Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON], через свого представника [PERSON], звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлення над ним опіки і за поданням відповідного органу опіки та піклування призначення її опікуном [PERSON], обґрунтовуючи свої доводи тим, що [PERSON] є її рідним дядьком, інших родичів він не має. Протягом тривалого часу він виявляв симптоми психічного захворювання, в зв'язку з чим неодноразово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. На даний час він знаходиться на лікуванні у КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». Внаслідок стійких психічних розладів здоров'я він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан здоров'я [PERSON] поступово погіршується, в зв'язку з чим він потребує стороннього догляду та встановлення над ним опіки. Просила суд призначити судову психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] та його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після проведення експертизи, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року справа за заявою [PERSON] на підставі п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України була передана на розгляд Новозаводському районному суду м. Чернігова. За результатами розгляду справи, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2016 року заява [PERSON] задоволена частково, визнано [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] недієздатним. В іншій частині заяви відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні заяви та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального і процесуального права. Доводи скарги зводяться до того, що суд залишив поза увагою положення ст.ст. 41, 58, 60 ЦК України та ст.ст. 45, 46, 241 ЦПК України, що стало наслідком незаконної відмови у задоволенні заяви в частині встановлення опіки та призначення її опікуном. Заявник вказує на те, що визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки з призначенням опікуна, має охоплюватись одним судовим рішенням у справі окремого провадження. У даній справі повинен був обов'язково брати участь орган опіки та піклування, якому належало надати подання про призначення опікуна [PERSON]. Таке подання фактично було б висновком, що подається відповідним органом на виконання своїх повноважень, як це передбачено ч.3 ст.45 ЦПК України. Під час розгляду даної справи, з урахуванням вимог ст. 235 ЦПК України, суд зобов'язаний був роз'яснити органу опіки та піклування про обов'язковість внесення подання про призначення опікуна [PERSON], проте, зазначених вимог закону дотримано не було. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], перебуває на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневроголічна лікарня» з 09.07.2015 року по теперішній час. Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи від 26.11.2015 року № 710 у [PERSON] мають місце клінічні ознаки органічної деменції складного ґенезу (церебросклероз, алкоголізація) (F02.83 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), у зв'язку з чим він позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, взявши до уваги та оцінивши як належні докази зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Проте, суд, ухвалюючи рішення, не дотримався усіх вимог закону, необхідних при розгляді справ даної категорії. Згідно п. п. 1.3, 1.4 Правил опіки і піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки та піклування, є районні, районні в містах державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5, викладених у постанові «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», відповідно до вимог ч.3 ст.45 ЦПК України суд повинен з'ясувати необхідність залучення до участі у справі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування для подання висновків на виконання своїх повноважень. Зокрема, участь представників органів опіки та піклування є обов'язковою при розгляді справ про визнання фізичної особи недієздатною. Зазначених вимог процесуального закону, а саме положень частини 3 статті 45 ЦПК України, суд першої інстанції не дотримався, розглянув справу та прийняв рішення за відсутності представника органу опіки та піклування, якому належало надати подання про призначення опікуна [PERSON]. 25.03.2016 року до Апеляційного суду Чернігівської області звернувся Виконавчий Комітет Славутицької міської ради Київської області з поданням про призначення [PERSON], [INFO], опікуном над [PERSON], [INFO], який є її дядьком. До подання був долучений акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], з якого вбачається, що 24.03.2016 року начальником відділу прийому громадян з надання усіх видів державних соціальних допомог і компенсацій управління соціального захисту населення Славутицької міської ради за заявою [PERSON] було проведено обстеження житлово-побутових умов її сім'ї. За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Квартира має три кімнати, облаштована всім необхідним. Санітарно-гігієнічні умови відповідають загальноприйнятим нормам. Також, [PERSON] створює всі необхідні умови [PERSON] для проживання. Вона порядна, відповідальна людина, стан її здоров'я дозволяє бути його опікуном. Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Частиною 1 статті 241 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] та ухвалення нового по суті рішення в цій частині, задовольнивши заяву в повному обсязі, оскільки заявник звернувся до суду з відповідною заявою, а орган опіки та піклування з відповідним обґрунтованим поданням, що дає суду підстави встановити опіку та призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]

Outcome: approved