Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

В грудні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що в 2001 р. вона придбала у відповідачки частину житлового будинку [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-Гарант». На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися належним їй майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.01.2001 р., а саме 4/18 частини житлового будинку [ADDRESS], укладений між сторонами та оформлений на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-Гарант» - дійсним. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 4/18 житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.1986 р., зареєстрованого в ММБТІ в реєстрі за №6038 від 05.01.2001 р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.1997 р., зареєстрованого в ММБТІ 16.01.1998 р., та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.1998 р., зареєстрованого в ММБТІ від 09.07.1998 р. за №6038. 16.01.2001 р. на Універсальній товарній біржі «Миколаїв-Гарант» за № 2-2 був зареєстрований Договір купівлі-продажу 4/18 частин житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], - з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачки порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved