Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , який успадкувала за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В зазначеному будинку зі згоди колишньої власниці [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON] , який є рідним братом позивача. В 2004 році [PERSON] одружився та переїхав проживати до іншого будинку, де проживає і до цього часу. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу перешкоди в можливості оформити житлову субсидію для оплати комунальних послуг. Відповідач добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу будинку не бажає, мотивуючи відмову своєю зайнятістю. Крім того, позивач, в разі задоволення її позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при звернення до суду з вказаним позовом судовий збір в сумі 840грн. 80коп. та понесенні нею витрати на правничу допомогу в сумі 1300грн. 00коп. Позивач або її представник у судове засідання не з`явилися. Представником позивача надано письмову заяву, в якій останній просить розглянути справу в його відсутність та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, лише в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В частині стягнення з нього судового збору та витрат на правничу допомогу просить відмовити. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 10.04.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-513 від 04.10.2019 року виданого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Глазковим Ю.В. , позивач - [PERSON] успадкувала за заповітом від 08.0.2018 року, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49015029 від 04.10.2019 року державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Глазкова Ю.В. , зареєстровано право приватної власності [PERSON] на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису 33522004, що підтверджується відповідним витягом. Право власності відповідача на будинок [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183603940 від 04.10.2019 року. Згідно технічного паспорта, виготовленого 02.09.2019 року, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , його власником була [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 27.02.2020 року №154, виданої Звенигородською сільською радою, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - син власника будинку, та [PERSON] - брат власника будинку, при цьому останній за вказаною адресою не проживає. Згідно акту №1 від 27.02.2020 року комісія, в складі голови вуличного комітету Кривди В . І. та сусідів [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше 16-ти років. В будинку довгий час проживає [PERSON] разом з сином [PERSON] 28.12.2019 року між адвокатом Боровським В.А. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до вказаного договору його сторони обумовили, що ціна договору становить 1300грн. Вартість однієї години роботи складає не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідно до акту надання правничої допомоги від 02.03.2020 року адвокатом Боровським В.А. було витрачено 1год. 15 хв. свого робочого часу, враховуючи, що вартість 1 год. складає 1000грн., загальна вартість послуги становить 1300грн. Як свідчить копія розрахункової квитанції серія [NUMBER] від 05.03.2020 року [PERSON] було сплачено адвокату Боровському В .А. вартість отриманих нею послуг в сумі 1300грн. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є власником будинку, відповідач на момент набуття права власності позивачем у 2019 році вже не проживав у спірному житловому приміщенні та добровільно не змінив місця своєї реєстрації, що порушує права позивача як власника житла. Крім того, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню позивач має право на відшкодування їй витрат понесених нею по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. НОРМИ ПРАВА Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті71,72,116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. ст. 383, 391 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За подачу позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі в сумі 840,80грн., що підтверджується квитанцією від 28.02.2020 року № 0.0.1633860658.1, тому, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на вказану суму. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У матеріалах справи міститься копія Договору про надання правової допомоги від 28.02.2020 року, укладеного між адвокатом Боровським В.А. та позивачем [PERSON] . Згідно п.1.1 Договору адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Замовник послуг [PERSON] , в свою чергу, зобов`язується своєчасно оплачувати послуги адвоката(п.1.4 Договору). До договору долучено: копію акту надання правової допомоги від 02.03.2020 року,. згідно якої вартість послуг склала 1300грн. та копію розрахункової квитанції серія АА №37 від 05.03.2020 року, яка підтверджує сплату позивачем вартості отриманих послуг, наданих адвокатом Боровським В.А., в сумі 1300грн. Так, оплата надання правничої допомоги була передбачена зазначеним вище Договором, зазначена в позовній заяві, підтверджена розрахунковою квитанцією. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1300 грн.

Outcome: approved