Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться в Київській області, Бориспільський район, с. Проців, вул. Пролетарська, буд.93. В даному будинку [PERSON] проживає з 2007 року. Крім нього в даному будинку зареєстрована також [PERSON] 15 жовтня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Починаючи з 2007 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, що знаходиться в Бориспільському районі, с. Проців, вул. Пролетарська, 93, а також зобовязати СГІРФО Бориспільського МРВ ГУМВС України в Київській області зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, якою підтримав позов та просив суд його задовольнити в повному обсязі, а також проводити розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду не направила. Начальник Бориспільського РВ УДМС України в Київській області направив на адресу суду лист, яким просив проводити розгляд справи без їхньої присутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 жовтня 2008 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.19). У 2007 році сторони по справі вселились до будинку №93 по вул. Пролетарська в с. Проців Бориспільського району, що вбачається з довідки №732 від 09 грудня 2015 року, виданої сільською головою Процівської сільської ради [PERSON] (а.с.26). 13 жовтня 2009 року на підставі договору дарування домоволодіння [PERSON] став власником будинку №93 по вул. Пролетарська в с. Проців Бориспільського району. Вказана обставина підтверджується копією договору дарування домоволодіння від 13 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24188566 від 20 жовтня 2009 року (а.с.23). Таким чином [PERSON] набула право на користування вказаним будинком як член сімї власника цього домоволодіння. 15 жовтня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Як розяснив Верховний Суд України в правових позиціях з приводу застосування житлового законодавства, розірвання шлюбу не припиняє право колишнього члена сімї власника квартири на користування нею. Оскільки право члена сімї власника квартири, який не є співвласником, на користування цією квартирою згідно зі ст.156 ЖК України обумовлено наявністю сімейних відносин і спільним із ним проживанням у даній квартирі. Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належній власникові квартирі, якщо вона одночасно не входить у склад сімї останнього і перейшла проживати в інше місце. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, починаючи з 2008 року [PERSON] не проживає в [INFO], тобто вона перейшла проживати в інше житло, що підтверджується актом обстеження фактичного проживання осіб від 09 грудня 2015 року, складеним комісією у складі секретаря сільської ради, депутата сільської ради та жителів с. Проців (а.с.27). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Встановлено, що після розірвання шлюбу у [PERSON] припинилось право на користування житловим будинком №93 по вул. Пролетарській в с. Проців. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Встановлено, що у звязку з тим, що [PERSON] з 2008 року не проживає у вказаному будинку, вона втратила право на користування даним житловим приміщенням. Як вбачається з довідки ГУ ДМС України в Київській області реєстрація її місця проживання за адресою: [INFO], не припинена (а.с.30). Крім цього, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільного права, як припинення судом реєстрації місця проживання відповідача. Для цього позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до Бориспільського РВ УДМС України в Київській області. Крім того, підстава для припинення реєстрації місця проживання [PERSON] в будинку виникне лише після набрання даним рішенням суду законної сили. Зважаючи на це, у задоволенні позовної вимоги про зняття з місця реєстрації [PERSON] за вказано адресою, належить відмовити. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 09 грудня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. Предявлений ним позов задоволений частково. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial