Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з лютого 2002 року знаходилась у шлюбі з відповідачем, який 15 лютого 2015 року був розірваний на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області. Від спільного проживання у них 13 вересня 2006 року народився син [PERSON], та 08 січня 2008 року донька [PERSON]. На теперішній час неповнолітні діти повністю проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей надавати відмовляється. Їй самій приходиться нести всі витрати на утримання дітей, забезпечувати продуктами харчування, одягом, тощо. Відповідач є працездатною особою, працює в Центральній міській лікарні м. Дзержинська, інших дітей або осіб, що знаходились би на його утриманні він не має, тому на її думку може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який також не зявився в судове засідання, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення.. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі з 17 лютого 2002 року знаходились у шлюбі, який 15 лютого 2015 року розірваний на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області (а.с. 2). 13 вересня 2006 року від спільного проживання у них народився син [PERSON] та 08 січня 2008 року донька [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дітей є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 6,7). На теперішній час сторони по справі спільно не проживають, неповнолітні діти проживають разом з матірю, позивачем по справі, повністю знаходяться на її утриманні. Проте, відповідач по справі утримувати дітей в добровільному порядку відмовляється. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, є працездатною особою, працює в Центральній міській лікарні м. Дзержинська, стабільно отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність та обґрунтованість заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved