overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з цим позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті її матері, відкрилася спадщина, в тому числі і на її майновий пай, як бувшого члена ксп. ім. Гоголя. Проте через відсутність майнового сертифікату вона не може оформити це право на себе. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала, просила задовольнити його. Пояснень по суті позову фактично не дала. Відповідач заперечень проти заявленого позову не подав, справу просив розглядати у відсутність його представника, направивши до суду відповідного листа / а.с. 30 /. Представник третьої особи від Першої миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув. Від цього учасника процесу подано листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника / а.с. 24 /. Дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про одруження / а.с. 4, 5 /. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 9 /. Після смерті згаданої особи відкрилася спадщина та спадкування за законом здійснила позивачка / а.с. 10, 11 /. За довідкою Великосорочинської сільської ради Миргородського району № 02-26/409 від 20.06.2014 року за життя мати позивачки мала право на частку пайового фонду майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Гоголя, яка відповідно становить 0,07%. Свідоцтво про право власності на майновий пай [PERSON] не видавалося / а.с. 15 /. Постановою державного нотаріуса від 16.06.2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на цю спадщину після померлої матері через відсутність правовстановлюючого документу на майновий пай / а.с. 16 /. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом на право на майновий пай померлої особи, вчинила дії передбачені законом по прийняттю іншої спадщини, то вона набула право на це право, яке належало спадкодавцю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття доньки, мотивуючи тим, що сімейні стосунки між сторонами розірвані, відповідач став проживати з іншою жінкою, шлюб між сторонами не розірвано, так як позивачка вагітна другою дитиною від відповідача. Позивачка зазначає, що сама несе витрати по утриманню дитини, не маючи достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, відповідач відмовляється надавати кошти для утримання доньки, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання в якому просила позов задовольнити в повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, повідомлявся за місцем реєстрації. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 06 липня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Великоговилівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 4. Від шлюбу вони дітей не мають. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Чоловік часто вчиняє суперечки, сварки. Намагання позивачки зберегти сім'ю виявилися марними, фактично сім'я розпалася, існує формально. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 06 липня 2013 року сторони уклали і зареєстрували шлюб у Великоговилівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 4. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Чоловік часто вчиняє суперечки та сварки. Намагання позивачки зберегти сім'ю виявилися марними, фактично сім'я розпалася, існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 25 вересня 1993 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 223. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку. Між ними постійно виникають сварки, скандали, які переросли в неприязні відносини. Сім'я фактично розпалася, миритись сторони не бажають, розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 25 вересня 1993 року сторони уклали шлюб і зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 223. Між подружжям постійно виникають сварки, скандали, які переросли в неприязні відносини. Сім'я фактично розпалася, миритись вони не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 23 жовтня 2004 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання батьківских обов'язків, коштів на утримання дитини не дає, що змусило її звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів і в позовній заяві позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень на місяць. Відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 жовтня 2004 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] року народився син [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 9 січня 2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Чоловік проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку у важке матеріальне становище. Тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, просить визначити розмір аліментів в меншому розмірі, згідно вимог закону, так як він ніде не працює. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 січня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В них народився син [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що 10.06.2010 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв долучені до матеріалів справи). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/3 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 02.10.2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, просила розподілити майно - квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,1 кв.м., визнавши за нею право власності на 1\\2 частку у вказаної квартири. В підтвердження позовних вимог вказала, що перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому придбали спірну квартиру на підставі договору купівлі - продажу від 22.05.2013 року, право власності на яку зареєстроване за відповідачем. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розділ майна подружжя підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.03.2009 року (свідоцтво про шлюб, а.с.6). В період перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], право власності зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі - продажу квартири від 22.05.2013 року, посвідченого нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-1088 (а.с.7), що також підтверджено витягом КП ДОР «Криворізьке БТІ» з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5). Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Таким чином, суд дійшов висновку, що майном, набутим в шлюбі, є квартира 53 в будинку 15 на мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі, яка є спільним майном подружжя, є річчю неподільною. З матеріалів справи та виходячи з меж позовних вимог вбачаються підстави для визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу та є підстави для залишення майна в спільній частковій власності. У зв'язку з наведеним необхідно розділити майно подружжя, визнавши право власності за сторонами по 1\\2 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м. Крім того, на підставі ЗУ «Про судовий збір», необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року виконкомом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області , актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем більше півроку припинились шлюбні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON].з позовом погодився. Сторонам судом надавався строк 3 місяці для примирення, однак сторони не примирились. Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 16 квітня 2010 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району області , актовий запис №47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем з вересня 2014 року припинено шлюбні відносини, разом не проживають. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] з позовом погодився. Сторони на примирення не погодились. Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 17 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві , актовий запис №637, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є син [PERSON] . [INFO]. З відповідачем з вересня 2014 року не проживає, припинені шлюбні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , на подружню вірність. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] з позовом погодився. Сторони на примирення не погодились. Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ ДВС Вишгородського РУЮ у Київській області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved