Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подачі позову. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що починаючи з 2007 року по 2011 роки вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2011 року шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, видане виконкомом Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 03 березня 2008 року серії [NUMBER] , актовий запис № 02). Малолітня дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивачки, відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, усі зароблені ним кошти він витрачає на власні потреби, тому, для вирішення цього питання позивачка змушена звернутися до суду. 04 грудня 2019 року судом була винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої направлено сторонам рекомендованими листами з повідомленнями. Відповідно до яких, копії ухвал були отримані позивачем та відповідачем 19 грудня 2019 року. Відповідач правом подачі відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Починаючи з 2007 року по 2011 роки позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2011 року шлюб було розірвано. (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, видане виконкомом Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 03 березня 2008 року серії [NUMBER] , актовий запис № 02).(а.с.2). В червні 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 червня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до якого позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . (а.с.5). Малолітня [PERSON] проживає разом з своєю матір`ю та знаходиться на повному іі матеріальному забезпеченні. Позивачка сама купує йому одяг, взуття, продукти харчування та необхідні речі для навчання та розвитку дитини. Відповідач працездатний, його стан здоров`я задовільний, інших виплат по аліментах відповідач не здійснює. Відповідно до поштових повідомлень, позивачем та відповідачем було отримано копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження 19 грудня 2019 року. (а.с.13,14). Відповідач правом подачі відзиву не скористався. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved