Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишньою невісткою позивача, зареєстрована за вищевказаною адресою, але не проживає з січня 2019 року, а родина [PERSON] - з листопада 2016 року, їх речей в будинку не має, фактично відповідачі проживають в інших населених пунктах. В добровільному порядку відповідачі знятися з реєстрації не бажають, чим перешкоджають позивачу у реалізації права на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27.01.2020 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці. Розгляд справи відкладений до 10.02.2020 року. 10.02.2020 року судове засідання відкладене до 10.03.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідачів. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позові просила суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив не надали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №48400695 від 25.11.2015 року. З довідки №749 від 20.08.2019 року, виданою [PERSON] виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: син - [PERSON] , не родич - [PERSON] - з 19.01.2019 року за даною адресою не проживає, онук - [PERSON] , онук - [PERSON] , не родич - [PERSON] - не проживає з листопада 2016 року, не родич - [PERSON] - не проживає з листопада 2016 року, не родич - [PERSON] - не проживає більше 10 років. Фактично в будинку по [ADDRESS] проживають син позивача [PERSON] та онуки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються довідкою № 752 від 20.08.2019 року, виданою виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. З рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 23.05.2019 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 29, розірвано. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за №753, складеного 20.08.2019 року комісією у складі голови та депутатів сільської ради, встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані та проживають син - [PERSON] та син - [PERSON] . Також за даною адресою зареєстровані, але не проживають: [PERSON] - з 19.01.2019 року, [PERSON] - з листопада 2016 року, [PERSON] - з листопада 2016 року, [PERSON] - не проживає більше 10 років. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають понад шість місяців, не є членами сім`ї позивача, яка є власником будинку по [ADDRESS] , отже є такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням, що тягне за собою зняття цих осіб з реєстрації в даному помешканні. За згодою позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. залишаються за нею.

Outcome: approved