Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила ухвалити рішення про повернення належного їй майна та визнати за нею, [PERSON] право особистої приватної власності на холодильник «INDESIT» та принтер «EPSON». В обґрунтування позову вказала, що 12 вересня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до її сина [PERSON] про поділ майна подружжя. Вважає, що вищевказане рішення порушує її право власності. Так, [PERSON] було виділено холодильник «INDESIT», який вона придбала за грошові кошти зняті з пенсійної картки, та принтер «EPSON», який придбала також вона. За таких обставин позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Просила розглянути справу на розсуд суду. Вислухавши сторони, свідків, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, було виділено [PERSON] та визнано за ним право власності на: автомобіль ВАЗ-21154-110-20, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 60690 грн. (вартість 1/2 частини - 30345 грн.); автомагнітолу фірми «Hyundai» H-CMD4000 вартістю 1249 грн.; акумулятор для машини вартістю 542 грн.; принтер фірми «Epson» TX-650 вартістю 1720 грн.; холодильник фірми «Indesit», модель SB 200 вартістю 3595 грн., а всього майна на загальну суму 37451 грн. (а.с.9-10). Судом встановлено, що також підтверджено матеріалами справи та поясненнями свідків в судовому засіданні, позивачка [PERSON] за свої кошти придбала принтер фірми «Epson» TX-650 та холодильник фірми «Indesit», модель SB 200. Принтер, позивачка купувала для онуки, однак також бажає повернути його у своє користування. Вказані обставини визнані відповідачем і на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки право власності позивача на споруди є невизнаним правом, а тому позивач має право на звернення до суду з даними вимогами. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема - визнання права. Згідно ст. 386 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Встановлено, що принтер фірми «Epson» TX-650 вартістю 1720 грн. та холодильник фірми «Indesit», модель SB 200 вартістю 3595 грн. були придбані за власні кошти позивачки, а тому суд вважає за необхідне визнати за нею, [PERSON] право власності на вищевказане майно. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved