Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що їй та відповідачу, на підставі рішення суду від 02.04.2013 року, належить на праві спільної сумісної власності недобудований житловий будинок № 81 по вул. Вишневецького в місті Ковелі Волинської області (ступінь будівельної готовності будинковолодіння становить 95%, в тому числі: житлового будинку (А-2) 98%, гаража (Б-1) 64%, огорожі (1), огорожі (2), воріт з хвірткою (3) 100%). Уточнивши позовні вимоги, спираючись на висновки судово-технічної експертизи, вона просить визначити її та відповідача частки у праві спільної власності на вказаний недобудований житловий будинок, а саме, що її частка складає 11/50, а частка відповідача складає 39/50. Крім цього, вона просила, провівши судово-технічну експертизу, виділити належну їй частку в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок. Відповідач позов не визнав повністю. Позов слід задовольнити частково. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлено, що недобудований житловий будинок № 81 по вул. Вишневецького в м. Ковелі Волинської області (матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва цього будинку), ступінь будівельної готовності якого становить 95 процентів (в тому числі: житлового будинку 98 процентів, гаража 64 проценти, огорожі та воріт з хвірткою 100 процентів), належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до зареєстрованого позивачем 14 серпня 2014 року шлюбу її прізвище змінилося з «Дмитрук» на «Кисляк». Згідно ч.2 ст.357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згаданим вище рішенням суду встановлено, що відповідач мав у особистій приватній власності недобудований житловий будинок № 81 по вул. Вишневецького в м. Ковелі Волинської області, отриманий ним в порядку спадкування. Право власності на вказаний будинок, процент готовності якого складав 64 відсотки, визнане за відповідачем на підставі рішення суду Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2005 року. Згідно висновку № О-289 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 22 січня 2013 року, ступінь будівельної готовності будинковолодіння в м. Ковелі по вул. Вишневецького, 81 становить 95 процентів (в тому числі: житлового будинку 98 процентів, гаража 64 проценти, огорожі та воріт з хвірткою 100 процентів). Висновком №7796-7801 судової будівельно-технічної експертизи від 30 листопада 2015 року встановлено, що розмір частки кожного із співвласників у праві спільної власності на недобудований житловий будинок № 81 по вул. Вишневецького в місті Ковелі Волинської області (на основі висновку судової будівельної-технічної експертизи № О-289 від 22.01.2013 року (матеріали справи № 0306/4564/12, стор. 83-96), рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2005 року (матеріали справи № 0306/4564/12, стор. 14), висновку судової будівельної-технічної експертизи № О-88 від 08.08.2014 року (матеріали справи № 159/3474/14-ц, стор. 40-54)) становить: [PERSON] 39/50 частин; [PERSON] 11/50 частин. Таким чином, позивач довела свою вимогу про визначення її та відповідача частки у праві спільної власності на вказаний недобудований житловий будинок, а саме, що її частка складає 11/50, а частка відповідача складає 39/50. В той же час, вимоги позивача про виділ її частки у недобудованому житловому будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою не доведені і у задоволенні цих вимог слід відмовити. Згідно висновку №7796-7801 судової будівельно-технічної експертизи від 30 листопада 2015 року, проведеної у цій справі, провести поділ житлового будинку № 81 по вул. Вишневецького в місті Ковелі Волинської області між співвласниками, відповідно до належних їм часток, з влаштуванням окремої ізольованої квартири, у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» неможливо. Оскільки поділ досліджуваного будинку неможливо провести без порушення вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, відповідно до визначених у будинку часток, не досліджувалось. У висновку судової будівельної-технічної експертизи № О-88 від 08.08.2014 року (матеріали справи № 159/3474/14-ц, стор. 40-54) було визначено, що розподіл в натурі будинковолодіння № 81 по вул. Вишневецького в м. Ковелі в частках 11/50 до 39/50 частин будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий за умови добудови до житлового будинку та проведення запропонованих експертом переобладнань будинку. Суд кладе в основу рішення в частині технічної можливості виділу частки в натурі висновок №7796-7801 судової будівельно-технічної експертизи від 30 листопада 2015 року і відхиляє висновок судової будівельної-технічної експертизи № О-88 від 08.08.2014 року, виходячи з наступного. Експерт, який виготовляв висновок №7796-7801 від 30 листопада 2015 року, мав у розпорядженні попередній висновок, проаналізував його у своєму висновку і з належним і переконливим обґрунтуванням довів, що думка попереднього експерта в частині можливості виділу частки є помилковою і такий виділ без порушення вимог законодавства є неможливим. Подібного аналізу і обґрунтування висновок № О-88 від 08.08.2014 року не містить, експерт у ньому лише констатував без доведення, що такий виділ можливий. Висновок №7796-7801 від 30 листопада 2015 року достатньо обґрунтований, не породжує сумнівів, не містить суперечностей, відповідає іншим доказам, які містяться у справі та у інших справах, які оглядалися в судовому засіданні, нічим не спростовується і у суду немає підстав цьому висновку не довіряти. Отже, виділ частки, яка належить позивачу в натурі, неможливий і у цій її вимозі слід відмовити. Вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, заявлялася у поєднанні з вимогою про виділ частки в натурі, в розрахунку, що такий виділ можливий. Оскільки такий виділ неможливий, питання встановлення порядку користування земельною ділянкою експертом не досліджувалось. Інших доказів стосовно варіантів користування земельною ділянкою позивач не надала. Тому суд відмовляє також у цій вимозі.

Outcome: partial