Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач [PERSON] зазначила, що 09.07.1999 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яким померлий володів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0094122 від 20.12.1996 року. Відповідно до заповіту, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], за заявою якої була заведена спадкова справа. При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у зв'язку із неможливістю встановити факт належності заповіту спадкодавцю [PERSON], так як існують розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та заповідача. Тому, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2016 року було встановлено факт належності [PERSON], який помер 09.07.1999 року правовстановлюючого документу заповіту. Однак, у вказаному заповіті, крім неправильного прізвища заповідача, також невірно вказане прізвище особи спадкоємця, а саме Якіменко, замість правильного Якименко. Спадкоємцю було рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач просить визнати за нею право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0094122 від 20.12.1996 року в межах території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області після смерті батька [PERSON], померлого 09 липня 1999 року в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника надійшло письмове клопотання, в якому він просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали, які є у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 09 липня 1999 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП №109934, видане 12.07.1999 року виконкомом Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області; а.с.8), після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яким померлий володів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0094122, виданого 20.12.1996 року на підставі розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 04.09.1995 року за реєстровим №39, дублікат якого виданий секретарем виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вознесенського району 12.04.2016 року (а.с.10), спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (копія свідоцтва про народження І-ФП №455201, виданого 27.01.1979 року відділом ЗАГСу Вознесенського району Миколаївської області; а.с.9). Після смерті [PERSON] Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було заведено спадкову справу №10/2016 від 09.07.1999 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від дочки спадкодавця [PERSON] (довідка-роз'яснення, а.с.14) Так, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2016 року було встановлено факт належності [PERSON], який помер 09.07.1999 року правовстановлюючого документу заповіту, посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 04.09.1995 року за реєстровим №39 (а.с.10), дублікат якого виданий секретарем виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вознесенського району 12.04.2016 року (а.с.15-16). Відповідно довідки-роз'яснення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори №838/02-14 від 12.05.2016 року, окрім невірно написаного прізвища заповідача, також невірно вказане прізвище особи спадкоємця, а саме Якіменко, замість правильного Якименко, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування права на земельну частку (пай). Враховуючи, що [PERSON] помер 09.07.1999 року, часом відкриття спадщини є 09 липня 1999 року, а тому відносини спадкування [PERSON] після смерті батька регулюються ЦК Української СРСР, який не містить норм щодо тлумачення заповіту, що перешкоджає позивачці реалізувати своє право на спадкування. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом сумісного проживання (довідка Новосілківської сільської ради №49 від 09.10.2015 року). Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, згідно положень ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Враховуючи неможливість оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0094122 від 20.12.1996 року в межах території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області після смерті батька [PERSON], померлого 09 липня 1999 року в порядку спадкування.

Outcome: approved