Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечував, розмір аліментів - 1/6 частину від його доходів щомісячно на утримання доньки не оспорював, просив про розгляд справи без його участі. Позивачка до підготовчого судового засідання уточнила свої позовні вимоги, зменшила розмір аліментів, які вона просила стягнути з відповідача на час навчання доньки у ВУЗі: з ј частини заробітку відповідача щомісячно на 1/6 частину щомісячно, на задоволенні змінених позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини - доньки [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про одруження сторін; копія паспорту громадянина України, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; копія повідомлення ВУЗу про зарахування студенткою доньки сторін; копія довідки Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя про навчання [PERSON] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26.01.2015р. про розірвання шлюбу сторін та стягнення аліментів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (на період її навчання у ВУЗі) в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно з відповідача [PERSON] , із яким вона розлучена і який є батьком дитини, зазначивши, що після розпаду сім`ї сторони сімейних стосунків не підтримують, мешкають окремо. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею 18 років. Також відповідач сплачує позивачці аліменти і на утримання ще їхніх двох спільних дітей по теперішній час. З 01.08.2019р. донька [PERSON] була зарахована до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на денну форму навчання за державним замовленням на спеціальність «Психологія». В даний час донька [PERSON] є студенткою ІІ курсу, навчається та мешкає в іншому місті, ніде не працює, оскільки ще не отримала спеціальність, потребує матеріальної допомоги, закінчує навчання у ВУЗі - 30.06.2023р. З травня 2020р. аліментні виплати на доньку припинилися, в даний час вона перебуває на утриманні позивачки. У зв`язку із тим, що донька сторін поступила до ДНЗ і навчається, вона потребує матеріальної допомоги від батька, яка необхідна для її належного забезпечення та всебічного розвитку під час учбового процесу. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, офіційно працює та отримує заробітну плату. Позивачка також працює, отримує заробітну плату, займається вихованням дітей та їхнім утриманням. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як було встановлено під час судового розгляду у справі, [PERSON] згідно свідоцтва про її народження є донькою сторін, відповідач у справі є її батьком. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що [PERSON] в даний час є студенткою Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, вона навчається на державній основі, на денній формі навчання, відповідний професійно-кваліфікаційний рівень навчання ще не отримала, оскільки навчається тільки другий рік. У зв`язку із навчанням, донька сторін у справі не працює, несе певні витрати у зв`язку із проходження учбового процесу. Отже, донька сторін потребує матеріальної допомоги від батька. Як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд зазначає, що матеріальний стан сторін майже однаковий, оскільки вони обоє працюють, отримують заробітну плату (розміри доходів суд не мав змоги дослідити, оскільки такі дані суду сторонами не надані). Таким чином, суд вважає, що відповідач матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу доньці, що навчається у ВУЗі. Враховуючи обставини справи, матеріальне та сімейне положення відповідача та позивачки, суд задовольняє вимоги позивачки в повному обсязі та стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно - до закінчення навчання донькою [PERSON] . При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 11 червня 2020 року.

Outcome: approved