Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Виконувач обов`язків\~заступника керівника\~Приморської окружної\~прокуратури міста\~Одеси в\~інтересах держави\~в особі\~Одеської міської\~ради звернувся\~до Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовом до [PERSON] про стягнення збитків, в якому просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на користь Одеської міської ради збитки (упущену вигоду) у вигляді недоотриманих коштів пайової участі для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі 232\~558,00 грн (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень) та стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 3488,37 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.11.2020 на засіданні комісії з визначення пайової участі замовника в розвитку інфраструктури міста Одеси розглядалось питання визначення розміру пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси для [PERSON] при будівництві 3-поверхового індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та прийнято рішення встановити пайову участь замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси для [PERSON] при будівництві 3-поверхового індивідуального житлового будинку у розмірі 232 558 грн. Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, на адресу [PERSON] , 06.11.2020 направлявся лист з інформацією про рішення Комісії та вимогою сплатити пайову участь. Однак, на теперішній час, збитки (упущена вигода) у вигляді недоотриманих коштів пайової участі для створення і розвитку інфраструктури м. Одеси у розмірі 232 558 грн. [PERSON] не сплачені, тобто сума недоотриманих Одеською міською радою коштів складає 232 558 гривень. Ухвалою суду від 02.06.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 13.07.2021 року. 30.06.2021\~року до\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~в якому\~представник відповідача\~просить відхилити\~позовні вимоги\~Приморської окружної\~прокуратури м.\~Одеси та\~залишити позов\~до [PERSON] \~про стягнення\~збитків без\~задоволення,\~посилаючись на\~те,\~що \~ [PERSON] ,\~як замовнику\~будівництва,\~не було\~відмовлено органами\~державного архітектурно-будівельного\~контролю,\~зокрема Департаментом\~ДАБІ в\~Одеській області,\~у реєстрації\~відповідних документів,\~тому замовник\~діяв згідно\~із законом.\~Також,\~з 01.01.2020\~набули чинності\~норми Закону\~України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~стимулювання інвестиційної\~діяльності в\~Україні»,\~якими скасовано\~ст.\~40\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»,\~яка зобов`язує\~замовників будівництва\~укладати договір\~про пайову\~участь. Розрахунок (формула) розміру пайової участі, яка визначена комісією з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Одеси, є неправильним, з точки зору додержання містобудівного законодавства та тлумаченням законодавчих норм на свою користь, а справедливим та правильним розрахунком розміру пайової участі [PERSON] є: 468,3 кв.м х 2% х 12 415 грн = 116 278, 89 грн (сто шістнадцять тисяч двісті сімдесят вісім гривень вісімдесят дев`ять копійок). 13.07.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.08.2021 року. 28.07.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається на те, що [PERSON] була зобов`язана звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, чого не зробила. Також, рішення ОМР з приводу створення комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси, приведені у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». 11.08.2021 року у зв`язку з неявкою представника Одеської міської ради, розгляд справи відкладено на 19.10.2021 року. У судовому засіданні 19.10.2021 року представник позивача позов підтримала, просила задовольнити повністю. Представник відповідача позов визнала частково, просила врахувати помилковість обрахунку розміру пайової участі [PERSON] . Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, викликані. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що у лютому 2020 року [PERSON] , як замовник будівельних робіт, повідомила про початок будівельних робіт № ОД 061200521466 та зареєструвала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 141200521575 на об`єкт: «Будівництво 3-поверхового індивідуального житлового будинку: [ADDRESS] ». Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 21.02.2020 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 468,3 кв.м. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД 141200521575 та технічного паспорта від 21.02.2020 року. Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Частинами 5-6 ст. 39 Закону встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду. Згідно пп.1 розділу II «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20.09.2019, договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: 1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Відповідно до «Перехідних положень» вказаного закону, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Згідно з п. 2 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», пайова участь не сплачується у разі будівництва: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв.м., господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках. Тобто, зазначені вимоги норм закону зобов`язували [PERSON] звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2020 року [PERSON] без сплати пайової участі, через «Електронний кабінет забудовника», зареєструвала декларацію про готовність до експлуатації об`єкта: «Будівництво 3-поверхового індивідуального житлового будинку: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7 Положення про комісію з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси у новій редакції, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 5446-УІІ від 11.12.2019 року у разі ненадання замовником протягом 10 робочих днів після початку будівництва необхідних документів для визначення розміру пайової участі комісія з визначення розміру пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси встановлює розмір пайової участі по техніко-економічним показникам об`єкта, відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Згідно витягу з Протоколу №91 засідання комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси від 02.11.2020 розглянуто питання щодо визначення для [PERSON] розміру пайової участі при будівництві житлового будинку (апарт-готелю « [INFO] ») за адресою: [ADDRESS] . Комісією прийнято рішення встановити пайову участь замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси для [PERSON] при будівництві 3-поверхового індивідуального житлового будинку, який на даний час функціонує, як апарт-готель « [INFO] », згідно акту обстеження від 15.10.2020 року, у розмірі 232 558 грн. (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень). Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, на адресу [PERSON] , 06.11.2020 року направлявся лист з інформацією про рішення Комісії та вимогою сплатити пайову участь. Проте, на теперішній час, збитки (упущена вигода) у вигляді недоотриманих коштів пайової участі для створення і розвитку інфраструктури м. Одеси [PERSON] не сплачені. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 03 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 923/700/17 вказав, що аналіз норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Неправомірна бездіяльність [PERSON] щодо її обов`язку взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, яка кореспондується зі зверненням до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою, є протиправною формою поведінки відповідача, внаслідок якої Одеська міська рада позбавлена права отримати відповідні кошти у вигляді пайової участі (упущена вигода). При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Разом з тим, відповідач жодних дій, направлених на запобігання збиткам, як того вимагає ст. 226 ГК України, зокрема шляхом звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва не вживала, в чому відповідно до положень ст. 614 ЦК України, вбачається вина суб`єкта господарювання щодо невиконання зобов`язання, встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Тобто, вина [PERSON] полягає в умисній несплаті нею пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що призвело до ненадходження значних коштів до місцевого бюджету. Таким чином, у даному випадку наявні усі елементи складу цивільного правопорушення з боку відповідача, такі як: порушення зобов`язання, збитки, причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками, вина. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 21.09.2016 у справі № 908/376/16, Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-1553гс16 та Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 3-1441гс16. У даному випадку збитки, що підлягають відшкодуванню на користь позивача, не є абстрактною величною, вони представляють собою упущену вигоду у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, яку Одеська міська рада мала одержати з замовника будівництва. Вказані збитки розраховані відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Проте, суд враховує, що у витязі з протоколу № 91 вказується наступний обрахунок розміру пайової участі [PERSON] : 468,3 кв.м (загальна площа об`єкту будівництва) х 4% (граничний розмір залучення коштів для об`єктів нежитлового призначення) х 12 415 грн (опосередкована вартість 1 кв.м.) = 232 558 грн. При цьому, у «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» вказано, що розмір пайової участі становить: 1) для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; 2) для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта. З матеріалів справи вбачається, що Комісія з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси визначила 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта,

Outcome: partial