overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. В даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дітей та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дітей [PERSON] в розмірі 900 грн. та [PERSON] в розмірі 800 грн.. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи за місцем своєї реєстрації, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток від 04 та 06 січня 2011 року. Суд зі згоди позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Магальської сільради № 4346 від 30 грудня 2010 року. Діти не перебувають на диспансерному обліку в лікарні. Сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей на рівні із їх матерю. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, суд враховує, що він є працездатною особою та те, що відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», з 01 січня 2011 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлено 977 грн., а на дитину віком до 6 років - 816 грн.. Тому, виходячи з принципу справедливості та обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за необхідним присудити відповідачу аліменти на утримання своїх дітей в розмірі половини від встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дітей, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 20 грудня 2010 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В грудні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, мотивуючи це тим, що відповідач проживає у будинку№ 3 по пул.Комсомольській у с. Білогородка і отримує послуги з газопостачання, які надаються позивачем. Але відповідач не виконує свій обов'язок по оплаті за використаний газ, у зв'язку з чим станом на 14.12.2011 року за відповідачем утворився борг в сумі 3417,78 гривень. Від сплати заборгованості ухиляється. Просив стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 3417,78 грн.,а також вартість судового збору в сумі в розмірі 158,20. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав,просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд хвалив про заочний розгляд справи, у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Так, встановлено, що позивачем та [PERSON] було укладено договір № 17-595 про надання послуг з газопостачання,які надаються «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз». Але відповідач не виконує свій обов»язок по оплаті за використаний газ. Пунктом 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць.Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.У зв»язку з несвоєчасними розрахунками за послуги з газопостачання , станом на 27.07.2011 року на особовому рахунку відповідача№ 13-602 утворилась заборгованість в сумі 4363,08 гривень, від сплати якої відповідач ухиляється. Згідно ч.1ст.526 ЦК Українизобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимого цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь, якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Тому сід має стчгнути з відповідачів на користь позивача сплаченого в справі вартість судового збору в сумі 158,20.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В грудні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. В даний час вони проживають окремо, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі ? частини всіх його доходів. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі та просила задовольнити її вимоги. Відповідач позов визнав, пояснивши суду, що готовий сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі ? частини всіх його доходів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] від 10 березня 2005 року. З довідки Зеленогайської сільради Новоселицького району № 1117 від 28 квітня 2011 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. З довідки Зеленогайської сільради Новоселицького району № 1206 від 20 грудня 2011 року вбачається, що відповідач працює на договірних умовах в сільській раді перевізником побутового сміття. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Приймаючи до уваги, що відповідач має постійну роботу, то відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. Визначаючи розмір частки аліментів на утримання дитини з доходу відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, тому вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі ? частки всіх його доходів. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 12 грудня 2011 року. - 2 - Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору. На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В грудні 2012 року позивач звернувся до суду, вказавши, що між ним та [PERSON] 21.02.2012 року було укладено кредитний договір № 3354 на суму 10000 грн. строком до 20.02.2013 року під 50% річних. Засобом забезпечення виконання зобов'язань є договір поруки № 3354А від 21.02.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON], а також договір поруки № 3354Б від 21.02.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON] Відповідач [PERSON] виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 10.02.2014 року (з урахуванням зменшених в ході судового розгляду позовних вимог) 7318,48 грн. основної суми, відсотків по кредиту та штрафу. Позивач просить стягнути на його користь з відповідачів солідарно борг за договором у вказаній загальній сумі та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання 5.03.2014 року не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглядати за відсутності відповідачів в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 21.02.2012 року було укладено кредитний договір № 3354 на суму 10000 грн. строком до 20.02.2013 року під 50% річних. Засобом забезпечення виконання зобов'язань є договір поруки № 3354А від 21.02.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON], а також договір поруки № 3354Б від 21.02.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON] позивач свої обов'язки за договором виконав, тоді як на порушення умов договору відповідач [PERSON] створила заборгованість по сумі кредиту та відсотках за користування ним, сплативши зазначені платежі частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 10.02.2014 року підлягає ще 7318,48 грн., що складається з 2362,00 грн. кредиту, 3956,48 грн. відсотків по кредиту, враховуючи п. 4.5 кредитного договору, а також штраф в сумі 1000 грн. Судові витрати, а саме судовий збір в сумі 229,40 грн. сплачено позивачем і підлягають стягненню на його користь з відповідачів в солідарному порядку. Крім того, надмірно сплачену суму судового збору - 14,20 грн. - слід повернути позивачеві у відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, загальна сума стягнення з відповідачів на користь позивача складає: 7318,48 грн. заборгованості за кредитним договором + 229,40 грн. судового збору = 7547,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В грудні 2013 [PERSON] звернулася до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 06 листопада 1999 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 06 листопада 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий повторно 27 листопада 2013 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В грудні 2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 300 грн. Відповідач надав заяву, в якій просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач дійсно є батьком малолітньої доньки [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи вищезазначене з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, крім того, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі -243, 60 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В грудні 2013 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились з 2011 року, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1998 року, про що свідчить актовий запис № 143 Центрального відділу реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини з 2011 року, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

В грудні 2013 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в зв'язку з тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з цим шлюбні стосунки припинились з лютого 2013 року, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 року, про що свідчить актовий запис № 48, Відділу реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області. Відповідно до позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2013 року, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. При даних обставинах суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В грудні 2013 рок позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 грудня 1991 року у відділі РАЦСу Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, про що здійснено відповідний актовий запис № 1369. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони неповнолітніх дітей немають. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують на протязі останніх двох років, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з даним позовом до Миколаївської міської ради, просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилались на ті обставини, що за життя батько позивачів [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу від 28.12.1993 року купив зазначену земельну ділянку, проте, не отримав державний акт про право власності на неї, оскільки на той час дія ст. 23 ЗК України (в редакції 1991 року), якою передбачався порядок видачі державних актів, що посвідчували право власності громадян на землю, була зупинена згідно Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року. А згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2013 року, винесеної державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М., саме відсутність документу, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку спадкодавця є перешкодою для видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивачів згідно наданої заяви, просили про розгляд справи у його відсутність позов підтримує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 1993 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку розміром 0,108 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS]. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Филипенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2768 (а.с. 3) [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4) Згідно спадкової справи № 297/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], його спадкоємцями є діти - [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2013 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а в силу ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved