Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення Куликівської селищної ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, в якому просив суд постановити рішення, яким: - скасувати пункт 55 рішення № 1151 від 09.09.2020 року 39 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03), площею 0,4181 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0479, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташована у межах населеного пункту с. Авдіївка на території Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області; - скасувати реєстрацію земельної ділянки площею 0,4181 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0479 у Державному земельному кадастрі; - скасувати рішення державного реєстратора Куликівської районної державної адміністрації Кулініч І.В. № 554440608, на підставі якого було відкрито розділ № 2186765574227 на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельна ділянка площею 0,4181 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0479 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасувати запис про право власності № 38533219 внесений на підставі рішення № 1151 від 09.09.2020 року 39 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області; - визнати за померлою [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1590 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0181 згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №632279 від 21.09.2009 року, виданого Авдіївською сільською радою Куликівського району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу - [PERSON] . До спадкового майна, зокрема, входить земельна ділянка площею 0,1590 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0181, право власності на яку за померлою підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №632279 від 21.09.2009 року. Збираючи документи з метою оформлення спадщини, позивач звернувся до відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де з`ясувалося, що рішенням 35 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради від 28.01.2020 року було надано дозвіл громадянці [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а рішенням 39 сесії 7 скликання Куликівськогої селищної ради земельну ділянку площею 0,4181 га, кадастровий номер 7422780200:05:001:0479, яка фактично складалася з площі вільної земельної ділянки та 0,1590 га земельної ділянки [PERSON] , передано [PERSON] у приватну власність. Зазначає, що [PERSON] знала, що спірна земельна ділянка вже багато років належить [PERSON] , яка кожен рік її обробляла і використовувала за призначенням. Таким чином, позивач вважає, що внаслідок неправомірної приватизації земельної ділянки громадянкою [PERSON] він позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку та позбавлений можливості правомірно використовувати вищевказану земельну ділянку. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, заявив клопотання про виклик свідків. Відповідач - Куликівська селищна рада надала до суду відзив на позовну заяву за підписом голови ради Постернак Ю., в якому позовні вимоги не визнала. Вважає, що на час звернення позивача до суду право власності на спірну земельну ділянку не було посвідчено за позивачем, тому рада не погоджується із тим фактом, що спадкоємцем є позивач, оскільки відсутні підтверджуючі документи. Крім того, на публічній кадастровій карті спірна земельна ділянка спадкодавця [PERSON] з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181 площею 0,1590 га. розміщена не за фактичним місцем її розташування, а «перемістилась» у масив земельних ділянок паїв колишніх членів КСП «3-й Вирішальний», тобто розміщена некоректно. З`ясувалося, що це відбулося внаслідок використання місцевої системи координат, у якій було подано інформацію про дану земельну ділянку. Для виправлення подібних помилок у Державному земельному кадастрі розроблено спеціальне програмне забезпечення, виправлення здійснюється за заявницьким принципом. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом звернувся до територіального відділу ДЗК із питань отримання витягу на дану земельну ділянку, однак не отримав запитувану інформацію, оскільки земельна ділянка відображена некоректно та частково накладається на інші земельні ділянки. Представниками ДЗК рекомендовано позивачу звернутися до ліцензійної організації з приводу правильного відображення земельної ділянки в системі координат. Однак, представник ДЗК, знаючи про технічну помилку та необхідність її виправлення, у робочому порядку не перевірив та не вніс необхідні виправлення чи уточнення в кадастрову систему. Вважає, що третьою особою не забезпечено належний розгляд звернення позивача, а рекомендовано тільки один найбільш вигідний для представника ДЗК спосіб виправлення помилки в кадастровій системі. Таким чином, помилка не була виправлена, а із жовтня 2020 року на цю земельну ділянку було зареєстровано право власності за іншою особою і помилка із технічної стала правовою. Куликівська селищна рада як відповідач не порушувала вимог чинного законодавства при прийнятті рішення, яким передано земельну ділянку у власність [PERSON] , в той час, як третя особа, реєструючи земельну ділянку, що належить громадянці [PERSON] , не врахувала дані щодо державної реєстрації земельної ділянки [PERSON] . На даний час помилку виправити в позасудовому порядку не можливо, просить справу розглянути за наявними доказами. В судовому засіданні представник Куликівської селищної ради підтвердила викладені у відзиві обставини та просила судові витрати на відповідача не покладати, оскільки помилка сталася із вини органу ДЗК. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 28.01.2020 року Куликівською селищною радою було прийнято рішення №977 «Про наання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», відповідно до п.5 якого, [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, яка розташована в межах с. Авдіївка. ФОП [PERSON] виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,4181 га за рахунок земель комунальної власності. У складі проекту землеустрою було виготовлено кадастровий план земельної ділянки, сформована ділянка з кадастровим номером 7422780200:05:001:0479, площею 0,4184 га. За результатами аналізу даного проекту землеустрою на відповідність його положень земельному законодавству було встановлено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить встановленим нормам і правилам правових актів, зауваження та пропозиції до проекту землеустрою відсутні, за підсумками оцінки проект погоджується. 18.06.2020 року після встановлення у висновку №8187/82-20 від 18.06.2020 року відповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства, проведено державну реєстрацію сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 7422780200:05:001:0479, площею 0,4184 га. 09.09.2020 року Куликівською селищною радою було винесено рішення №1151, відповідно до якого затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] 06.10.2020 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422780200:05;001:0479, площею 0,4184 га було зареєстровано за [PERSON] . Вважає, що розробка та затвердження проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність та рішення про передачу у власність було прийнято Куликівською селищною радою правомірно, а право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422780200:05:001:0479 набуте [PERSON] у встановлений законом спосіб, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник [PERSON] підтвердила обставини, викладені у відзиві, зазначила, що [PERSON] цілком правомірно здійснила приватизацію даної земельної ділянки, земельну документацію було розроблено без порушень, реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено згідно чинного законодавства, тому просила відмовити в задоволенні позову. Від третьої особи на стороні відповідачів - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за підписом голови комісії з ліквідації Старченка О. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник третьої особи Шелест Сергій Юрійович в режимі відеоконференції пояснив, що внаслідок некоректного розміщення на Публічній кадастровій карті земельної ділянки з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181, при формуванні земельної ділянки кадастровий номер 7422780200:05:001:0479 виникло накладення вказаних земельних ділянок по системі координат. За даних умов, при яких право власності на новосформовану земельну ділянку вже зареєстровано за [PERSON] , виправити вказану помилку в позасудовому порядку без скасування права власності на неї та її реєстрації в Державному земельному кадастрі неможливо. Оскільки на земельну ділянку з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181, яка належала [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, а, отже, право власності на неї зареєстровано раніше, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. Вважає, що в даному випадку, надаючи у власність громадянці [PERSON] вказану земельну ділянку, Куликівська селищна рада допустила порушення законодавства. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що їх земельні ділянки та земельна ділянка [PERSON] розміщені поруч, [PERSON] багато років обробляла свою земельну ділянку і ні в кого не виникало сумнівів, що відповідна ділянка належала їй. Свідок [PERSON] пояснила, що її земельна ділянка безпосередньо межує з земельною ділянкою [PERSON] . Багато років [PERSON] обробляла свою земельну ділянку. В 2020 році до неї зверталися за погодженням меж, вона підписала акт, але не знала, що це стосувалося земельної ділянки [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін, представників та свідків, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Авдіївської сільської ради Куликівського району 14 сесії 5 скликання від 30.12.2008 року було передано громадянці [PERSON] у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2143 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1590 га із земель Авдіївської сільської ради (а.с. 6). Технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] було розроблено БПП «ПОЗИТИВ» в 2008 році за відповідною заявою [PERSON] (а.с. 191-203). На підставі вищезазначеного рішення Авдіївської сільської ради [PERSON] видано, зокрема, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 632279 від 21.09.2009 року, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] , Авдіївської сільської ради, Куликівського району, кадастровий номер 7422780200:05:001:0181 (а.с. 8). Дана земельна ділянка, а також відомості про її власника - [PERSON] зареєстровані в Державному земельному кадастрі 21.09.2009 року, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку НВ-7420332752021 від 19.03.2021 року (а.с. 216). [INFO] [PERSON] померла, заповівши все своє майно [PERSON] (а.с. 4, 5). З метою отримання витягів на земельні ділянки з Державного земельного кадастру, необхідних для оформлення спадщини, [PERSON] звернувся до відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де з`ясувалося, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181, яка належала [PERSON] і входить до складу спадкового майна, на Публічній кадастровій карті розміщена не за фактичним місцем її розташування, а «перемістилась» у масив земельних ділянок паїв колишніх членів КСП. За місцем фактичного розташування ділянки з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181 згідно Публічної кадастрової карти розташована земельна ділянка з кадастровим номером 7422780200:05:001:0479, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . Так, [PERSON] своєю заявою від 06.12.2019 року звернулася до Куликівського селищного голови про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,45 га (а.с.95). До заяви було додано графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки. Рішенням Куликівської селищної ради 35 сесії 7 скликання №977 від 28.01.2020 року громадянці [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах с. Авдіївка Куликівського району Чернігівської області (а.с. 79). Технічну документацію щодо відведення земельної ділянки площею 0,4181 га у власність [PERSON] розроблено ФОП [PERSON] (а.с. 74-91). Рішенням Куликівської селищної ради 39 сесії 7 скликання №1151 від 09.09.2020 року (пункт 55) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4181 га (кадастровий номер 7422780200:05:001:0479) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташована у межах населеного пункту с. Авдіївка на території Куликівської ради Куликівського району Чернігівської області (а.с.97). 01 жовтня 2020 року державним реєстратором Куликівської районної державної адміністрації було зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану земельну ділянку кадастровий номер 7422780200:05:001:0479 за [PERSON] , номер запису про право власності 38533219 (а.с.96). Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19.02.2021 року [PERSON] успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 7422780200:05:001:0180, площею 0,2143 га, які належали померлій [PERSON] (а.с. 164, 207). Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181 [PERSON] на даний час не оформлене та за наявних обставин його оформлення не вбачається за можливе. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що на підставі частини першої ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 78, ч. 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України. Зокрема, ч. 1, 2 цієї статті передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. За змістом п. «г» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові ВСУ від 05.10.16 у справі №916/2129/15 та у постанові ВС від 29.03.18 року у справі № 904/10673/16 (постанова КЦС у складі ВС, 29.08.19, справа №367/7450/16-ц (провадження №61-30449св18)). Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом частини першої статті 374 Цивільного кодексу України та статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Згідно зі статтею 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безкоштовну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Спірна земельна ділянка була передана у власність відповідачу [PERSON] на підставі статті 122 Земельного кодексу України. Частиною першої статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Враховуючи викладене, Куликівська селищна рада у межах своїх дискреційних повноважень, передбачених статтею 12 Земельного кодексу України наділена правом на розпорядження землями територіальної громади, зокрема і щодо передачі земельних ділянок з комунальної власності у власність фізичним особам. Однак, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 632279 від 21.09.2009 року земельна ділянка площею 0,1590 га, яка розташована в [ADDRESS] , Авдіївської сільської ради, Куликівського району, кадастровий номер 7422780200:05:001:0181 належить [PERSON] на праві приватної власності, тому передача на підставі відповідного рішення Куликівською селищною радою у власність [PERSON] земельної ділянки фактично частково розташованої на землі приватної власності [PERSON] не була здійснена в межах юрисдикційних повноважень вказаного органу місцевого самоврядування. Враховуючи те, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку значно раніше, а саме 21 вересня 2009 року (що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ №632279), ніж [PERSON] на свою земельну ділянку, та з того моменту і до смерті була її повноправним власником (а після смерті ділянка увійшла до складу спадщини), володіла та користувалася цією земельною ділянкою, тому рішення Куликівської селищної ради від 09.09.2020 року №1151 в частині передачі у приватну власність [PERSON] вказаної земельної ділянки істотно суперечить вимогам ч.5 ст.116 Земельного Кодексу України, згідно з якими земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України). Отже, підставами для скасування акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята стаття 158 Кодексу). Таким чином, [PERSON] як землекористувач, має право на звернення до суду за захистом порушеного, не визнаного або оспорюваного права. [PERSON] , заявляючи свої позовні вимоги, посилається на те, що виділення та передача у власність [PERSON] земельної ділянки відбулося за рахунок частини земельної ділянки, що належить [PERSON] та призвело до фактичного зменшення площі земельної ділянки з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181. На підтвердження своїх доводів позивачем надано технічну документацію на дану земельну ділянку. Питання щодо накладення земельних ділянок може бути вирішене за наявності відповідної земельно-кадастрової документації, на підставі якої й можливо визначити наявність чи відсутність накладень. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 2 вересня 2019 по справі №500/5291/13-ц. Таким чином, з матеріалів справи, в тому числі з технічної документації вбачається, що земельні ділянки з кадастровим номером 7422780200:05:001:0181, площею 0,1590 га, яка належить [PERSON] та кадастровим номером 7422780200:05:001:0479, площею 0,4181 га, яка належить [PERSON] частково накладаються на місцевості одна на одну по системі координат. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст.155 ЗК). Щодо позовної вимоги про визнання за померлою [INFO] [PERSON] права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 7422780200:05:001:0181 згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №632279, суд зазначає наступне. Визнання права є одним із способів захисту власником (в тому числі спадкоємцем) своїх не визнаних чи оспорюваних іншими особами прав, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності, видавався на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Оскільки громадянці [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №632279 від 21.09.2009 року, і який беззаперечно та безсумнівно підтверджує її право власності на вказану в ньому земельну ділянку, тому вдсутні правові підстави для задоволення даної позовної вимоги. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольити частково. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: partial