Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.12.2007 року померла її тітка [PERSON], яка на її імя склала заповіт на все майно. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшло право на земельну частку (пай), площею 3,08 із земель с/с «Іква» смт. Стара Синява Хмельницької області, їй видавався сертифікат на права власності вищевказаної земельної ділянки. Вище згаданий сертифікат не зберігся, про що розміщено оголошення в районній газеті «Колос». Після смерті [PERSON] 02.12.2007 року, вона прийняла спадщину. Звернувшись до державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Сторона позивача в судове засідання не зявилася, проте представник позивача подала до суду заяву якою підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, просила справу розглянути без участі сторони позивача. Представник відповідача Старосинявської селищної ради направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. [PERSON] померла 02.12.2007 року в селищі Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БВ №076723, виданого 04.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області. Судом встановлено, що [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все її майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на яке вона матиме право за законом заповіла [PERSON], заповіт складений 30.06.1992 року, посвідчено державним нотаріусом Старосинявської держнотконтори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №618, який являється чинним ( витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48046553, сформований 13.06.2017 року Старосинявською державною нотаріальною конторою). Як вбачається із довідки №2084 від 13.06.2017 року, виданої Старосинявською сільською радою Хмельницької області, [PERSON], яка померла 02.12.2007 року, на день своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована одна за адресою вул. Грушевського,148, смт. Стара Синява, згідно рішення сесії №2 від 21.09.1992 року вул. Леніна 148 в смт. Стара Синява перейменована на вул. Грушевського,148. Номерація будинків не змінювалася. У відповідності до даних довідки, виданої відділом Держгеокадастру у Старосинявському районі Хмельницької області від 03.07.2017 року №192/174-17, на імя [PERSON] згідно списку громадян, які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку (пай) в Старосинявському районі Хмельницької області і прикладеного до Державного акту на право колективної власності на землю с/с «Іква» смт. Стара Синява серії ХМ002 №1 від 11.01.1996 року, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №045344, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 166 від 15.08.1996 року (копії вище зазначених документів наявні в матеріалах справи). Згідно листа повідомлення від 04.10.2017 року №370/114-17 відділу Держгеокадастру у Старосинявському районі Хмельницької області Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін вищезазначеного сертифікату не виготовлявся та не видавався. Державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори [PERSON] листом №1043/0116 від 10.11.2015 року відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а саме, у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлої 02.12.2007 року [PERSON], оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи на майно померлої. Відповідно наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №117-2018, відкритої 10.10.2018 року після смерті [PERSON], яка померла 02.12.2007 року, спадкоємцем за заповітом є [PERSON]. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі\~ст. 25 ЗК України\~при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно положень ст.\~ст. 1216 - 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивача підлягають захисту, оскільки вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON],\~\~однак не може оформити право на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на заявлене майно. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved