Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 0120-08К, від 27.05.2008 року, банк надав [PERSON] в кредит кошти в сумі 3900 доларів США строком до 26.05.2011 року. Виконання зобов'язань [PERSON] по вказаному кредитному договору забезпечувалося порукою [PERSON] У зв'язку із закінченням 26.05.2011 р. терміну дії надання кредиту та наявністю заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до відповідачів з вимогою погасити борг, однак заборгованість не була погашена, і станом на 09.04.2014 року борг [PERSON] за кредитним договором становить 5096 дол.США 69 центів. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 5096,69 доларів США та нараховану суму пені в розмірі 15 247 грн. 42коп., покласти судові витрати на відповідачів у справі. Встановленим є те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 21.05.2014 року, але позов зареєстровано в канцелярії суду 01.07.2014 року. Представник позивача, згідно довіреності в справі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник, згідно довіреності в справі, позов не визнали, подали письмово викладені заперечення на позов та заяву-клопотання про застосування строків позовної давності до вимог по даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала письмово викладені заперечення на позов та заяву про застосування положення про строки позовної давності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступих підстав. Так, судом встановлено,що між ВАТ «КБ «Південкомбанк», яке змінило свою організаційно-правову форму на ПАТ «Комерційний Банк «Південкомбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0120-08 К, згідно якого позивач передав [PERSON] кошти в сумі 3900 доларів США, а останній взяв на себе зобов'язання повернути кредит до 26.05.2011 року, сплативши відсотки. Відповідно до п.1.1. зазначеного кредитного договору погашення кредиту здійснюється за графіком, який є додатком №1 та невід'ємною частиною кредитного договору. Кредитор передав позичальнику кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 3900 доларів США зі сплатою 14 % процентів річних. Наведене підтверджується Кредитним договором № 0120-08К від 27.05.2008 року (а.с. 6-11). В судовому засіданні було встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору від 27.05.2008 р., передав позичальнику кошти, а [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання щодо належного і вчасного повернення кредитних коштів, допустив виникнення боргу, який станом на 09.04.2014 року становить 5096,69 доларів США. Крім того, за порушення зобов'язання щодо повернення боргу, позивачем було розраховано пеню, розмір якої становить 15 247 грн. 42 коп. Наведені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором та розрахунком пені (а.с.21-22,23). Судом встановлено, що 27.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 0120 -08П. Відповідно до умов якого [PERSON], як поручитель, зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання боржником [PERSON] його зобов'язань за кредитним договором № 0120-08К. Дане підтверджено договором поруки (а.с.16-18). Судом встановлено, що позивач направляв в жовтні 2013 року відповідачам претензію із зазначенням суми простроченої заборгованості та вимогою погасити борг(а.с.19,20). Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного. Цивільний Кодекс України визначає строк, у межах якого можливо звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, в судовому засіданні встановлено, що кінцевий термін повернення кредитних коштів за вказаним кредитним договором до 26.05.2011 року. Споживчий кредит надано на 3 роки, але повернення кредитних коштів має здійснюватися за Графіком. Відповідно до розрахунку, наданого банком на підтвердження своїх позовних вимог, позичальник 03.04.2009 року здійснив останній платіж по заборгованості за кредитом, а в обумовлений строк до 20 травня 2009р., позичальник перестав виконувати свої щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно з нормою статті 526 ЦК Укпраїни зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України)ю. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору» так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). А як вбачається з матеріалів даної справи позивач та позичальник [PERSON] встановили як строк дії договору - до 26.05.2011 року, так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 20 числа, згідно графіку. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту, позичальником 20.05.2009 року не було здійснено черговий платіж. У зв'язку із чим, як вбачається з розрахунку банку, з 20.05.2009року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. Як вже було зазначено вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 20.05.2009 року. Отже, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати платежів визначено місяцями. Тобто, поряд з установленням дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів за графіком), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Отже, позичальник у визначений строк, до 20.05.2009 року, не здійснив щомісячний черговий платіж, тобто з 21.05.2009 року починається перебіг строку. Як вбачається з матеріалів справи, банк звернувся до суду з даним позовом, лише, 21.05.2014р., тобто має місце сплив позовної давності щодо вимоги до відповідача [PERSON] Щодо позовної вимоги до відповідача [PERSON], як до поручителя, то слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. А також, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів справи та, як було встановлено судом, позивач не звернувся до поручителя з вимогою у шестимісячний строк від 21.05.2009 року, тобто після порушення боржником строку виконання зобов'язання (чергового платежу). А також, позивач не пред'явив вимогу до поручителя і в шестимісячний строк після дати виконання зобов'язання за кредитним договором - 26.05.2011 р. Позивач направив поручителю претензію щодо виконання зобов'язання за договором поруки 14.10.2013 року та звернувся до суду з даним позовом в травні 2014 року, а отже, суд вважає, що в даному випадку порука припинена у відповідності до ст. 559 ЦК України . Таким чином, даючи аналіз зазначеним правовим нормам, суд приходить до висновку, що, дійсно, сплив строк позовної давності за вимогами по даному позову, та наведене вище є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed