Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В грудні 2014р. позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Апеляційного суду м. Києва з зазначеним позовом та заявою про визначення підсудності. Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08 січня 2015р. підсудність зазначеної цивільної справи була визначена Шевченківському районному суду м. Києва. В своєму позові до відповідача [PERSON] позивач просив суд: стягнути з відповідача на свою користь за кредитним договором № Д002/АА-105.08.2 від 28 березня 2008р. (далі по тексту - кредитний договір) в розмірі 8971,7 дол. США та 1653011,44 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 березня 2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13445,54 дол. США на строк до 28 березня 2015р., зі сплатою процентів, виходячи з процентної ставки - 14,5 % річних, на умовах щомісячної сплати до 10 числа поточного платежу. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 15 жовтня 2014р. сума заборгованості відповідача складає 8971,7 дол. США та 1653011,44 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позові. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подавались. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 березня 2008р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 цього договору позивач відкрив відповідачу невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13445,54 дол. США терміном до 28 березня 2015р., з цільовим призначенням на купівлі автомобіля згідно договору купівлі - продажу № 08.03.70/к від 27 березня 2008р., з процентною ставкою - 14,5 % річних. 28 березня 2008р. за умовами договору відповідачем було отримано грошові кошти в сумі визначеною кредитним договором. Згідно із розрахунком заборгованості за договором станом на 15 жовтня 2014р. заборгованість відповідача за кредитним договором складається: поточний кредит 887,54 дол. США; прострочений кредит 6536,61 дол. США; поточні проценти - 114,41 дол. США; прострочені проценти - 1433,14 дол. США; пеня за прострочення кредиту - 1255762,89 грн.; пеня за прострочення процентів 388806,69 грн.; 3,0 % річних за прострочення кредиту - 6446,59 грн.; 3,0 % річних за прострочення процентів - 1995,27 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 8971,7 дол. США, 3,0 % річних за прострочення кредиту - 6446,59 грн.; 3,0 % річних за прострочення процентів. Разом з тим, суд вважає, що підлягає зменшенню розмір пені за несвоєчасну сплату платежів за тілом кредиту, процентів на підставі положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, до розміру фактичних збитків, а саме: розмір пені за прострочення кредиту до 165224,46 грн.; розмір пені за прострочення процентів до 34440,73 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3654,0 грн.

Outcome: partial