Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки за № 15 та № 39 площею 0,09 га, цільове призначення ведення садівництва які розташовані на території в с. Кірове, садівниче товариство «Дніпробудівець» Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.04.2015 року. В обґрунтування позову зазначила, що 25.04.2015 р. помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 39/100 частки квартири [ADDRESS] та земельні ділянки № 15 та № 39 площею 0,09 га, цільове призначення ведення садівництва, які розташовані в с. Кірове, садівниче товариство «Дніпробудівець» Лукашівської сільської ради. Вищезазначені земельні ділянки належали йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], за реєстровим номером 998.Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак при оформленні своїх спадкових прав зясувалось, що батько за життя оформив договір купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, однак не встиг отримати витяг з державного реєстру прав власників на спадкове майно. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи представник позивача [PERSON] до суду не зявилась. Через канцелярію суду надійшла заява від 20.01.2017 р., з проханням розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився. До суду надійшла заява № 02-01-25/03 від 04.01.2017 р. про визнання позову, з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, у заяві від 10.01.2017 р. № 21/02-14 просила розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстровий номер 998, [PERSON] придбав у власність у [PERSON] земельні ділянки № 15 та № 39 площею 0,09 га, цільове призначення ведення садівництва, які розташовані в с. Кірове, садівнице товариство «Дніпробудівець» Лукашівської сільської ради. На підставі даного договору [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю за життя не отримав. Як видно з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 326769, [PERSON] помер 25.04.2015 р. За змістом копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 343847, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Миколаєвна. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 493675, [PERSON] після одруження з [PERSON] має прізвище «Фандуль». З копії спадкової справи вбачається, що заповіту [PERSON] не залишив. Заявою від 28.08.2015 р. [PERSON] прийняла спадщину за законом як спадкоємець першої черги. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори №\~2847/02-31 від 04.12.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку 0,09 га, що розташована на території Лукашівської сільської ради садівниче товариство «Дніпробудівець» в с. Кірове Запорізького району Запорізької області, передану для ведення садівництва у звязку з відсутністю документів потрібних для вчення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки за життя набув правомірно, відтак вони увійшли до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008\~р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 р., станом на дату укладання договору купівлі-продажу земельних ділянок) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За приписами ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 р., станом на дату укладання договору купівлі-продажу земельних ділянок) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому, ст. 14 Закону України «Про власність» (в редакції станом на дату укладання договору купівлі-продажу земельних ділянок) визначала, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення фермерського господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Аналогічні приписи містились і в ст. 6 Земельного кодексу України (в редакції 1990\~р., станом на дату укладання договору купівлі-продажу земельних ділянок). При цьому пунктом 4 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 \~р. «Про приватизацію земельних ділянок» було установлено, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення. Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка. Вищезазначені правові норми вказують на те, що [PERSON] за життя набув у власність спірні земельні ділянки за договором купівлі-продажу від 26.04.2001 року, хоча й не отримав державного акту на право приватної власності на землю, а [PERSON] після його смерті успадкувала за законом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі земельні ділянки за № 15 та № 39 площею 0,09 га, цільове призначення ведення садівництва які розташовані на території в с. Кірове, садівниче товариство «Дніпробудівець» Лукашівської сільської ради. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність державного акту на право приватної власності на землю є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved