Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

В грудні 2017 року ТОВ «Інрум» звернулось до суду з вказаним позовом та обґрунтовувало його тим, що позивач є власником домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. Однак в цьому обєкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання [PERSON] Тому ТОВ «Інрум» просило суд визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району, та примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в цьому обєкті нерухомого майна. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року (а.с.58-59) провадження у цивільній справі в частині вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку було закрито. Водночас, розгляд цивільної справи продовжений в частині іншої вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] жодного разу не зявився у судові засідання. Водночас, він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.35-36, 44) та оголошеннями на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.45, 49, 78, 82). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] також підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а також дослідивши подані ними письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] був власником домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. 8 жовтня 2013 року відповідач уклав з [PERSON] договір позики (а.с.16, 60), за яким [PERSON] передала йому грошові кошти в розмірі 1342320 гривень, що були еквівалентні 168000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] грошові кошти в цьому ж розмірі до 8 квітня 2014 року. В той же день відповідач уклав з [PERSON] іпотечний договір (а.с.17-22, 61-66), за яким з метою забезпечення належного виконання договору позики [PERSON] передав в іпотеку домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. Як вбачається з п.5.3 вказаного договору, у випадку неповернення відповідачем позики в обумовлений строк [PERSON] набувала право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на домоволодіння в рахунок погашення боргу за договором позики. Право власності на вказаний обєкт нерухомого майна переходило до [PERSON] після спливу 40-денного строку з моменту надсилання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення договору позики та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. З копії квитанції (а.с.67), а також опису вкладення у цінний лист (а.с.70) вбачається, що 27 квітня 2016 року [PERSON] надіслала відповідачу письмову вимогу про виконання грошових зобовязань за договором позики та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. 29 квітня 2016 року [PERSON] отримав вказаний документ. Ця обставина підтверджується відстеженням пересилання поштових відправлень (а.с.71). 10 червня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийняв рішення №30005996 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копіями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61191671 від 10 червня 2016 року (а.с.13, 72). 23 вересня 2016 року [PERSON] та позивач склали акт приймання-передачі майнового вкладу (внеску) до статутного капіталу ТОВ «Інрум» (а.с.7), за яким [PERSON] передала у власність позивача домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. 30 вересня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийняв рішення №31656231 про державну реєстрацію за ТОВ «Інрум» права власності на домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №69448356 від 30 вересня 2016 року (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користуван-ня та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.8 ч.1 ст.346 цього ж Кодексу право власності припиняється у випадку звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника. Встановлено, що внаслідок звернення стягнення на домоволодіння по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району припинилось право власності [PERSON] на цей обєкт нерухомого майна. Право володіння та користування перебувають в прямій залежності від права власності на домоволодіння. Ці обставини свідчать про те, що у звязку з припиненням права власності відповідача на цей обєкт нерухомого майна у нього одночасно припинилось право володіння та користування домоволодінням. З огляду на це суд вважає допустимим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням по вул. Гоголя, 4 в с. Гора Бориспільського району. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що ТОВ «Інрум» сплатило судовий збір в розмірі 1600 гривень. Ця обставинна підтверджується квитанцією №0.0.914101907.1 від 12 грудня 2017 року (а.с.25). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved