Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Держави Україна в особі представника\~Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить стягнути на його користь 2\~000\~000\~000 000 грн. моральної шкоди. Позив мотивує тим, що зазнав моральну шкоду через незаконні дії, а саме: внесення завідомо неправдивих відомостей щодо позивача в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В., внаслідок чого порушені права позивача, його честь і гідність, зокрема конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади держави Україна в частині правомірності та добросовісності, право на повагу до його гідності та честі, порушено конституційну презумпцію невинуватості, порушено його конституційні права, назви яких суд має встановити в судовому слуханні. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позову в якому проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. 17 вересня 2021 року по справі відкрито провадження. 30.09.2021 року представником відповідача надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи. 19.11.2021 року справу призначено до слухання по суті. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу на підставі зібраних доказів. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся з позовом до Держави Україна в особі представника\~Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про стягнення на його користь 2\~000\~000\~000\~000 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконними діями, а саме; внесення старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В. завідомо неправдивих відомостей щодо позивача в офіційні документи, а саме, повістки про виклик [PERSON] в якості підозрюваного на 11.00 14 вересня 2021 року, 11.00 15 вересня 2021 року, на 11.00 16 вересня 2021 року, на 11.00 17 вересня 2021 року, на 11.00 20 вересня 2021 року. Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42016241010000031. Так, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому\~статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (частина перша\~статті 42 КПК України). 12 грудня 2017 року за матеріалами об`єднаного кримінального провадження № 42016241010000031 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 189 КК України підготовлено\~повідомлення про нову підозру. При цьому зі змісту повідомлення про нову підозру вбачається, що копія повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, вручено [PERSON] 12.12.2017 року, про що свідчить його підпис. Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником. Проте в установленому порядку повідомлення про підозру не оскаржувалось, не визнано незаконність дій слідчого під час здійснення ним досудового розслідування. Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. У\~рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19- рп/2011\~зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. З\~Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх; посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну; можливість на підставі повноважень, встановлених\~Конституцією\~і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції\~У країни).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа №П/9901/370/18). У\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). В пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Статтями 12, 77, 79, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В порушення наведених норм [PERSON] не навів жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому Головного управління національної поліції в Хмельницькій області як представником Держави Україна моральної шкоди, не обґрунтував її розмір, в чому полягала незаконність дій/бездіяльності Головного управління національної поліції в Хмельницькій області - не зазначив. Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає. Позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача, у зв`язку із відмовою у позові.

Outcome: dismissed