Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» мотивує тим, що 23.06.2014 року між AT «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №168140Г2/14к/мс, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач посилається на те, що 25.10.2014 р. о 15 год. 30 хв. в Оболонському районі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме: автомобіля «Nissan», номерний знак [NUMBER] , який знаходився під керуванням в [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілого [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ, Первинною Довідкою ДАІ, актом огляду ТЗ від 30.10.2014 року. Позивач вказує на те, що потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Експертним дослідженням встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, яка складала 42 050 грн.,58 коп.. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у позовній заяві зазначає, що на підставі Страхового акту №1.001.14.17204/VESК032685 від 25.11.2014 року позивачем було сплачено [PERSON] 42 050, 58 грн. страхового відшкодування. Винною у ДТП постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.11.2014 року по справі №756/151102/14-п визнано відповідачку [PERSON] . Позивач посилається на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно полісу №АС5899351. Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» щодо виплати страхового відшкодування, яка виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 28 850 грн. 58 коп. у добровільному порядку та 5 769 грн. 85 коп. за рішенням Господарського суду м. Києва від 11.10.2017 року по справі 910/22677/16, тобто разом 34620 грн. 43 коп. Посилаючись на те, що ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» не покрила в повному розмірі витрати позивача на виплату страхового відшкодування [PERSON] , оскільки виплатила позивачу лише 34620,43 грн. від суми виплати страхового відшкодування у розмірі 42 050,58 грн., позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» звернувся до суду з даним позовом до відповідачки як винуватця ДТП, в якому просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 7430,15 грн. (42 050,58 грн - 34620,43 грн.) на покриття збитків страхової компанії та 1762,00 грн. судового збору. В судовому засіданні представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у Відзиві на позовну заяву. Зокрема, вказувала на те, що спірна сума 7430,15 грн. початково була предметом стягнення у справі 910/22677/16, в якій Господарським судом м. Києва 11.10.2017 було постановлене судове рішення про достягнення 5 769,85 грн. з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». В той же час, ПрАТ «Страхова Компанія «АХА Страхування» в господарському процесі зменшила розмір позовних вимог на вказану суму, яку наразі просить стягнути з відповідачки [PERSON] . В той же час, за твердженням відповідачки, вона не є належним відповідачем за вимогами про компенсацію страховій компанії витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, адже її цивільно-правова відповідальність застрахована у встановленому законодавством порядку, а сума шкоди, заподіяна потерпілому [PERSON] , не перевищує розмір страхової суми за полісом № АС 5899351. Зважаючи на такі обставини, просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення суми відшкодування у порядку регресу як підстави для відмови у задоволенні позову. Просила такий строк відраховувати від 26.11.2014, коли позивач виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування. Вказувала на те, що трирічний строк позовної давності не перервався у зв`язку зі зверненням до Господарського суду м. Києва, адже вона не була стороною у даній справі. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 23.06.2014 року між AT «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №168140Г2/14к/мс, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 3-10). 25.10.2014 о 15.30 год. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме: автомобіля «Nissan», номерний знак [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою №756/151102/14-п Оболонського районного суду м. Києва від 24.11.2014 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.12). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності. Потерпілий у ДТП [PERSON] своєчасно звернувся до позивача AT «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13-16), надав автомобіль на огляд, та згідно Звіту №705 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , становить 52 560,35 грн. З урахуванням коефіцієнту пропорційності страхових виплат, 18.11.2014 позивачем AT «СК «АХА Страхування» було проведено Розрахунок страхового відшкодування на суму 42050,58 грн.(а.с. 20). 26.11.2014 AT «СК «АХА Страхування» здійснила платіж на рахунок [PERSON] в розмірі 42050,58 грн. як виплату страхового відшкодування згідно Страхового акту №1.001.14.17204/VESК032685 від 25.11.2014 року (а.с.35). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У зв`язку з виплатою [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 42050,58 грн., у страховика AT «СК «АХА Страхування» виникло право звернутися до особи, відповідальної за завдані збитки, з вимогами суброгації. Так, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована згідно полісу №АС5899351 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (а.с. 11). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 28850,58 грн. у добровільному порядку та 5769 грн. 85 коп. за рішенням Господарського суду м. Києва від 11.10.2017 року по справі 910/22677/16, тобто разом 34620,43 грн. Дані обставини не заперечуються відповідачкою [PERSON] . Посилаючись на те, що суми 34620,43 грн. недостатньо для покриття понесених позивачем витрат на виплату страхового відшкодування [PERSON] , позивач AT «СК «АХА Страхування» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] як до особи, яка винна у ДТП. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, AT «СК «АХА Страхування» у зв`язку з виплатою страхового відшкодування [PERSON] , дійсно набула права вимагати компенсувати понесені витрати від особи, відповідальної за заподіяний збиток. В той же час, такою особою є ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] . У конкретному випадку, коли деліктні відносини (відносини щодо відшкодування шкоди) поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідальність у завдавача шкоди може виникати лише у випадку, встановленому ст.1194 ЦК України. Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова ВП ВС у справі№ 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року). У конкретному випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на суму 50 000 грн. (а.с.11). Позивач AT «СК «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування згідно Страхового акту №1.001.14.17204/VESК032685 від 25.11.2014 року на рахунок [PERSON] в розмірі 42050,58 грн., тобто у розмірі, який в повному обсязі покривається сумою страхового відшкодування. За таких обставин, у [PERSON] не виникло обов`язку нести відповідальність перед потерпілою особою відповідно до ст.1194 ЦК України, оскільки обов`язок покрити збитки, понесені позивачем, виник лише у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», до якого, як не заперечувалося сторонами, позивач вже звертався як у позасудовому, так і в судовому порядку. Крім того, до вимог про суброгацію за ст.993 ЦК України, застосовується строк позовної давності у три роки, який слід відраховувати від дати настання страхового випадку. Таким чином, навіть у разі обґрунтованості позовних вимог, позивач не міг би отримати відшкодування від [PERSON] , оскільки відповідачкою подано заяву про застосування строку позовної давності як підстави для відмови у позові, який слід відраховувати від дати ДТП, а відтак такий сплинув в жовтні 2017 року. На підставі викладеного, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: dismissed