Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною вартістю 9435 грн. та земельної ділянки площею 0,1 га по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі, та передання їх у власність територіальної громади м.Конотопа, мотивуючи тим, що [PERSON] помер 18 березня 2003 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі, який зареєстрований за померлим на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, виданого 22 січня 1987 року Конотопською держнотконторою в р. за №2-245, та договору купівлі-продажу, посвідченого 3 листопада 1988 року Конотопською держнотконторою в р. за №3461. Крім того, рішенням Конотопського міськвиконкому від 2 липня 1996 року № 214 земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 0,1 га по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі була передана [PERSON] у приватну власність. Землевпорядна документація та державний акт на право власності на дану земельну ділянку в управлінні Держземагентства у Конотопському районі відсутні, земельна ділянка до Державного земельного кадастру не занесена. Після смерті [PERSON] у вищевказаному житловому будинку ніхто не проживає, житло руйнується, приходить в занедбаний стан, за прилеглою територією ніхто не доглядає. До теперішнього часу спадщину після [PERSON] ніхто не прийняв, тому її можна визнати відумерлою. В судовому засіданні представник заявника: Конотопського міськвиконкому [PERSON] заяву підтримала, просить її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомостей з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в них відсутні відомості про нерухоме майно по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі (а.с.5,6). З довідки-характеристики КП Конотопське МБТІ вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року житловий будинок в м. Конотопі, вул. Новікова, 23 зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, виданого 22 січня 1987 року Конотопською держнотконторою в р. за №2-245, та договору купівлі-продажу, посвідченого 3 листопада 1988 року Конотопською держнотконторою в р. за №3461. Загальна вартість нерухомого майна, яка вказана станом на 18.03.2003, складає 9435 грн. (а.с.4). Згідно запису акта про смерть № 297 [PERSON] помер 18 березня 2003 року в м. Конотопі Сумської області (а.с.28). В довідці голови квартального комітету №9 зазначено, що в житловому будинку по вул. Новікова 23 в м. Конотопі станом на 18 березня 2003 року був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.29). За повідомленням Конотопської міської державної нотаріальної контори від 24 липня 2015 року, після померлого 18 березня 2003 року [PERSON] заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась (а.с.21). Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити заяву Конотопського міськвиконкому про визнання спадщини, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі, відумерлою та передання її у власність територіальної громади м.Конотопа. Однак не підлягає задоволенню заява в частині визнання відумерлою спадщини, яка складається із земельної ділянки площею 0,1 га по вул. Новікова, 23 в м. Конотопі та передання її у власність територіальної громади м.Конотопа. Згідно рішення Конотопського міськвиконкому від 2 липня 1996 року № 214, додатку № 1 до рішення [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,10 га в м. Конотопі, вул. Новікова, 23. В рішенні також вказано, що при видачі державних актів на право приватної власності на землю площі земельних ділянок будуть уточнюватись (а.с.8,9). За повідомленням управління Дерземагентства у Конотопському районі, в ході перевірки наявної в управлінні бази даних державного фонду документації із землеустрою встановлено, що землевпорядна документація на земельну ділянку в м. Конотопі, вул. Новікова, 23 у базі даних відсутня, державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку на імя [PERSON] у базі даних реєстру других примірників державних актів не обліковується (а.с.30). В судовому засіданні також було встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку по Новікова, 23 в м.Конотопі [PERSON] не видавався, межі в натурі не встановлювались, з сусідами не узгоджувались, площа земельної ділянки не уточнялась, що підтвердила і представник заявника. Згідно ст.22 ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ в редакції, що діяла на час прийняття Конотопським міськвиконкомом рішення про передачу [PERSON] у приватну власність присадибної земельної ділянки, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст.23 вищевказаного ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. В ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, що діяла на час смерті [PERSON], також вказано, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у померлого [PERSON] не було у встановленому законом порядку зареєстровано право власності на земельну ділянку, державний акт він не отримував, тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial