Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору дарування від 09.12.2005 року їй належить 10/100 частин квартири [NUMBER] , а саме квартира [ADDRESS] . За її згодою в вищевказаній квартирі було зареєстровано її брата [PERSON] , який з 2006 року в квартирі не проживає, витрат на утримання квартири не несе, особисті речі не зберігає. Вказує, що оскільки [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2006 року, весь тягар на утримання квартири несе вона, жодних комунальних платежів та інших платежів щодо витрат на утримання квартири відповідач не сплачує. Будь-яких заяв про неможливе проживання та про збереження реєстрації за адресою спірної квартири відповідач не подавав, наміру вселятись до квартири не має, що є підставою її звернення з цим позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року визначено головуючого суддю та 27.09.2021 року вищезазначена справа передана у провадження судді Твердохліб Ю.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 23). Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання з`явився, позов визнає в повному обсязі про що надав відповідну заяву, що відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Суд, відповідно до ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Заслухавши в підготовчому засіданні представника позивача, який підтримав вимоги позову, відповідача, який підтвердив факт безумовного визнання позову, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. За правилом, встановленим частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 09.12.2005 року посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Стець Н.М. (а.с. 6-7). В квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 22). [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, проте у ній не проживає, витрат на утримання майна не несе, чим порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження майном. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає, беручи до уваги ті обставини, що [PERSON] позов визнав, не є співвласником спірної квартири, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Отже ураховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved