Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

в жовтні 2013 року [PERSON](надалі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON](надалі - відповідач), за участю третіх осіб - ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», Моторно (транспортне) страхове бюро України, про визнання полісу недійсним та стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП, при цьому пояснивши наступне. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2013р. по справі № 752/11211/13-ц було частково задоволено позов [PERSON] до відповідача [PERSON], третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», та присуджено стягнути на користь позивача із [PERSON] кошти у сумі 1000,0 грн. матеріальної шкоди (франшиза), 1500,0 грн. моральної шкоди, 700,0 грн. вартості дослідження та 229,40 грн. судового збору. При цьому в іншій частині позову було відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не було залучено в якості відповідача по справі ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» яка має відшкодовувати шкоду, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ПрАТ«Страхова компанія «Лафорт» та оформленого Полісом № АЕ/0665849 від 14.12.2012р. В свою чергу на думку позивача [PERSON] має бути визнано недійсним вищезазначений Поліс № АЕ/0665849 від 14.12.2012р. та стягнуто на її користь із [PERSON] кошти у сумі 6315,46 грн. на відшкодування матеріальної шкоди у повному заподіяному обсязі. На обґрунтування наведеного позивач зазначила, що відповідачем [PERSON] не підтверджено внесення першого страхового платежу за договором страхування оформленого Полісом № АЕ/0665849 від 14.12.2012р., у зв'язку з чим наведений договір не набрав чинності. Крім того згідно листа Моторно (транспортного) страхового бюро України від 31.05.2013. за № 7/2-28/13760 у централізованій базі даних відсутній договір обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/665849. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати поліс ОСЦПВВНТЗ № АЕ/0665849 недійсним, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6315 грн. 46 коп. відшкодування матеріальної шкоди. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю. В наступному подав заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності у судовому засіданні та на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях позов не визнав і просив відмовити у задоволені позовних вимог та закрити провадження у справі, оскільки наведений спір було вирішено рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2013р. по справі № 752/11211/13-ц, яким визначено належним відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» та встановлено дійсність договору страхування. Представник третьої особи Моторно (транспортного) страхового бюро України у судовому засіданні заперечив позовних та просив відмовити у задоволені позову. В наступному подав заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності у судовому засіданні та на підставі наявних у справі доказів. Третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» повідомлене належним чином про місце та час судового розгляду щгідно ст. 74 ЦПК України, не забезпечило явку свого представника у судове засідання, про поважність причин неявки не повідомило суд. Врахувавши пояснення сторін та з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність відмовити у задоволені позову, виходячи з наступного. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2013р. по справі № 752/11211/13-ц беззаперечно встановлено, що автомобіль відповідача [PERSON] був застрахований відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» по Полісу № АЕ/0665849 від 14.12.2012р, зі строком дії з 15.12.2012р. по 14.12.2013р. Вищезазначене рішення не було скасоване та набрало законної сили. Положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином не підлягає повторному доказуванню та є встановленим факт належного укладення між страхувальником [PERSON] та страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт»договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого за Полісом № АЕ/0665849 від 14.12.2012р. Крім того суд зазначає, що згідно преамбули та ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року за № 1961-IV, цей закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. При цьому, положеннями ч. 17.6 ст. 17 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Разом з цим положеннями п.п. 2.1.5 п. 2.1 Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 за № 673, внутрішній договір страхування набирає чинності з моменту, зазначеного в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчує укладання такого договору. Отже, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого за Полісом № АЕ/0665849 від 14.12.2012р., набрав чинності з 15.12.2012р., а не з моменту його оплати. Крім того згідно п.п. 2.2.2. п. 2.2Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,інформація про укладення внутрішнього договору страхування щодо транспортного засобу, що підлягає обов'язковому технічному контролю, надається страховиком до єдиної централізованої бази МТСБУ. При цьому положеннями спеціалізованого ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначено, що договір страхування може бути визнано недійсним через відсутність його реєстрації у централізованій базі даних. Таким чином, реєстрація договору страхування у централізованій базі даних є виключно заходами технічного контролю і обліку та не впливає на чинність самого договору страхування. При цьому положеннями ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з цим суд зазначає що згідно ст. 20 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Додатково суд зазначає, що згідно ч. 17.2 ст. 17 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. При цьому відповідно до п.п. 2.1.3 п. 2.1 Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов'язаний дотримуватися такого: посвідчувати факт укладання внутрішнього договору страхування полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зразок якого затверджено Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). Отже, Поліс № АЕ/0665849 від 14.12.2012р. є документом, яким посвідчується укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів як правочину між страхувальником та страховиком, тобто бланк полісу не є правочином. В свою чергу положеннями ст. 16, 215, 216 ЦК України передбачено як спосіб захисту права визнання недійним правочину, а не документу яким посвідчено наведений правочин. Крім того позивачем по справі не обґрунтовано та не доведено суду яким чином та в чому порушено права позивача фактом укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого Полісом № АЕ/0665849 від 14.12.2012р. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним відмовити у задоволені позову повністю.

Outcome: dismissed