Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] предявив позов до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 09 березня 2010 року в с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце реєстрації [PERSON] сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області. До спадкової маси входить, зокрема, жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Загребельна, 16 в с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що фактично вступивши в управління майном, він вважав, що прийняв спадщину, а тому через юридичну необізнаність, проживання не за місцем відкриття спадщини, сімейні складнощі, не подав у встановлені законом строки заяву до нотаріальної контори. Представник позивачки подав до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування, крім того просила розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 \~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Судом встановлено, що 09 березня 2010 року помер [PERSON], про що складено відповідний запис № 5 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 136913, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 11 березня 2010 року. Позивач являється сином [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії II-АВ № 667715, виданого Березненською сільською радою Старокостянтинівського району у Хмельницькій області 27 січня 1973 року. За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 45353639 від 07 жовтня 2016 року спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] відсутня. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Загребельна, 16 в с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району, на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району 20 квітня 1988 року на підставі рішення виконкому Старокостянтинівської районної ради народних депутатів від 26 березня 1988 року за № 43. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивач, юридично не був обізнананий з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, проживає за межами місця відкриття спадщини, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved