Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоселицької районної державної лабораторії ветеринарної медицини, про визнання переведення її на іншу роботу незаконним та поновлення на посаді завідуючої державної лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на Новоселицькому ринку, з якої вона відповідачем була незаконно переведена на посаду лаборанта, посилаючись на те, що наказом № 5 від 3 квітня 2013 року директора лабораторії ветеринарної медицини Сурніна М.С. згідно її поданої заяви була переведена з посади лаборанта на вакантну посаду тимчасово виконуючої обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарно - санітарної експертизи на Новоселицькому ринку. 17 грудня 2014 року відповідач своїм наказом № 24 звільнив її з посади виконуючої обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарно - санітарної експертизи та перевів без її згоди на посаду лаборанта 1 категорії Новоселицької державної лабораторії ветеринарно - санітарної експертизи з 18 грудня 2014 року. Дане звільнення та переведення на посаду лаборанта вважає незаконними, оскільки відповідно до ст.32 КЗпП України в результаті переведення її тимчасово виконуючою обов'язки на вакантній посаді мало місце призначення її на постійну посаду завідуючої лабораторією ветеринарно - санітарної експертизи на Новоселицькому ринку, а без її згоди відповідач не мав право перевести на посаду лаборанта 1 категорії. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що оскільки вона більше півтора року виконувала обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарно - санітарної експертизи, то вважається такою, що з нею був укладений трудовий договір на невизначений строк, а тому перевід на іншу посаду без її згоди є незаконним. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що дійсно позивачка з 3 квітня 2013 року по 17 грудня 2014 року виконувала обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарно -санітарної експертизи. Однак у зв'язку з тим, що вона не відповідає займаній посаді була переведена на посаду лаборанта. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Питання про призначення виконуючим обов'язків за певними посадами для загального кола працівників законодавством України не врегульовано. У зв'язку з цим, відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХII «Про порядок тимчасовий дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» для регулювання зазначених правовідносин застосовуються акти союзу РСР, які не суперечить Конституції України та законами України, зокрема роз'яснення Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 29 грудня 1965 року №30/39 «Про порядок оплати тимчасового замісництва», Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про умови праці тимчасових робітників та службовців» від 24 вересня 1974 року № 311 їх у частині, яка не суперечить Конституції України та трудовому законодавству України Судом встановлено, що позивачка наказом від 3 rвітня 2013 року за № 5 була переведена з посади лаборанта на посаду тимчасово виконуючої обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарної санітарної експертизи на Новоселицькому ринку згідно її заяви від 3 квітня 2013 року і виконувала обов'язки завідуючої лабораторії по 17 грудня 2014 року. В подальшому наказом № 24 від 17 грудня 2014 року вона звільнена від виконання обов'язків завідуючої державною лабораторією та переведена без її згоди з 18 грудня 2014 року на посаду лаборанта 1 категорії даної організації. Відповідно до пункту 2 роз'яснення Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 29 грудня 1965 року №30/39 «Про порядок оплати тимчасового замісництва» призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Зазначене можливе лише за посадою, призначення на яку проводиться вищим органом управління. В цьому випадку керівник установи зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу надати документи для його призначення на посаду до вищого органу управління. Призначення працівника виконуючим обов'язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Згідно з пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про умови праці тимчасових робітників та службовців» від 24 вересня 1974 року № 311 їх тимчасовими вважаються робітниками та службовці прийняті на роботу на строк до двох місяців, а для заміщення тимчасово відсутніх працівників, за якими зберігаються їхнє місце роботи ( посади) до чотирьох місяців. Згідно п.11 цього Указу трудовий договір з тимчасовими робітниками або службовцями вважається продовженими на невизначений строк, якщо працівник виконує обов'язки більше двох місяців. Таким чином, враховуючи те, що позивачка з 3 квітня 2013 року по 17 грудня 2014 року виконувала обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарної санітарної експертизи на Новоселицькому ринку, то суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 23, 32 Кодексу законів про працю України вона вважається переведеною на постійну посаду завлабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на Новоселицькому ринку, а трудовий договір між нею та адміністрацією вважається укладеним на невизначений строк. Даний висновок суду підтверджується і наказом №24 від 17 грудня 2014 року директора Новоселицької районної державної лабораторії ветеринарної медицини, з якого видно, що позивачка була звільнена від виконання обов'язків завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи та наказом № 24 від 17 грудня 2014 року начальника управління ветеринарної медицини в Новоселицькому районі. У відповідності до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу в інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість допускається тільки за згодою працівника. Згідно п. 31 Пленуму ВСУ України за № 9 від 06.11.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено що відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Судом встановлено, що відповідач своїм наказом №24 від 17 грудня 2014 року звільнив позивачку з посади тимчасово виконуючої обов'язки завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи та без її згоди перевів на посаду лаборанта 1 категорії Новоселицької державної лабораторії ветеринарно - санітарної експертизи з 18 грудня 2014 року. Таким чином, позивачка була переведена на їншу роботу без її згоди, що є порушенням ч.1 ст.32 КЗпП України та підстав для скасування наказу та поновлення її на попередній роботі. Посилання представника відповідача на те, що позивачка не відповідала займаній посаді, оскільки вона не мала відповідної кваліфікації, стажу роботи, допускала недоліки в роботі були підстави для розірвання трудового договору з ініціативи адміністрації відповідно до вимог ч.2 ст.40 КЗпП України, а не переведення її на іншу роботи без її згоди. Відповідно до ст. 235 ч. 1 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі викладеного,

Outcome: approved