Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07 липня 2006 року \~з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2006 року до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист, який направлений на примусове виконання в Торецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) (надалі Торецький міський відділ ДВС). Стягнення аліментів на утримання дитини проводились до її повноліття із заробітної плати і пенсії відповідача [PERSON] . У зв`язку з закінченням строку, передбаченого для даного виду стягнення державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого документа. При цьому, стягнення аліментів зі страхових виплат, нарахованих Торецьким міським відділенням Управління ВД ФСС України в Донецькій області не проводилося. Про те, що відповідач [PERSON] отримав одноразову виплату та йому призначені щомісячні страхові виплати позивач дізналася, коли звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відтак, за виконавчим листом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини утворилася заборгованість за період часу з 01 вересня 2018 року по 22 квітня 2019 року, тобто до досягнення дитиною повноліття в сумі 14843 грн. 20 коп. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її інтереси за довіреністю представляв Саєнко О.М., який в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси за довіреністю представляв [PERSON] , який в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Суду пояснив, що на теперішній час відповідач періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, тому потребує додаткових вират на лікування, на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина, якій встановлена друга група інвалідності. Крім цього, позивачем до свого позову не додано розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка може бути нарахована тільки державним виконавцем. У зв`язку з цим, просив суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] знаходились у шлюбі. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, шлюб між сторонами по справі був розірваний 10 листопада 2005 року. Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07.07.2006 відповідач по справі повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 червня 2006 року до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-1829 від 07.07.2006 року. Згідно наявної інформації, зазначений вище виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Торецькому міському відділі ДВС, де державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] проводились щомісяця із заробітної плати і пенсії відповідача по справі. До повноліття дитини щомісячні стягнення аліментів проводились лише із пенсії [PERSON] 22 квітня 2019 року синові сторін по справі, [PERSON] виповнилось 18 років. Тому, державним виконавцем Торецького міського відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». З інформації № 01-04/1389 від 24.10.2019 вбачається, що відповідач [PERSON] з 23.08.2018 знаходиться на обліку у Торецькому міському відділенні Управління ВД ФСС України в Донецькій області, де йому були призначені одноразова виплата у сумі 20343 грн. 05 коп. та щомісячні страхові виплати в сумі 8483 грн. 84 коп. З березня 2019 року у зв`язку з перерахунком щомісячна страхова виплата [PERSON] складає 8908 грн. 03 коп. Однак, під час виконання виконавчого листа стягнення аліментів зі страхових виплат, нарахованих Торецьким міським відділенням Управління ВД ФСС України в Донецькій області не проводилося. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 2.06.2016 № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 2.06.2016), в редакції, на час звернення до суду з цим позовом. Згідно ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Згідно ст.18 Закону від 2.06.2016 виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Із приписів статті 71 Закону від 2.06.2016 вбачається, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Відповідно до положень ч. 1 і ч. 3 ст. 68 Закону від 2.06.2016 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається, зокрема у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Разом з цим, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (надалі - Інструкція). Так,\~в частині\~2\~розділу ХVІ\~Інструкції зазначено,\~у разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом. Крім того, в п. 4 ч. 5 статті 19 Закону від 2.06.2016 закріплено обов`язок боржника повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Із аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що боржник [PERSON] після взяття його на облік до Торецького міського відділення Управління ВД ФСС України в Донецькій області та призначення йому одноразової виплати і щомісячних страхових виплат, повинен був не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, повідомити про це державного виконавця. Проте, всупереч вимогам закону, відповідач не повідомив державного виконавця про призначення та виплату йому одноразової виплати та щомісячних страхових виплат, у зв`язку з чим стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] за виконавчим листом із цих видів доходу не проводилося. Згідно ч. 1 і ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199\~цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. В статті\~195\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. З цього слідує, що, у разі якщо в особи наявний заробіток (дохід) - заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення. Згідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України та ч. 8 ст. 71 Закону від 2.06.2016 в разі\~виникнення спору,\~розмір заборгованості\~за аліментами\~обчислюється судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, обчисленої із сум одноразової виплати і щомісячних страхових виплат, встановив, що в період часу з вересня 2018 року по квітень 2019 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 14843 грн. 20 коп. Отже, заборгованість по аліментам, яка виникла внаслідок неповідомлення відповідачем [PERSON] державному виконавцю про призначення і виплату йому одноразової виплати і щомісячних страхових виплат та не стягнення аліментів з цього виду доходів, повинна бути стягнена на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] . За таких підстав, суд вважає не обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості по аліментам може бути обчислений лише державним або приватним виконавцем. При цьому, суд не приймає до уваги представлені представником відповідача документи про стан здоров`я та про матеріальний і сімейний стан, оскільки при розгляді даної справи вони не мають доказового значення. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Оскільки позивачем позовні вимоги належно обґрунтовані та доведені, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved