Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Виконуючий обов`язки керівника Волноваської окружної прокуратури звернувся до суду із позовною заявою, поданою у інтересах держави в особі Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування вимог зазначив, що постановою Волноваського районного суду у справі № 221/996/20 від 31.03.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУПАП та на останню накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави. Поряд з цим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5698/20а від 14.09.2020 задоволено позов заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури, визнані протиправними та скасовані розпорядження виконувача обов`язки голови Володимирівської селищної ради № 43 від 21.06.2019, № 68 від 20.09.2019, № 82 від 22.11.2019, № 83 від 22.11.2019, № 87 від 20.12.2019 та № 88 від 20.12.2019 «Про преміювання посадових осіб та працівників органів місцевого самоврядування» в частині встановлення преміювання [PERSON] . Таким чином, позивач вважає, що на даний час залишається невідшкодованою шкода, завдана вчиненням [PERSON] адміністративного корупційного правопорушення внаслідок прийняття розпоряджень всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», які скасовані судом, у розмірі 28 669,14 гривень, яку просить стягнути з останньої та відшкодувати понесені судові витрати у сумі 2270 грн. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, є сповіщеною належним чином про час та дату розгляду справи, відзив на позов не надала, погодилась із позовними вимогами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Волноваського районного суду у справі № 221/996/20 від 31.03.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУПАП та на останню накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави. Поряд з цим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5698/20а від 14.09.2020 задоволено позов заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури, визнані протиправними та скасовані розпорядження виконувача обов`язки голови Володимирівської селищної ради № 43 від 21.06.2019, № 68 від 20.09.2019, № 82 від 22.11.2019, № 83 від 22.11.2019, № 87 від 20.12.2019 та № 88 від 20.12.2019 «Про преміювання посадових осіб та працівників органів місцевого самоврядування» в частині встановлення преміювання [PERSON] . При цьому, шкода, завдана вчиненням [PERSON] адміністративного корупційного правопорушення внаслідок прийняття розпоряджень всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», які скасовані судом, визначена у розмірі 28 669,14 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ч. 2 ст. 1212 ЦК Положення глави 83 цього кодексу, набуття, збереження без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.02.2019 року по справі №545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.04.2019 року по справі №150/164/17. У даному випадку, Відповідач отримав додаткові виплати у вигляді премій внаслідок видання розпоряджень, які в подальшому визнані Донецьким окружним адміністративним судом протиправними та скасовні. Тобто, на час видання розпоряджень щодо свого преміювання, Відповідач діяла недобросовісно, що підтверджується постановою Волноваського районного суду у справі № 221/996/20 від 31.03.2020 року відповідно до якої [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Згідно вимог ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. На даний час, Володимирівською селищною радою не вжито відповідних заходів щодо стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих коштів внаслідок порушення останньою вимог Закону України «Про запобігання корупції», що вказує на неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень захисту інтересів держави у даному випадку, та є підставою для представництва інтересів держави прокурором. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved