Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Виклад доводів пред`явленого позову. У серпні 2019 року до суду звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 19.12.2017 року уклала із ЖБК «Гетьманський Бровари» договір №242/2 про сплату пайових внесків до ЖБК «Гетьманський». Метою укладення договору було набуття позивачем права власності на квартиру у багатоповерховому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вартість якої становить 509 114,20 грн., строк закінчення будівництва у четвертому кварталі 2019 року. На виконання умов договору позивачем сплачено пайові внески на загальну суму 509 114,20 грн. У серпні 2018 року позивачу стало відомо, що будівельні роботи з будівництва об`єкту виконуються без оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт, та без затвердженої у встановленому порядку проектної документації. Зазначене занепокоїло позивача і щоб не ризикувати своїми коштами остання звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути сплачені грошові кошти у розмірі 509 116 грн. На вказану заяву відповідач направив листа, де повідомив, що не заперечує проти розірвання договору, однак кошти поверне коли буде фінансова можливість. Позивач вважає, що угоду укладено під впливом обману із боку відповідача. Зокрема, умови Договору № 242/2 від 19.12.2017 р. щодо зобов`язань та відповідальності ЖБК є несправедливими та порушують права позивача, оскільки у договорі відсутні умови відповідальності за невиконання відповідачем своїх зобов`язань. У договорі не існує жодної гарантії, що кошти будуть затрачені саме на будівництво квартири позивача. Крім того, умови вказаного договору суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Також, обраний відповідачем спосіб залучення коштів прямо заборонений ЗУ «Про інвестиційну діяльність», тому з цих підстав договір є недійсним Також, через невиконання відповідачем умов договору, позивачу завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 50 000 грн. У позовних вимогах [PERSON] просить визнати недійсним Договір №242/2 від 19 грудня 2017 року про сплату пайових внесків до ЖБК «Гетьманський Бровари», укладений між нею та Житлово-будівельним кооперативом «Гетьманський Бровари», стягнути з відповідача пайові внески у розмірі 509 114,20 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання (а.с. 40). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 48) У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Також, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Гетьманський Бровари» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 19 грудня 2017 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Гетьманський Бровари» укладений договір № 242/2 про сплату пайових внесків до ЖБК «Гетьманський Бровари» (а.с. 7-14). Відповідно до п. 2.1. Договору Учасник (Позивач) сплачує до Кооперативу (Відповідач) пайові внески у розмірах та порядку, встановленому даним Договором та додатками до нього, а кооператив за рахунок пайових внесків Учасника та пайових внесків інших асоційованих членів Кооперативу зобов`язується організувати (здійснити) будівництво Об`єкту будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210600000:00:021:0502, здати його в експлуатацію в термін не пізніше визначеному в п. 7.4.3. Договору, передати учаснику Приміщення та всі документи, необхідні для реєстрації права власності, які передбачені даним Договором на Приміщення у вказаному Об`єкті будівництва на умовах, встановлених даним Договором та за умови повної сплати Учасником суми пайового внеску, встановленої даним Договором. У пункті 2.2. зазначені відомості про приміщення, зокрема: квартира по [ADDRESS] , загальна площа - 45,64 кв.м. Відповідно до пункту 3.2. на момент укладення даного договору вартість приміщення становить 509 114,20 грн. Строк дії Договору встановлено п. 12.7. - з моменту його підписання і до повного виконання Сторонами зобов`язань взятих на себе за цим Договором. Пунктом 3.1. Договору крім іншого визначено, що Учасник сплачує Кооперативу Вартість Приміщення у строки відповідно до графіку платежів (Додатку № 1 до даного Договору). Учасник зобов`язаний своєчасно та належним чином виконувати свої зобов`язання за цим Договором (п. 7.3.2. Договору). Пунктом 7.4.3. Договору крім іншого визначено, що Кооператив зобов`язаний організувати та здійснити будівництво Об`єкта та забезпечити його прийняття до експлуатації. Орієнтовний термін закінчення будівництва четвертий квартал 2019 року при умові дотримання Учасником порядку та строків сплати пайових внесків. У випадку зміни терміну закінчення будівництва Об`єкту, Кооператив має право в односторонньому порядку змінити термін закінчення будівництва Об`єкту на строк не більший ніж один квартал. Позивачем на виконання умов Договору сплачено пайових внесків на рахунок Відповідача в сумі 509 114,20 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які додані до матеріалів справи, та актом звірки взаєморозрахунків між ЖБК «Гетьманський Бровари» та [PERSON] (а.с. 19-20). 08 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася із заявою до ЖБК «Гетьманський Бровари», в якій вимагала повернути грошові кошти у розмірі 509 116 грн., які нею сплачені за договором №242/2, у зв`язку із тим, що будинок не будується (а.с. 21). У відповідь на вищевказану заяву голова ЖБК «Гетьманський Бровари» листом від 16.10.2018 року повідомив [PERSON] про те, що кооператив не заперечує проти розірвання Договору від 19.12.2017 р., № 242/2, та повернення коштів раніше виконання умов визначених в п.4.2.5, п. 4.2.6. даного Договору, за наявності першої можливості джерел фінансування (а.с. 22). Із матеріалів справи встановлено, що позивач зверталася до Броварського відділу поліції в Київській області та виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області із заявами щодо не проведення робіт щодо будівництва ЖБК «Гетьманський». За результатами такого звернення Броварським відділом поліції в Київській області повідомлено [PERSON] , що її звернення приєднано до матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017110130000441 від 29.11.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 1 ст. 366 КК України. У матеріалах справи знаходяться копія відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт від 16 квітня 2019 року, відповідно до якої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відмовлено у видачі дозволу на виконання будівництва робіт на об`єкт будівництва «Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 28-29). 29 листопада 2019 року директором ЖБК «Гетьманський Бровари» Кушковим В .С. позивачу у листі повідомлено, що будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на даний час не проводяться у зв`язку із відсутністю дозволу на виконання будівельних робіт. У зв`язку із вищевикладеним термін закінчення будівництва переноситься на 24 місяці з моменту отримання даного повідомлення (а.с. 57). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що умови Договору №242/2 є несправедливими, договір укладено під впливом обману та такий договір не відповідає положенням ЗУ «Про інвестиційну діяльність». За таких обставин, позивач пред`являє вимоги про визнання договору недійсним та стягнення з відповідача пайових внесків у розмірі 509 114,20 грн. За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; недотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Враховуючи те, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, суд приходить до висновку, що позивач є споживачем у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Частини 1,2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У п. 4 ч. 3 статті 18 вищевказаного Закону передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору. Згідно із частинами 5, 7 вищевказаної статті Закону якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Так, пунктом 4.2.5. Договору встановлено, що у випадку відмови Учасника від приміщення, грошові кошти, отримані від нього, повертаються Кооперативом за умови, що Учасник або Кооператив знайде іншу особу, яка має намір вступити до Кооперативу та оплачувати пайові внески до Кооперативу за приміщення. Пунктом 4.2.6 Договору передбачено, що у випадку відмови Учасника від приміщення, Кооператив зобов`язується повернути Учасникові, сплачений останнім, пайовий внесок після вступу в Кооператив нового Учасника, який буде вносити пайовий внесок за приміщення Учасника. При цьому пайовий внесок повертається Учаснику Кооперативом протягом 10 банківських днів після внесення новим Учасником пайового внеску в сумі внесеній Учасником за приміщення. Аналізуючи вищевказані умови договору, вбачається, що умовою повернення сплачених коштів споживачем є залучення іншої особи, яка має намір вступити до кооперативу. Тобто повернення коштів залежить від волі якоїсь третьої особи, яка не є часником договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що такі умови договору є несправедливими та суперечать вимогам чинного законодавства. Разом з тим, визнання несправедливими пунктів 4.2.5. та 4.2.6. Договору не має наслідком визнання оспорюваного договору недійсним у цілому, оскільки зазначені пункти не впливають на інші істотні умови договору. В обґрунтування доводів позову, позивач також посилається на порушення умов виконання договору відповідачем. Проте, невиконання умов договору не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. Тож, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають частковому задоволенню, оскільки недійсними необхідно визнавати лише окремі умови договору, а саме пункти 4.2.5 та 4.2.6 Договору №242/2 від 19 грудня 2017 року про сплату пайових внесків до ЖБК «Гетьманський Бровари». Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача паю у розмірі 509 114 гривень 20 копійок, суд приходить до таких висновків. Згідно з п. 7.2.2. Договору Учасник має право відмовитися від приміщення у порядку та відповідно до умов, встановлених у розділі 4 та у п. 8.3.3. даного Договору. Пунктом 4.2. Договору передбачений порядок відмови від приміщення Учасником до моменту оформлення на приміщення права власності. Так відповідно до п. 4.2.3. Договору відмова від приміщення здійснюється шляхом розірвання цього Договору. Розірвання цього Договору оформлюється сторонами письмово. Обов`язковою умовою розірвання Договору є сплата учасником збитків, розмір яких визначений п. 8.3.3. цього Договору. У відповідності до п. 8.3.3. Договору у випадку відмови Учасника від Приміщення, Учасник зобов`язується сплатити Кооперативу збитки, розмір яких складає 1 000,00 грн. Так, Договір №242/2 про сплату пайових внесків до ЖБК «Гетьманський Бровари» за умовами та предметом договору подібний до договору про будівельний підряд, тому, на думку суду, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК України про будівельний підряд. Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Як встановлено вище, позивач 08.10.2018 року звернулася до відповідача із заявою де просила повернути пайові внески з тих підстав, що відповідачем не виконуються умови договору щодо будівництва будинку. У листі від 16.10.2018 року позивачу повідомлено про те, що відповідач готовий повернути сплачені позивачем кошти, за наявності джерел фінансування. Як видно із цього листа, відповідач готовий повернути сплачені кошти не вимагаючи при цьому виконання умов пунктів 4.2.5. та 4.2.6 Договору (а.с. 22). Враховуючи вищевказані обставини, сторони погодили розірвання договору направивши письмові повідомлення. Отже, договір №242/2 вважається розірваним. За таких умов, враховуючи, що пункти 4.2.5 та 4.2.6. договору є недійсними, та відповідно до положень ЦК України, що регулюють загальні положення щодо розірвання договору та положень про підряд, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдані позивачу збитки, тобто сплачений пай. Проте, розмір паю, який підлягає стягненню із відповідача враховуючи положення пункту 8.3.3. Договору, становить 508 114 гривень 20 копійок. Також, у позові [PERSON] посилається на ЗУ «Про інвестиційну діяльність» як на норму, що регулює правовідносини за спірним договором. Зазначає, що такий договір не відповідає вимогам вказаного законодавства. Однак, такі аргументи позивача є безпідставними та такими, що спростовуються правовим висновком Верховного Суду України. Зокрема, у постанові від 21 листопада 2012 року справа № 6-101цс12 Верховний Суд України прийшов до висновку про те, що участь фізичної особи у будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і, у разі виникнення спору щодо виконання зобов`язань за договором про таку участь у будівництві, зазначений Закон не підлягає застосуванню. Інші доводи щодо недійсності оспорюваного правочину є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Щодо моральної шкоди. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, судом встановлено, що між сторонами склались договірні відносини, які врегульовані Договором №242/2. Умовами цього договору не передбачено відшкодування моральної шкоди через невиконання умов договору однією із сторін. Отже, відсутні правові підстави для стягнення із відповідача моральної шкода, яка спричинена невиконанням умов договору. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів завдання позивачу іншими діями відповідача моральної шкоди, тому вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial