Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В вересні 2015 р. [PERSON]звернулася до суду з позовом уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає,що 14.01.2011 року старшим слідчим ОВС МВС України ГУМВС України в Запорізькій області Управління по боротьбі з організованою злочинністю в Запорізькій області була винесена постанова про накладення арешту на майно легковий автомобіль [NUMBER] з тих підстав, що в провадженні ОВС УМВС України в Запорізькій області перебувала кримінальна справа по обвинуваченню її чоловіка, [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2015 року за нею визнано право власності на автомобіль [NUMBER]. Позивачка звернулася до слідчого управління ГУМВС України Запорізькій області, із відповідною заявою про зняття арешту, проте її було відмовлено, роз*яснено, що під час судового розгляду кримінальної справи відносно її чоловіка [PERSON] Шевченківськи районним судом м. Запоріжжя вироком рішення про скасування арешту на вказаним транспортний засіб не прийнято,орган досудового розслідування не має повноважень щодо скасування заборони відчуження на автомобіль якій належить позивачці на праві власності. Посилаючись на ці обставини,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.321,391 \~ЦК України звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого слідчого ОВС МВС України ГУМВС України в Запорізькій області Управління по боротьбі з організованою злочинністю в Запорізькій області [PERSON] на належне [PERSON] на праві власності рухоме майно автомобіль «JееLу» JL 7162 номер державної реєстрації АР 9409 ВТ, та зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 18.01.2011 року за № 10723956. В судове засідання представник позивача не з*явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав викладених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з*явився, з невідомої суду причини, судову повістку та позовну заяву отримав завчасно, підтвердження про вручення міститься в матеріалах справи. Третя особа Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Запорізькій області в судове засідання не з*явився, представника не направив, пояснень по справі не надав. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. З повідомлень які містяться в матеріалах справи встановлено що Слідче управління ГУМВС України в Запорізькій області, третя особа Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Запорізькій області, викликалися шляхом направлення судових повісток, які були вручені уповноваженим особам 13.10.2015 року. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України З урахуванням вказаних обставин,суд на згодою представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача Слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області, третьої особи Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Запорізькій області. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов \~підлягає задоволенню як ґрунтований на законі ,на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,що 14.01.2011 року старшим слідчим ОВС МВС України ГУМВС України в Запорізькій області Управління по боротьбі з організованою злочинністю в Запорізькій області була винесена постанова про накладення арешту на майно легковий автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], з тих підстав, що в провадженні ОВС УМВС України в Запорізькій області перебувала кримінальна справа № 65710004 по обвинуваченню її чоловіка, [PERSON], про що надано копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Як передбачено ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»,особа,яка вважає,що майно,на яке накладено арешт,належить їй,а не боржникові,може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2015 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль [NUMBER], про що надано відповідну копію рішення, яке набрало закону силу 11.07.2015 року. З наведеного суд встановив,що позивачка набула право власності на автомобіль. Позивачка звернулася до слідчого управління ГУМВС України Запорізькій області, із відповідною заявою про зняття арешту, проте її було відмовлено, роз*яснено, що під час судового розгляду кримінальної справи відносно її чоловіка [PERSON] Шевченківськи районним судом м. Запоріжжя вироком рішення про скасування арешту на вказаний транспортний засіб не прийнято,орган досудового розслідування не має повноважень щодо скасування заборони відчуження на автомобіль якій належить позивачці на праві власності. Позивачці рекомендовано звернутися до суду для захисту свого права. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Зміст права власності визначений ст. 41 Конституції України та ст. 317 ЦК України та складається з права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України обов*язок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони. Згідно із роз*ясненнями п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02. 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право ) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача,не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Із наведених вище доказів суд встановив, що позивач, як власник, має право на задоволення своїх вимог. Вимоги позивача про скасування арешту на автомобіль який належить їй на праві власності, ґрунтуються на законі підтверджені належними допустимими доказами,доказами відповідача не спростовані,підлягають задоволенню. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне звільнити майно з-під арешту. На підставі ст.317,321,391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02. 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.3,10,11,15,57-60,212-215,218,224-226 ЦПК України,суд-

Outcome: approved