Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання відмови у прийнятті його на квартирний облік як особи, яка брала участь у антитерористичній операціях, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та цілісності України, а також просив зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути заяву [PERSON] про взяття на квартирний облік про отримання державного житла. В обґрунтування позову вказував, що він у період з 15 жовтня 2016 року по 27 березня 2017 року та з 07 квітня 2017 року по 31 травня 2017 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] Міністерства Оборони України від 25.07.2017 року. У результаті чого, позивачем було отримано статус «Учасника бойових дій». У вересні 2019 року [PERSON] звертався до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради про взяття на облік з метою отримання державного житла. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.06.2019 р. № 226 позивачу було відмовлено у взятті на квартирний облік. Вважає, що зазначене рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню з підстав того, що при його прийняття не було враховано склад родини позивача, відсутність у [PERSON] та членів його родини майна на праві приватної власності, а також наявності у нього статусу учасника бойових дій, що надає право на отримання пільги, зокрема, на першочергове забезпечення житловою площею. Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, у якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначав, що рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.06.2019 р. № 226 «Про відмову у взятті на квартирний облік» позивачу було відмовлено у взятті на квартирний облік на підставі ст. 35 Житлового кодексу України штучне погіршення житлових умов. Зазначені обставини обумовлено тим, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачем було відчужено Ѕ частини належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 26.05.2017 р. Додає, що площа частки квартири, що відчужив позивач складає 31,4 кв. м. загальної площі та 22,05 кв.м. житлової площі за умови норми житлової площі для взяття на квартирний облік 6 кв.м. на одну особу. У зв`язку з чим, відповідач вбачає, що [PERSON] було відчужено придатну і достатню за розміром для проживання квартиру, що свідчить про штучне порушення житлових умов. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.12.2019р. відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. 03.11.2020р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області підготовче закрите провадження закрите та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився. Представником відповідача було надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні з підстав викладених у відзиві. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню у суспільстві шанобливого ставлення до них, визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасники бойових дій, які брали безпосередню участь у антитерористичній операції, мають право на першочергове забезпечення житловою площею. Даною статтею закріплено перелік пільг, що надаються учасникам бойових дій, а саме: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Бажаючи скористатися пільгою, передбаченою Законом України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», 24.09.2018 року [PERSON] звернувся через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою та відповідним пакетом документів за отриманням адміністративної послуги «Прийняття громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік за місцем мешкання». Звернення громадянина було зареєстровано за номером 29-083-3832. У відповідності до заяви [PERSON] про прийняття на квартирний облік для отримання житлової площі від 24.09.2018 р. вбачається, що він на момент звернення був безробітним. Мешкає у місті Маріуполі з 23 листопада 2004 року. Займає одну кімнату житловою площею 12 кв.м. у квартирі по [ADDRESS] , що перебуває у приватній власності його сестри [PERSON] . Власного домоволодіння або його частини немає. У пункті 10 заяви [PERSON] зазначив тільки себе у складі родини. Зазначена заява датована 24 вересня 2018 року. Листом Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради № 26.7.2/300005-25 від 28 вересня 2018 року йому було повідомлено про те, що його питання буде розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради. Згідно з прийнятого виконкомом рішення буде повідомлено про прийняття на квартирний облік або відмову у прийнятті. За результатами розгляду звернення [PERSON] було прийнято рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.06.2019 р. № 226, яким йому було відмовлено у взятті на квартирний облік із посиланням на ст. 35 Житлового кодексу України штучне погіршення житлових умов. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно ст.ст. 9,22,28 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності. Під громадським контролем і з додержанням гласності здійснюються також облік громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу, встановлення черговості на вступ до кооперативу, вирішення питань про прийом громадян до членів кооперативу і надання їм жилих приміщень. Облік житлового фонду здійснюється відповідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 (далі - Правила) \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. У частині першій статті 40 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Статтею 35 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Згідно п.п. 17,20,22 Правил громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР) ( 5464-10 ), не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Не беруться на квартирний облік працездатні особи, які не займаються суспільно корисною працею. Громадяни, які забезпечені житлом шляхом виплати грошової компенсації (у тому числі всі особи, включені у розрахунок грошової компенсації) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. N 719 ( 719-2016-п ), не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту забезпечення таким житлом. Згідно ст. 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивачем було відчужено Ѕ частину квартири [ADDRESS] загальною площею 62,8 кв.м. та житловою 44,0 к.м. за договором купівлі-продажу № 792 від 26.05.2017 року на користь [PERSON] . Факт укладення позивачем правочину, спрямованого на відчуження житлового приміщення, що є достатнім за розміром та умовами для проживання, свідчить про штучне погіршення ним житлових умов, що унеможливлює взяття [PERSON] , на квартирний облік та подальшу реалізацію ним пільги на першочергове забезпечення жилою площею, що передбачена ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Окрім цього, позивач зазначає одну з підстав визнання спірного рішення незаконним неврахування складу родини та відсутність у його дружини нерухомого майна. Так, із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] . Окрім цього, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за площею для проживання жилого приміщення, під час постановки на квартирний облік, а також надав недостовірні відомості щодо членів сім`ї, судом не вбачається наявності порушень чинного законодавства при прийняття Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Рішення від 21.06.2019 р. № 226. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Виходячи з вищенаведеного, з огляду, що позивачем в установленому ЦПК України порядку не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини на які останній посилається в якості підстав позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed