Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на фіксації судового процесу не наполягає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про укладення шлюбу, серії ІІІ-ЖД № 313682 від 11.09.1991 року, згідно якого між громадянами [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 11.09.1991 року відділом ЗАГС виконавчого комітету Ренійської районної Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 141; - копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії КК № 062754, виданого 08.07.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - копія паспорту на імя відповідача [PERSON], серії КК № 062753, виданого 08.07.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - заява позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності; - заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності; - квитанції про сплату судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 11.09.1991 відділом ЗАГС виконавчого комітету Ренійської районної Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 141, мотивуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі сумісного життя не було взаєморозуміння та виникали сварки, в ході яких [PERSON] вчиняв дії, що принижували позивача та нецензурно висловлювався. На думку позивача, подальше проживання разом з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки з 2009 року вони спільно не проживають, спільних дітей, як зазначено у позові, у них також не має. На теперішній час позивач проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] відмовився добровільно розривати шлюб у Ренійському ВРАЦС, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем шляхом винесення судового рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частиною 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 цього ж Кодексу, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Встановивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що сімя сторін фактично розпалася, оскільки вони вищеозначений тривалий час не проживають сумісно, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя. Підстави для розірвання шлюбу суд визнає обґрунтованими. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, тривалий час мешкають окремо, крім того, у позивача цивільний шлюб з іншим чоловіком. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві наданій на адресу суду позивач просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею прізвище «Тончева». Враховуючи те, що позивач у звязку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювала, то і після розірвання шлюбу вона має право іменуватиметься дошлюбним прізвищем «Тончева», оскільки такі вимоги відповідають діючому законодавству. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved