overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 2009 року по 2014 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 жовтня 2009 року, який був розірваний рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 18 вересня 2014 року( а.с.7). Відповідач по справі є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.8). [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні ( а.с.3). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 17 грудня 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 03 березня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2014 року, оскільки в сім'ї виникали постійні сварки з причин цілковитої психологічної несумісності їх характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву по розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 березня 2008 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 20 (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року, яка проживає разом з позивачкою ( а.с.9,10). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з листопада 2014 року, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 04 лютого 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2014 року, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча і був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, заперечень проти позову не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статей 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 лютого 2009 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 18 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з жовтня 2014 року, можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка наполягає на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з березня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2013 року, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, під впливом яких постійно виникають сварки, скандали, не цікавиться дитиною та має до нього агресивне ставлення . Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином , заперечень проти позову суду не надавав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 березня 2013 року, який був зареєстрований у Чистоводівській сільській раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 02 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, можливість збереження сім'ї втрачена, сторони наполягають на розірванні шлюбу суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з січня 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з липня 2014 року, оскільки є непорозуміння у стосунках, різні погляди на деякі сімейні питання. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, оскільки проживає в зоні проведення АТО. Згідно листа УДППЗ «Укрпошта» від 22.07.2014 року № 522-31/2005, призупиняється приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів, в тому числі м. Торез Донецької області. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 січня 2001 року, який був зареєстрований у відділ реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 04 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 8), який мешкає разом з матір'ю ( а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з липня 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 квітня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, за № 179. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Майдан-Чернелівецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницькій області 15 січня 1994 року, актовий запис за № 1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникали конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, тривалий час спільно не проживають. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідач до суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З врахуванням позиції сторони позивача, суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1994 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, з червня 2012 року спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, яку уточнила в судовому засіданні та просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 5 червня 2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину- сина [PERSON], 13.06.2010р.н. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Сторони сумісне господарство не ведуть, у шлюбних відносинах не перебувають. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дітей згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, проте є працюючим, інших утриманців немає, стан здоров»я його нормальний. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до настання сином [PERSON], [INFO] повноліття. Судовий збір в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В грудні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON], був укладений Кредитний договір № 5894503 від 203.12.2007 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 89 300,00 доларів США, а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит частинами розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши відповідачу обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Відповідач свої обв'язки за кредитним договором не виконує, вжитими позивачем досудовими заходами спонукати відповідача до виконання договірних зобов'язань не вдалося, враховуючи значний розмір кредитної заборгованості. Позивачем було прийнято рішення звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Тому позивач посилаючись на умови договору та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В грудні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], зареєстрований 5 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м.Києва, актовий запис № 486. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось. Позивач посилається на те, що він з відповідачкою мають різні характери та погляди на життя. З січня 2014 року сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала. Пояснила, що з 2014 року між нею та відповідачем шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. На момент розгляду справи сторони проживають окремо. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 5 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м.Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 05.10.1996 р. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.8, 9). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дітей та поділу майна не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони з січня 2014 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, проживають окремо, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved