overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON], звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо у тримання своєї доньки відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні, що викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягнути аліменти у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син, [PERSON]. Сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 04 серпня 2007 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проте клопотання про надання строку на примирення до суду не подав. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2007 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 05 червня 2010 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 червня 2010 року. Дітей від спільного шлюбу сторони не мають. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 06 січня 1990 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 січня 1990 року. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 07 березня 2000 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 березня 2000 року. Спільних дітей від шлюбу, сторони не мають Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 11 квітня 2015 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 квітня 2015 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 15 квітня 2014 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2014 року. Від спільного шлюбу у сторін 10 липня 2014 народився син, [PERSON]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 19 березня 2010 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 березня 2010 року. Від шлюбу у сторін 18 серпня 2010 року народився син, [PERSON]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 27 листопада 1993 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, проте подружнє життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 1993 року. Спільних дітей від шлюбу, сторони не мають Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року позивач звернувся із заявою до суду про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем з 26 червня 2014 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис за № 378. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та фактично припинені у вересні місяці 2015 року, спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та не надавати терміну для примирення, оскільки позивач фактично утворив іншу сім»ю, і цей шлюб існує лише формально. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 червня 2014 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 976. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, не підтримують шлюбних відносин не ведуть спільного господарства з вересня 2015 року. Відповідач фактично утворив іншу сім»ю, наміру відновлювати подружніх стосунків з відповідачем не має. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Суд, за таких обставин не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення подружжя. Неповнолітня дитина залишається проживати разом із матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначило, що 04 травня 2015 р. по пр. ім. Газети Правда, в районі перехрестя з вул. Донецька у м. Дніпропетровську, Відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом Шкода, держ. номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.06.2015, винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача по справі. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль Шкода, держ. номер [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 7463984 від 15.10.2014 р. Відповідно до умов договору, а саме п. 4.2 Розмір матеріального збитку у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу розраховується на дату настання страхового випадку на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу, калькуляції вартості відновленого ремонту на СТО, та висновки експерта-автотоварознавця. Відповідно до п. 4.2.2 відновлювальний ремонт застрахованого за цим Договором ТЗ здійснюється на СТО, обраної Страхувальником. Сума матеріального збитку розраховується виходячи з узгодженої із страховиком вартості відновленого ремонту на СТО, обраної Страхувальником, без урахування зносу частин і деталей ТЗ. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 7463984 на підставі страхових актів № 614/05 від 05.05.15 року, позивач відшкодував своєму Страхувальнику суму у розмірі 54 090,00 грн., шляхом перерахування 11 900,00 грн. на рахунок ТОВ Приват Авто, а 42 190,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується платіжними дорученнями. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13-05-15Р складеного 19.05.15 року та рахунку ТОВ Приват-Авто № 8811 від 14.05.15 р. та рахунку ФОП [PERSON]В № СФ-0000007 від 15.05.15 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача, в свою чергу, було застраховано у ПрАТ СК Арсенал Страхування, згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1058593.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

В жовтні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння №42 по вул. Робкорівській в м. Дніпрі на підставі договору дарування від 14.11.1980 року посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2010 року видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. У вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі, які в січні 2014 року переїхали мешкати до Російської федерації де по теперішній час мешкають, житловою площею будинку не користуються, за комунальні послуги не сплачують. Враховуючи викладене,\~позивач просить\~судвизнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилою площею домоволодіння №42 по вул. Робкорівській в м. Дніпрі. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засіданні не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та проти задоволення не заперечували. За згодою позивача суд розглядає справу в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 14.11.1980 року посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.2010 року видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, позивачу належить домоволодіння №42 по вул. Робкорівській в м. Дніпрі. В зазначеному домоволодінні зареєстровані відповідачі, які в січні 2014 року переїхали мешкати до Російської федерації де по теперішній час мешкають, житловою площею будинку не користуються, за комунальні послуги не сплачують. Вказана обставина підтверджується актом про не проживання посвідчений квартальним комітетом №26 Амур-Нижньодніпровської районної ради від 05.08.2015 року, 10.01.2017 року та 05.09.2018 року Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зважаючи на те, що відповідачі в січні 2014 року переїхали мешкати до Російської федерації де по теперішній час мешкають, житловою площею будинку не користуються, за комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved