Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

В жовтні 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 10.09.2010 він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником сусідньої квартири на тому ж поверсі за адресою: [ADDRESS] . З 11.09.2020 та по день звернення до суду позивач не має можливості потрапити до своєї квартири, через наявність перешкоди у вигляді встановлених відповідачем металевих дверей в приміщенні загального користування на другому поверсі безпосередньо перед квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Врегулювати даний спір мирним шляхом не вдається через небажання відповідача, якому відомо про те, що позивач є власником сусідньої квартири. У зв`язку з чим, позивач просив зобов`язати відповідача вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні шляхом звільнення приміщення загального користування від металевих дверей, які знаходяться безпосередньо перед квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] ; стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1700,00 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати які з урахуванням остаточного розрахунку, становлять 12681, 60 грн та складаються з судового збору у розмірі 1681,60 грн витрат на правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. Згідно з ухвалами Святошинського районного суду м.Києва від 07.10.2020 позов було залишено без руху, відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову. Після усунення позивачем недоліків, на підставі ухвали суду від 04.11.2020 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В подальшому, справу було передано та прийнято до провадження головуючим на підставі ухвали від 03.03.2021, призначено судове засідання. Згідно з ухвалою від 21.04.2021 до розгляду справи у якості третьої особи було залучено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЗЛАГОДА-2012». Представник позивача в судовому засіданні наголошувала на необхідності задоволення позовних вимог з підстав, наведених в позові, повідомила, що на момент розгляду справи, ситуація не змінилась, позивач досі не може потрапити до своєї власної квартири. Також нею було повідомлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2021 було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення шкоди. Представник відповідача проти позову заперечувала, вказувала, що позивач не довів, що при придбанні квартири жодних перешкод у доступі до квартири не існувало, також, позивачем не доведено, що саме відповідач встановив не передбачену планом конструкцію, встановив двері та замок. Також, представник зазначила, що у квартирі, яка на праві власності належить позивачу з 2008 року проживає [PERSON] , який звернувся з позовом про визнання права власності на вказану квартиру та усунення перешкод в користуванні. Також наголошувала, що при придбанні квартири відповідачем, конструкція і двері були встановлені згідно з планом будівництва квартири. Також підтвердила, що [PERSON] є першим власником квартири [ADDRESS] , тому, йому відомі технічні характеристики будинку, зокрема, щодо наявності в технічній документації спірних дверей. Окрім того, вказувала, що згідно з актом перевірки ГУ ДСНС від 22.10.2020 порушень не виявлено, відповідачу жодного припису від органу державної влади не надходило. Також зазначала, що рішення загальних зборів ОСББ щодо заяви [PERSON] до позову не додано. Окрім того, представник наголошувала на відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] оскільки, наразі, в квартирі проживає інша особа, триває судовий розгляд. У задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що у вересні 2020 року позивач звернувся до ОСББ та повідомив, що він є власником квартири [ADDRESS] у будинку, проте не може потрапити до квартири, оскільки перед квартирою зі сторони ліфта, а також на балконі, що веде зі сходової клітини встановлені металеві двері, які постійно замкнені, тому просив ОСББ надати ключі від дверей, встановлених у місці загального користування. Проте, відповідно до наявної в ОСББ технічної документації на будинок, на усіх поверхах коридори загального користування, що ведуть до квартир дійсно обладнувались дверними прорізами із філенчатими (деревяними, заскленими) дверима, а саме: від сходів-звичайні одинарні, від ліфта- двостворчаті. При цьому, для забезпечення пожежної безпеки, замкнення таких дверей не передбачалось, тому замками їх не обладнували. Також зазначав, що спроби позивача потрапити до квартири були неодноразові, були виклики Національної поліції. Голова правління [PERSON] був присутній при деяких таких спробах, відповідач повідомляв, що двері встановлені ним, що він має комплект з п`яти ключів, але ключей не надасть. Також повідомив, що до ОСББ надійшло кілька заяв [PERSON] щодо вказаної ситуації, за результатами розгляду здійснювалось обстеження технічного стану спільних нежитлових приміщень, відповідачу направлялись вимоги про демонтаж дверей та забезпечення позивачу вільного доступу, проте всі спроби були безрезультатними. Спірні металеві двері стали підставою для накладення на ОСББ штрафних санкцій за результатами позапланової перевірки Святошинським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві. Також до ОСББ звертались представники ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо відкриття металевих дверей для обстеження засобів обліку електроенергії. Повідомлено також, що відповідач є членом правління ОСББ тому обізнаний з усіма зазначеними ситуаціями. Позивач, допитаний судом [PERSON] у якості свідка повідомив про те, що коли купував квартиру металеві двері були, проте, вони були відкриті. В подальшому, коли [PERSON] став власником квартири він виявив закриті двері, які досі не дозволяють йому мати доступ до придбаної нерухомості. Зазначив, що він неодноразово намагався врегулювати це питання в позасудовому порядку і відповідач спочатку погоджувався надати ключі, проте в подальшому, він відмовився їх надати. Під час спілкування відповідач неодноразово повідомляв, що вказані металеві двері є його власністю. Вказував, що неодноразово звертався до ОСББ та інших органів з проханням втрутитись у дану ситуацію, проте до цих пір, ситуація не змінилась. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що після придбання квартири [ADDRESS] до ОСББ звернувся позивач з проханням надати доступ до квартири. Повідомив, що запрошував відповідача до ОСББ з роз`ясненням необхідності наданню доступу до квартири. Спочатку, відповідач погоджувався надати ключі, а потім - відмовився. Неодноразово зазначав, що встановлені двері є його власністю і у разі їх пошкодження, він буде звертатись за відшкодуванням. Так само до квартири не змогли потрапити представники ДТЕК для обстеження лічильників. При цьому вказував, що жодних охоронних договорів на вказану квартиру суду не надано. З технічних матеріалів ОСББ не вбачається наявність погоджень на встановлення вказаних дверей. Також був складений припис ДСНС. Питання про виконання припису розглядалось на засіданні ОСББ. Проте на даний час, ситуація не змінилась, двері так і залишились закритими. Заслухавши учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2020. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . При чому, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є першим власником квартири з дати побудування будинку. Матеріалами справи підтверджується, та сторони визнають факт наявності металевих дверей, які знаходяться безпосередньо перед квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наданими фотографіями, інформацією, викладеною в акті обстеження технічного стану приміщення від 10.03.2021, підписаному Голово. Правління ОСББ [PERSON] та членом правління ОСББ [PERSON] . При цьому, відповідно до інформації, викладеною в Плані другого поверху та Оцінювальному акті про будинок, а також з фотографій на яких зафіксовані коридори та двері в цих коридорах на інших поверхах, встановлено, що коридори загального користування обладнувались від забудовника двірними прорізами з філенчатими однотворчатими та двостворчатими дверима. Про обізнаність відповідача з висунутими вимогами позивача свідчать пояснення свідків, письмова вимоги про негайний демонтаж залізних дверей від 07.04.2021 та від 10.04.2021, повідомлення про демонтаж дверей від 07.04.2021. Окрім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача до Голови правління ОСББ від 08.04.2021 в якій відповідач наголошує, що двері розташовані згідно проекту на будинок, та зазначає, що у разі якщо адресат буде самовільно втручатись в питання, які несуть правомірні дії чинному законодавству України, буде вимушений звертатись до суду за перевищення повноважень. Згідно із актом Святошинського управління ГУ ДСНС України у м.Києві від 22.10.2020 серед виявлених порушень вказано, що в загальних коридорах самовільно встановлені перегородки з дверима, не передбачені проектом будівництва, які перешкоджають димовидаленню з коридорів в разі виникнення пожежі та вільного доступу о пожежних кранів. За наслідками перевірки складено припис. У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У частинах 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно зі ст. 152 ЖК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, відповідно до яких переобладнанням вважається влаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до підпунктів 1.4.1, 1.4.5, 1.4.6 пункту 1.4 вказаних Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Проведення вказаних будівельних робіт власником житла без отримання дозволу вважається самовільним переобладнанням або переплануванням. Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Передбачене ст.12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відтак судовим розглядом встановлено наявність металевих дверей перед квартирою позивача, що унеможливлює доступ позивача до вказаної квартири. При цьому відповідачем не доведено, що вказані металеві двері були встановлені забудовником. Матеріалами справи у їх сукупності вказані доводи відповідача спростовуються, оскільки згідно з наданих технічних документів на будинок не зазначено про наявність перед квартирами металевих дверей. Також судовим розглядом встановлено, що позивач неодноразово намагався отримати доступ до своєї квартири, відповідач обізнаний про ці спроби. Окрім того, встановлено, що відповідач є першим власником квартири [ADDRESS] , та проживає, а відповідно і користується встановленими дверима, має ключі від встановлених на них замках, при цьому, відмовляється добровільно усунути перешкоди позивачу в доступі до його власності. Також, при прийнятті рішення, суд бере до уваги, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , його право власності не скасовано, наявність інших спорів, які перебувають на даний час на розгляді в суді не спростовує факту наявності на час розгляду даної справи право власності на квартиру у позивача. При цьому, сторонами не заявлялось клопотань про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності у будь-якій іншій справі, тому детальної оцінки взаємозв`язку позову [PERSON] та позову [PERSON] судом не надавалось. Відтак, враховуючи пояснення свідків та наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні позивачем квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення приміщення загального користування від металевих дверей, які знаходяться безпосередньо перед квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, слід зазначити, що позивач обґрунтовує заявлені вимоги витратами на оплату послуг з відкривання замків металевої двері перед квартирою позивача 11.09.2020 та 18.09.2020. На підтвердження вказаних витрат позивачем надано дві квитанції № 1156625 від 11.09.2020 та №1156624 від 18.09.2020 про вартість послуг з відкривання замка на яких міститься печатка ФОП [PERSON] . Проте квитанції не містять інформацію про платника, в них відсутня інформація про фактичну сплату вказаних сум, не вказано, про відкривання замка якої двері, за якою адресою, окрім того, не зрозуміли підстави збільшення вартості відкривання замка за 7 днів з 600,00 грн до 1100,00 грн. У зв`язку з чим, суд вважає вимоги про стягнення матеріальної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи - ст. 133 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, позивач просив стягнути в рахунок судових витрат витрати на правничу правову допомогу в розмірі 11000,00 грн. На підтвердження понесення вказаних витрат до матеріалів справи було додано договір про надання професійної правничої допомоги від 04.08.2020, акти приймання-передачі наданих послуг №12 від 24.02.2021 та №26 від 02.10.2020, квитанції №16 від 02.10.2020 та №35 від 25.02.2020. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, деталізованих заперечень щодо зменшення судових витрат не надавала. Відтак, суд бере до уваги, що витрати на правничу правову допомогу підтверджені належними доказами, при цьому, позовні вимоги задоволено частково а тому судові витрати на правничу правову допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 5500,00 грн слід покласти на відповідача.

Outcome: partial