Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Виклад позиції позивача: Позивач 15.02.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його батьками є відповідач по справі [PERSON] та третя особа [PERSON] . На даний час позивач проживає разом з [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова шлюб між його батьками було розірвано 18.04.2002 року, після чого він залишився проживати разом із своєю матір`ю, проти чого відповідач не заперечував. Рішення Московського районного суду м.Харкова з відповідача було стягнуто аліменти на позивача та його брата у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на користь [PERSON] . Після досягнення повноліття відповідач у добровільному порядку продовжував надавати йому матеріальну допомогу у розмірі 1500 гривень на місяць. В 2020 році [PERSON] виповнилось 60 років, через що матеріальна допомога з його боку припинилась. Позивач вказує, що потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як з шести років, після отриманої родової травми, страждає на психічний розлад та з 01.05.2008 року є інвалідом другої групи безстроково. З 21.04.2020 року по 30.04.2020 року, а також з 01.07.2020 року по 17.07.2020 року, перебував на стаціонарному лікування в КНП « Міська клінічна лікарня № 2» з діагнозом варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки, гострий варікотромбофлебіт підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, ХВН І-ІІ cm. Згідно довідки від 17.07.20р. була проведена операція - комбінірована венєктомія зліва. Після операційний період передбачав дотримання дієти, обмеження фізичних навантажену протягом місяця. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу № 126 від 10.02.2021 р. за рівнем обмеження моєї життєдіяльності встановлено: обмеження самообслуговання, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Зазначає, що він є інвалідом другої групи безстроково, ніколи не працював і працювати не може, страхового стажу не має. На даний час розмір його пенсії складає 1769 грн., що підтверджується довідкою ПФ Московського району м.Харкова від 23 листопада 2020р. 13.10.2020р. спеціалістами ЦСС Московського району м.Харкова був здійснений вихід за адресою його проживання з метою оцінки потреб сім`ї. В ході обстеження встановлено, що на даний час батько [PERSON] [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на повнолітню особу з інвалідністю, яка потребує сторонньої допомоги, а його доглядає мати [PERSON] . Однак їх з матір`ю сімейного бюджету у розмірі 5319 грн. не може вистачити для більш менш скромного існування двох тяжко хворих людей. Тому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Заяви (клопотання) учасників справи. 09.03.2021 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позовної заяви, тому що він не має змогу сплачувати аліменти, так як він 19.10.2020 р. досяг пенсійного віку згідно з законами держави Україна. Зараз він офіційно набув статусу пенсіонера за віком з урахуванням його трудового і страхового стажу згідно рішення Пенсійного фонду України і на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Наразі він є непрацездатним, також вказав, що його було звільнено з компанії ТОВ «Сі Ес Інтегра» 30.11.2020 р. Він проживає разом з його дружиною (пенсіонер за віком) та її престарілою матір`ю (також пенсіонер за віком), яка є лежачим хворим вже 10 років, постійно потребує обслуговування та значних витрат на лікування. Таким чином, всі члени його родини - непрацездатні особи. В жовтні 2020 року він захворів на COVID-19, яка тривала місяць з важким перебігом. Його здоров`я значно похитнулось, що потребувало значних витрат на лікування та поновлення стану. Разом з ним хворіли з важким перебігом хвороби проживаючі його дружина та її престаріла мати. Вважає, що стан його здоров`я, великі постійні витрати на підтримку здоров`я членів родини, що мешкають сумісно з ним, а також стан непрацездатності всіх членів родини не дозволяють йому надалі сплачувати допомогу у вигляді аліментів. Третя особа [PERSON] надіслала пояснення до позову, в яких зазначила, що вона не згодна з відзивом відповідача так як позивач проживає разом з нею, а тому їх сукупний дохід становить 5376 грн., і цієї суми, на думку відповідача, цілком достатньо для повноцінного життя. Водночас, слід врахувати, що вона теж інвалід 2-ї групи за загальним захворюванням безстроково (онкологія), працювати не може. Також як ї їх син, вона потребує коштовні ліки, харчування, їм потрібно оплачувати житло, купувати одежу та взуття. Станом на 01.03.2021р. її пенсія становить 3607 грн., а сина 1769грн. Оскільки старший син зареєстрований в квартирі, вона не можу отримати субсидію на житлово-комунальні послуги. Посилання відповідача на те, що [PERSON] , будучі повнолітньою працездатною, працевлаштованою особою, може надавати допомогу своєму хворому брату, є безпідставним та незаконним. По-перше, [PERSON] проживає окремо, орендуючи житло, веде окреме господарство, а по- друге, законних підстав для покладення на нього зобов`язань щодо матеріальної підтримки свого брата, на відміну від батька, не існує. Відповідач дійсно досяг пенсійного віку, але їй відомо, що він продовжує працювати та отримувати дохід, продовжуючи свою підприємницьку діяльність. Він продовжує бути фізичною особою-підприємцем, яка займається комп`ютерним програмуванням, консультуванням з питань .інформатизації, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах, а також іншою діяльністю у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, а тому перебуває на обліку в податковій інспекції Шевченківського району м.Харкова, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку і випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Посилаючись на своє важке матеріальне становище, [PERSON] не надав суду даних щодо хвороби матері своєї дружини, а також письмових доказів перебування їх на пенсії. Хвороба відповідача на COVID-19, навіть у сукупності з іншими наданими доказами, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Але в той же час дійсність листка непрацездатності, наданого відповідачем на його підтвердження, викликає сумніви, адже лікар, закриваючи його 02.11.2020р., вказує на необхідність стати до роботи третього жовтня, Тому просить задовольнити позов у повному обсязі. Процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 15.02.2021, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О. До суду 17.02.2021 надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 1607. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18.04.2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 435, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] . [PERSON] зареєстрований разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.11.2020 року. [PERSON] є інвалідом 2-ї групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія ХАР -06 № 048503. [PERSON] з 21.04.2020 року по 30.04.2020 року, а також з 01.07.2020 року по 17.07.2020 року, перебував на стаціонарному лікування в КНП « Міська клінічна лікарня № 2» з діагназом верикозна хвороба лівої ніжньої кінцівки, гострий варікотромбофлебіт підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, ХВН І-ІІ cm. Згідно довідки від 17.07.20р. [PERSON] була проведена операція - комбінірована венєктомія зліва. Хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. варікотромбофлебіт підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, ХВН І-ІІ cm. Згідно довідки від 17.07.20р. була проведена операція - комбінірована венєктомія зліва. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу № 126 від 10.02.2021 р. за рівнем обмеження моєї життєдіяльності встановлено : обмеження самообслуговання, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. 13.10.2020р. спеціалістами ЦСС Московського району м.Харкова був здійснений вихід за адресою проживання позивача. В ході обстеження встановлено, що на даний час батько [PERSON] [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на повнолітню особу з інвалідністю, яка потребує сторонньої допомоги, про що стало відомо від матері особи [PERSON] та його доглядає мати [PERSON] . [PERSON] досяг пенсійного віку. Відповідно до виписки з наказу № 22-к від 10 .11.2020 року [PERSON] звільнився з ТОВ СіЕС Інтегра» за власним бажанням. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, з переліком видів господарської діяльності з КВЕД - комп`ютерне програмування, консультування з питань, інформатизації, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах, а також іншою діяльністю у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем. [PERSON] перебуває на обліку в податковій інспекції Шевченківського району м.Харкова, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку і випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. [PERSON] з.10.10.2020 року по 02.11.2020 року хворів на COVID-19, що підтверджується листком непрацездатності серії АДР № 846547. Відповідно до довідки про доходи № 6447614850717419 видану УПФУ ГУ в Харківській області від 23.11.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та за період з 01.11.2019 року по 30.11.2020 року отримала пенсію у розмірі 44789,73 гривень. Відповідно до довідки про доходи № 5017316824007012 видану УПФУ ГУ в Харківській області від 23.11.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та за період з 01.11.2019 року по 30.11.2020 року отримав пенсію у розмірі 21590 гривень. Відповідно до довідки про доходи № 18 від 03.03.2021 року видану ТОВ «СіЕС Інтегра» [PERSON] отримав дохід за 01.01.2020 року по 30.11.2020 року у розмірі 67218,77 гривень. Оцінка суду Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України). Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 82 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я позивача, який є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи безстрокове, та стан здоров`я його батька, який є пенсіонером; матеріальне становище сторін, зокрема, той факт, що позивач отримує соціальну пенсію, третя особа позбавлена можливості працювати, оскільки постійно знаходиться разом з позивачем, який потребує постійного стороннього догляду; той факт, що разом з відповідачем проживає його дружина пенсіонер та її матір, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, довічно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується викладених у відзиві заперечень відповідача, що позивач отримує пенсію по інвалідності, то судом вони не можуть бути враховані виходячи з наступного. Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним сином доходів, пенсії по інвалідності, автоматично не свідчить, що він не потребують матеріальної допомоги. Аналогічні висновки містяться у Постанові ВС Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 459/1381/18 (провадження № 61-9328св19) Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial