечень щодо позову не надав. Третя особа - Ренійський РС ГУДМС України в Одеській області заперечень щодо позову не надав, просив про розгляд справи у відсутності його представника. Позивачі на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справу без їхньої участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія домової книги; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2012р.; копія технічного паспорту на нерухомість, оформленого на ім'я позивачів; відповідь третьої особи на запит суду стосовно реєстрації відповідача за місцем мешкання. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі звернулися до суду із позовом та просять визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2012р. вони є власниками житлового будинку [ADDRESS], в якому мешкають з 2000 р. по теперішній час. Відповідач [PERSON] жодного дня не проживав у будинку, але був зареєстрований в ньому за проханням знайомих, для працевлаштування у ДП «РМТП». У зв'язку із реєстрацією відповідача на житлоплощі позивачі несуть додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вони, як власники житла, позбавлені можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивачів, викладених у позові, відповідач [PERSON] взагалі не мешкав за спірною адресою, він не являється власником житла, у якому прописаний, в даний час фактично мешкає за іншою адресою. Згідно наданих документів, позивачі є власниками житлового будинку [ADDRESS], на житлоплощі якого рахується прописаним відповідач. У зв'язку із тим, що відповідач не проживає у будинку позивачів більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе, його особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним житловим будинком позивачів з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved