Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В грудні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили встановити факт належності їй, [PERSON] заповіту від 07 лютого 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Глухою К.Я., яким [PERSON] заповідала їм, [PERSON] та [PERSON] належну їй приватизовану земельну ділянку площею 5,260 га в межах згідно с планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Степової сільської ради Дніпропетровського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 120870, виданого на підставі рішення 18 сесії XXIІІ скликання Степової сільської ради від 09.10.2001 року Дніпропетровського району та області; визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом від 07 лютого 2005 року після смерті [PERSON], померлої [INFO], за кожним на 1/2 частину земельної ділянки розміром 5,2600 га, кадастровий номер - 1221487200:01:007:0007, що розташована на території Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 120870. Позивачі надали суду заяви в яких вказали, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі, просили розглядати справу без їх участі. Представник Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та розглядати справу без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 11 від 24 червня 2011 року в свідоцтві про смерть виданим Виконавчим комітетом Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 5,2600 га, кадастровий номер - 1221487200:01:007:0007, що розташована на території Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 120870. За часи життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала належну їй приватизовану земельну ділянку загальною площею 5,260 га своїм дітям [PERSON] - 3,0 га земельної ділянки та [PERSON] - 2,26 га земельної ділянки (а.с.14). Позивачі після смерті матері, як спадкоємці за заповітом, у встановлений законом строк, звернулися до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Але, у зв'язку з тим, що заповіт викликає незрозумілості, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2014 року (а.с.29). Що стосується позовних вимог про встановлення факту належності заповіту [PERSON] суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судовим порядком може бути встановлено факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В свою чергу, в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 р), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п. 5.1 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року) при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту; заповіт має буди складений так, щоб розпорядження заповідача не виникало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Судом встановлено, що заповіт від імені [PERSON] має помилку у прізвищі спадкоємця [PERSON], тобто в заповіті невірно вказано її прізвище як «[PERSON]». Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт належності вищевказаного заповіту на земельну ділянку спадкоємцю [PERSON]. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Отже, з вищевикладених норм цивільного законодавства вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відносяться до першої черги спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом за кожним на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,2600 га, кадастровий номер - 1221487200:01:007:0007, що розташована на території Степової сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 120870. На підставі викладеного,

Outcome: approved