Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

В вересні 2018 року [PERSON] (далі - заявник, позивач), через свого представника адвоката Петраш С.А. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення ухваленого Печерським районним судом м. Києва від 19 травня 2016 року у цивільній справі №757/44567/15-ц за позовом [PERSON] до Партнерства з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт», [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макарової Ольги Петрівни, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохілс Веста»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лєон», про визнання недійсним договору відступлення прав за договором іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На обґрунтування заяви вказує, що наявні істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі [PERSON] , на час розгляду справи, а також скасуванням судового рішення, на яке посилались суди у вказаній справі. До судового засідання сторони не з`явились. Від позивача та третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохілс Веста» надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. В силу положень ст. 429 ЦПК України неявка інших учасників не є перешкодою для розгляду заяви, відтак суд дійшов до висновку про можливість слухання заяви у їх відсутність. Судом встановлено, що 15 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лєон» були укладені кредитні договори, в рамках яких банк надав товариству кредит строком повернення до 14 грудня 2015 року. 18 листопада 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» на забезпечення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєон» за кредитними договорами був укладений договір іпотеки, згідно якого передано в іпотеку банку квартиру, належну позивачу на праві власності. 11 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Партнерством з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» було укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти), предметом якого також було забезпечення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєон» перед банком за кредитними договорами. Листом від 12 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» повідомило Партнерство з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» про договірне списання грошових коштів з його рахунків в рахунок виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєон» за кредитними договорами, в зв`язку з чим до нього перейшло право іпотекодержателя за договорами забезпечення кредитних зобов`язань. 10 грудня 2014 року між відповідачами було укладено оспорюваний договір відступлення прав за договором іпотеки від 18.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Макаровою О.П., згідно умов якого Партнерство з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» відступило [PERSON] право іпотекодержателя за договором іпотеки з позивачем. В зв`язку з цим, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна приймає рішення №17887913 від 10 грудня 2014 року на підставі якого реєструє [PERSON] іпотекодержателем за договором іпотеки. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року в позові [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення прав за договором іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасоване, позов [PERSON] задоволено. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року рішення апеляційного суду скасовано, а заочне рішення суду першої інстанції залишено в силі. Відмовляючи в задоволені позову [PERSON] , суд першої інстанції та касаційний суд, який залишив в силі заочне рішення, виходили з того, що відповідач - Партнерство з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» набуло право іпотекодержателя в силу виконання ним, як майновим поручителем, договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти). В свою чергу, укладений в подальшому між відповідачами договір відступлення прав за договором іпотеки досліджувався судами при розгляді іншої справи №757/10469/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором іпотеки. Рішенням суду у справі №757/10469/15-ц, що набрало законної сили, було звернуто на користь [PERSON] стягнення на предмет іпотеки на підставі оспорюваного у цій справі договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 10 грудня 2014 року. Пославшись на це рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що в силу ч. 2 ст. 223 ЦПК України (в редакції, що була чинною на час розгляду справи) не дозволяється оспорювати в іншому процесі вже встановлені судом факти і правовідносини. Відтак,

Outcome: approved