Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що йому на праві приватної власності, належить квартира [ADDRESS]. В його квартирі зареєстрована проживаючою його донька [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]), яка з 2000 року фактично в ній не проживає, витрат по сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація відповідачки у квартирі створює йому перешкоди у її користуванні, оскільки він позбавлений можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідачки позбавляє його можливості надати інформацію про доходи, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Сторони у судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON], яка викликалась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з'явилась, відзиву щодо позову не надала. Третя особа КП ВЖРЕО, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, свого представника у судове засідання не направив. В матеріалах справи міститься заява представника третьої особи, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до договору найму житлового приміщення від 02 березня 1967 року, він є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] загальною житловою площею 31,07 кв.м. /а.с.7/ Як вбачається з довідки про склад сімї №1/2-1946 від 17.09.2018 року, у спірній квартирі окрім позивача [PERSON], зареєстрована проживаючою його донька [PERSON], [INFO]. /а.с.8/ Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]./а.с.9/ Згідно копії паспорта відповідача виданого Абзеліловським районним відділом внутрішніх справ республіки Башкортостан 08 квітня 2003 року [PERSON] [INFO] є громадянкою [PERSON] федерації та з 15 квітня 2003 року значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]./а.с.11-13/ Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.\~71,\~72\~Житлового кодексу України\~наймач,\~або члени\~його сім'ї\~можуть бути\~визнані судом\~такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщення\~при умові,\~що вони\~не проживають\~в ньому\~без поважних\~причин більше\~шести місяців. Згідно з\~нормами ст.\~107\~ЖК України\~у разі\~вибуття наймача\~та членів\~його сім'ї\~на постійне\~проживання до\~іншого населеного\~пункту або\~в інше\~жиле приміщення\~в тому\~ж населеному\~пункті договір\~найму жилого\~приміщення вважається\~розірваним з\~дня вибуття.\~Якщо з\~жилого приміщення\~вибуває не\~вся сім'я,\~то договір\~найму жилого\~приміщення не\~розривається,\~а член\~сім'ї,\~який вибув,\~втрачає право\~користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Із роз'яснень,\~викладених в\~п.\~11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.04.1985\~року №2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» слідує,\~що відповідно\~ до\~ст.107\~ЖК наймач\~або член\~його сім'ї,\~який вибув\~на інше\~постійне місце\~проживання,\~втрачає право\~користування жилим\~приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. У відповідності до ст. 810 Цивільного Кодексу України вбачається, що договір найму житла є одним із способів реалізації права громадян на житло, яке передбачене та гарантоване ст. 47 Конституції України. Обєм прав і обовязків наймача та членів його сімї, підстави і порядок та наслідки розірвання договору передбачені та врегульовані таким чином, щоб у першу чергу забезпечити стабільність користування житлом у державному та комунальному житлових фондах. Початком відліку часу відсутності особи є залишення нею житлового приміщення. Особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням через відсутність понад визначені строки, у судовому порядку. Пленум ВАС України в своїй постанові визначає, що доказами залишення житла можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листі, розписка, пере адресація кореспонденції, створення сімї в іншому місці, переїзд в інший населений пункт, вивезення майна в інше місце тощо). Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в у квартирі\~[ADDRESS]посилається\~на те,\~що він змушений оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлений можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач,\~не проживає\~і не\~користується даним\~житловим приміщенням,\~що є\~комунальною власністю,\~не виявила\~наміру проживати\~у квартирі\~вчиненням відповідних\~дій,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON]\~є обґрунтованими\~і підлягають\~задоволенню і\~[PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування \~жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved