Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В жовтні місяці 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 26.03.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач [PERSON], шляхом акцентування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до заяви №002-03515-260413, згідно якого відповідач отримав кредитну лінію у розмірі 45 400,00 грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання та надав відповідачу вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 58 226,02 грн., яка складається: -0,00грн - тіло кредиту; -37 196,03грн - прострочене туло кредиту; -21 029,99 грн - заборгованість за відсотками; -0,00 грн - заборгованість за комісіями. Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 58 226,02 грн. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду свої заперечення в яких зазначив, що відповідач з 19.05.2015 рік по 21.07.2016 рік проходив військову службу у збройних силах України під час мобілізації, а тому вважає в цей період є неправомірним нарахування банком штрафних санкцій та процентів за кредитом. Представник позивача також зазначив, що через відкликання банківської ліцензії відповідач не мав можливості виконувати кредитні зобов'язання та просив застосувати строки позовної давності оскільки термін дії кредитного договору сплинув квітні 2014 року, а позивач звернувся до суду в жовтні 2017 року. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач [PERSON], шляхом акцентування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до заяви №002-03515-260413, згідно якого відповідач отримав кредитну лінію у розмірі 45 400,00 грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Згідно п.2.1 ч.3 Договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4. ч.3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4. ч.2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Банк належним чином виконав свої зобов'язання та надав відповідачу вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 58 226,02 грн., яка складається: -0,00 грн - тіло кредиту; -37 196,03 грн - прострочене туло кредиту; -21 029,99 грн - заборгованість за відсотками; -0,00 грн - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, суд вважає, що дана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні встановлено, що проценти за кредитом були нараховані відповідачу у період з 2014 року по 2015 рік, тобто до часу проходження відповідачем військової служби у збройних силах України під час мобілізації. З матеріалів справи також убачається, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором сплив в квітні 2014 року, проте останній платіж погашення заборгованості відповідачем був здійснений в квітні 2016 року. Оскільки позивач звернувся до суду в жовтні 2017 році, зважаючи на те, що має місце перебіг строку позовної давності сплатою відповідачем поточних платежів, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.526, 554, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved