Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

В вересні 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Уточнивши позов, просила визнати договір позики на суму 72000,00 грн. укладений 08 травня 2014 року між нею та [PERSON] недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 08 травня 2014 року вона звернулася до своєї знайомої [PERSON] надати їй в борг 72000,00 грн. В той же день було укладено спірний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до якого відповідачка передала їй 72000,00 грн., але на справді гроші вона не отримала, оскільки відповідачка посилалася на те, що гроші залишились у неї дома і вона їх передасть пізніше. Через давнє знайомство та добрі відносини вона повірила, однак гроші їй не було передано впродовж півроку, а потім в них відпадала потреба. Договір позики вважає недійсним, оскільки такий договір повинен бути реальним і вступати в силу після отримання грошей. З позовом звернулася, оскільки [PERSON] в свою чергу в судовому порядку вимагає повернення коштів. Спірний договір по своїй суті хоча і є борговим документом але не підтверджує факт отримання грошей. Оскільки фактичного передання коштів не відбулося, то договір має бути визнаним недійсним, так відповідачка навмисно ввела її в оману щодо наміру передати оговорені договором кошти. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу зі своїм чоловіком в неприватизованій однокімнатній квартирі залишилися проживати вона, її повнолітній син, колишній чоловік та його дружина - мати [PERSON] Таке проживання було нестерпним і чоловік запропонував віддати йому вартість 1/3 частини квартири на придбання житла. Вона погодилась, а оскільки грошей у неї не було то домовилась укласти договір позики з [PERSON] 08 травня 2014 року вона, її син та знайома [PERSON] зустрілись у нотаріуса з колишнім чоловіком, його новою дружиною та [PERSON], ні до ні після підписання договору, обумовлену суму у 6000 доларів США, що дорівнювала 72000,00 грн. вона не отримала. Колишній чоловік запевнив її, що сам вирішить питання про повернення боргу. Невдовзі чоловік та його нова дружина виїхали з квартири, вона та син квартиру приватизували, а в 2015 році чоловік помер. Вона спілкувалася з [PERSON] з приводу боргу, але вони не домовились і син отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, на частину придбаного будинку. Також зазначала, що чоловік їй складав розписку про отримання у неї коштів, але в ній також зазначав свій обов'язок по сплаті заборгованості по комунальним платежам, але вона вказану розписку загубила. Допитана в суді як свідок підтвердила вищезазначені обставини, однак вказала, що в розписці залишеній чоловіком не йшлося про отримання саме 6000 доларів США. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, проти його задоволення заперечувала та зазначила, що вказаний договір є реальним і позивачка дійсно позичила у [PERSON] 72000,00 грн. про що і був складений договір. Заперечила посилання позивачки про неотримання грошей у сумі зазначеній у договорі позики. Просила застосувати наслідки пропуску строку давності на звернення до суду з позовом про визнання договору укладеного 08 травня 2014 року недійсним. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у суді повідомила, що дійсно 08 травня 2018 року посвідчила договір позики між [PERSON] та [PERSON] Вказаний договір було підписано сторонами у її присутності. Яких би то відкладальних умов вона не пам'ятає, сам момент передачі коштів вона також не пам'ятає, однак пам'ятає, що сторони вказували про виконання договору. Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між [PERSON], та [PERSON], укладено договір позики за яким [PERSON] передає у власність [PERSON] гроші у сумі 72000,00 грн., що складає еквівалент 6000,00 доларів США строком до 8 травня 2017 року, які [PERSON] приймає у власність та зобов'язується повернути в строк указаний в договорі. Договір посвідчено 08.05.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1769 (а.с. 8) Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] просить визнати договір позики недійсним, як укладений під впливом обману з боку особи з якою у неї склались довірливі стосунки. В судовому ж засіданні, посилалась на укладення договору під впливом тяжких обставин - побутових проблем пов'язаних з проживанням в одній квартирі з колишнім чоловіком та його новою дружиною, матір'ю відповідачки. При цьому, як у позовній заяві так і у суді посилалась на неодержання коштів визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. (ч. 3 ст. 203 ЦК України) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. (ч. 5 ст. 203 ЦК України) На підтвердження обставин не отримання коштів за договором позивачка просила допитати свідків [PERSON] та [PERSON] З пояснень самої позивачки, свідків [PERSON] та [PERSON] убачається, що [PERSON] безпосередньо могла і не отримувати від [PERSON] гроші, в нотаріальній конторі був присутній її колишній чоловік [PERSON], з яким у неї була домовленість про виселення з квартири за грошову компенсацію у сумі 6000,00 доларів США, які йому і були передані при підписанні договору позики. Подальші дії [PERSON], який знявся з реєстрації у квартирі 85 будинку 12 по Стадіонному проїзду у м. Харкові, в якій залишилась позивачка та її син і придбав собі інше житло. Отже позивачкою [PERSON] не доведено безгрошовість вказаного договору. Позивачкою [PERSON] суду не надано будь яких доказів на укладання договору позики під впливом тяжких обставин, викликаних складними побутовими обставинами, оскільки сама позивачка вказує, що на момент укладення спірного договору отримала судове рішення про виселення з квартири нової дружини [PERSON]. Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідачки про застосування до вказаних правовідносин трирічного строку позовної давності, виходячи з того що строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України обчислюється з 08 травня 2017 року. Також суд бере до уваги ту обставину, що позивачка [PERSON] звернулася з зазначеним позовом після смерті її колишнього чоловіка з яким у неї і була домовленість про виселення за грошову компенсацію. Крім того [PERSON], звернулася до суду з позовом про визнання договору позики безгрошовим і в той же час про визнання його недійсним з інших підстав, не визначившись з підставами оспорювання договору. З викладених обставин суд відмовляє у задоволенні позову про визнання договору недійсним.

Outcome: dismissed