Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

ВИМОГИ ЗАЯВНИКА [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження прав останнього, а саме, заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати у місці спільного проживання та наближатись на відстань менш ніж 200 м до квартири [ADDRESS] , яка є місцем постійного проживання заявниці та місця проживання дітей; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори або будь-яким іншим способом контактувати як особисто так і через третіх осіб з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та заявницею [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; зобов`язати Уповноважений підрозділ органу Національної поліції України взяти на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і провести з ним профілактичну роботу. ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА [PERSON] проявляє агресію по відношенню до колишньої дружини та дітей та прикриваючись посвідченням учасника бойових дій не виконує жодних вимог працівників поліції щодо недопущення випадків прояву фізичного і психологічного насильства. Враховуючи викладене, заявниця вважає, що видача обмежувального припису стане заходом для захисту її інтересів та дітей, а також їх душевного спокою. ПОЯСНЕННЯ ЗАІНТЕРЕСОВАНОЇ ОСОБИ [PERSON] у судове засідання не з`явився, пояснення щодо заяви не подав, причини неявки суду не повідомив. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 01.03.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 13.06.1998 року у Приютівській селищній раді народних депутатів Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №11, згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.03.2012 року. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.12.2019 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . ОЦІНКА СУДУ На підтвердження фактів викладених у заяві та вимог заявника, судом допитано свідка [PERSON] , яка у судовому засідання пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] та проживає у даній квартирі з заявницею. Особисто знає як її брат ставиться до заявниці, яка є його колишньою дружиною та своїх дітей. Підтвердила той факт, що він бив неодноразово заявницю та дітей, зазначила, що психологічний стан дітей наразі потребує корекції. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній власності та одна з часток належить [PERSON] . Однак Конституція України містить норму, де вказано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, тому у разі застосування тимчасового обмежувального припису стосовно [PERSON] не є порушенням права власності останнього щодо частки квартири, а навпаки захист осіб, які страждали від домашнього насильства. Крім того, за своєю правовою природою стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є абсолютною та вказує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що має місце порушення прав заявника і дітей та їх права підлягають захисту з боку держави. НОРМИ ПРАВА Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Стаття З Конституції України вказує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника та їх неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. п. 1, 2, 4, 6, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно ч. 3 ст. 650-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed