Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявися, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: - копія паспорту [PERSON] серії КК 021338; - копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; - копія паспорта [PERSON] серії КЕ 956370; - копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; - копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-ЖД №309679; - копія технічного паспорту на буд. №105, по вул.. Мирошниченко №105, у м. Рені.; - Копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради №288 від 31.10.1991 р. - Копія акту про закінчення будівництва від 16.10.1991 р.; - Копія свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №853987; - Копія довідки БТІ №31 від 21.05.2014 р. - Копія договору на надання послуг по прибиранню від 01.07.2006 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено що, договором на право забудови від 15.12.1954 року, відповідачу було надано право забудови земельної ділянки для житлового будинку. 16.10.1991 року був складений акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального будинку по вул.. Мирошниченко, буд. 105 в м. Рені. Відповідач в січні 2003 року передав позивачу будинок, подарував його, з того часу позивач стала мешкати в ньому та господарювати, вважаючи що є власником будинку. Позивач мешкає у вищевказаному будинку, сплачує комунальні послуги, робить поточні та капітальні ремонти. Позивач зазначила, що неодноразово зверталась до відповідних органів із проханням переоформити будинок відповідним чином, але кожен раз отримувала відмову: з 2006 року по січень 2010 року не працювало КП Ренійське бюро технічної інвентаризації, зміни в законодавстві не дали позивачу можливість переоформити будинок. Лише в 2013 році був виготовлений технічний паспорт на будинок у цілому. З 2003 року, відповідач або інші правонаступники власника, жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів будинку. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що вона правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном протягом 10 років, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за нею. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Позивач з 2003 р. вільно та безперервно володіє будинком №105 по вул.. Мирошниченко, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін. З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на будинок №105 по вул.. Мирошниченко, у м. Рені, з положень набувальної давності.

Outcome: approved