Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В вересні 2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач [PERSON] є матір'ю трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» згідно актів про дитину, покинуту в пологовому будинку від 13.02.2013 року, складеними Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України. [PERSON] була засуджена Іллічівським районним судом м. Маріуполя 22.11.2012 року за ст. 309 ч.1 до 1 року 6 місяців позбавлення волі з випробовувальним терміном на 1 рік згідно ст. 75 КК України, який було скасовано та її направлено для відбування покарання. Згідно рішень колегії Іллічівської районної адміністрації неповнолітнім надано статус дітей, позбавлених піклування та влаштовано на повне державне забезпечення. [PERSON] після відбуття покарання неодноразово викликалась для проведення бесід з метою збереження родини, повернення в неї дітей, працевлаштування, однак відмовлялась від допомоги. За часів перебування дітей в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» [PERSON] навідала їх три рази. Прохає суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на користь дітей. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що діти перебувають на перивнному обліку, на який їх було узято до того, як [PERSON] була засуджена та направлена до місць позбавлення волі. Первинний позов з того ж предмету в 2013 році був судом відхилений, оскільки [PERSON] відбувала покарання, повя'язане з позбавленням волі, діти були прийняті на повне забезпечення держави. В 2014 році відповідач звільнилась, але нічого для повернення дітей до родини та їх матеріального утримання не зробила. Прохала суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітніх дітей та стягнути аліменти на їх користь. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовної заяви. Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 Романюк І.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи, комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки», в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відомості про батька внесені зі слів матері (а. с. 7-9). Рішеннями колегії Іллічівської районної адміністрації №215/4, 215/5, 215/6 від 26.06.2013 року малолітнім [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 19-23). Рішеннями колегії Іллічівської районної адміністрації №217, 218, 220 від 26.06.2013 року малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] влаштовані до комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» на повне державне забезпечення, де знаходяться з 19.02.2013 року по теперішній час. (а. с. 24-31) Вироком Іллічівського районного суду від 22.11.2012 року [PERSON] була засуджена за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробовувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Іллічівського районного суду від 24.04.2013 року [PERSON] було направлено до місць позбавлення волі для відбування покарання, звільнена з Приазовської виправної колонії №107 Донецької області 20.06.2014 року (а. с. 6, 13, 14, 15). Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON], яка згідно акту обстеження побутових умов, мешкала в по [ADDRESS], неодноразово запрошували до Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради для працевлаштування та повернення дітей в родину, на які вона не реагує, не зважаючи на її заяви про наміри повернути дітей до родини, на теперішній час вона не працевлаштована, діти знаходяться в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки», в якому вона відвідала дітей лише тричі: 17.04.2013, 14.10.2014 та 11.03.2015 року, що дає підстави вбачати в її діях байдуже ставлення до дітей, їх фізичного стану, виховання, розвитку та повернення до біологічної родини (а. с. 33-40, 52, 53-58). Змінивши місце мешкання з будинку [ADDRESS] на будинок [ADDRESS], [PERSON], маючи можливість повернути дітей в біологічну родину в будинок за вище вказаною адресою, цього на момент розгляду справи не зробила, продовжуючи нехтувати своїми батьківськими обов'язками (а. с. 5). З висновку Органу опіки та піклування Іллічівської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що відповідач з малолітніми дітьми не спілкується, зв'язків не підтримує, не приймає участі в їх вихованні, нехтує своїми обов'язками як мати, зневажає таким чином своїх дітей (а. с. 41-42). Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, про її навчання, підготовку до самостійного життя. Від цього в суду є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, вони знаходяться на повному державному забезпеченні. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховучюи майновий стан відповідача та необхідність стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на користь дітей обґрунтованими. Відповідач [PERSON], на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дітей, оскільки не спілкується з дітьми, зв'язків не підтримує, не цікавиться їх вихованням, станом здоров'я та розвитком, веде анти соціальний спосіб життя, раніше була засуджена. Суд вважає, що зазначені дії відповідача свідчать про її байдуже ставлення як до судового розгляду, так і до долі дітей, про що також свідчить неприбуття відповідача в судове засідання та це додатковою обставиною, що враховується судом при ухваленні рішення про позбавлення їх батьківських прав.

Outcome: approved