Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Виконавчий комітет Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області у травні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON] та не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її, не забезпечує належне лікування дитини, а також належні умови для її проживання. Ухвалою суду від 30.05.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 30.08.2018 року. В сьогоднішньому судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади. Судові повістки повернуті до суду з відмітками «Відмова від отримання». Причини неявки суду відповідач не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи підтримала позовні вимоги, вказавши, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку із чим погіршилося здоров'я дитини. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Як видно із звернення жителів села Червоний Яр, мешканці даного села зверталися у лютому 2018 року до сільського голови з проханням звернути увагу на сім'ю [PERSON], яка часто залишає дітей без нагляду, будинок опалює нерегулярно, діти голодні. Згідно до актів про відвідування сім'ї [PERSON] від 14.09.2016, 11.11.2016, 27.04.2017, 12.05.2017, відповідач відмовлялася звертатися за медичною допомогою для молодшої доньки. Актом про відвідування сім'ї [PERSON] від 07.06.2017 року встановлено, що умови проживання в сім'ї незадовільні, в будинку брудно, відсутній холодильник. Актом про відвідування сім'ї [PERSON] від 18.08.2017 року встановлено факт залишення малолітніх дітей самих в будинку, діти не доглянуті, молодша дитина розвивається з відхиленнями, їжа відсутня, в будинку брудно. Наступними численними актами про відвідування сім'ї [PERSON] виявлено аналогічні житлово-побутові умови, а також відмову матері лікувати дитину. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 27.02.2018 року малолітня [PERSON], [INFO], відібрана від матері у зв'язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров'я малолітньої дитини. З 16.03.2018 року малолітня [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Запорізькому спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Як вбачається з листа Запорізького спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, за весь час знаходження дитини в даному закладі ніхто з родичів, зокрема мати, дитину не відвідував (а.с.67). Згідно висновку ради опіки та піклування при Виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 16.02.2018 року, доцільно вилучити малолітню [PERSON], [INFO], з сім'ї матері, попереджено [PERSON] про відповідальність за належне виконання батьківських обов'язків та вирішено звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Згідно до довідки Преображенської сільської ради від 02.03.2018 року № 49, відповідач має наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює інспектором з соціальної допомоги в Преображенській сільській раді. Неодноразово відвідувала сім'ю відповідача. Малолітня дитина [PERSON] в результаті недбалого ставлення матері до своїх обов'язків, відстає у розвитку, тричі була госпіталізована. Вперше дитина була госпіталізована сама, без матері, мати відвідала дитину лише двічі, Вдруге дитина була госпіталізована з матір'ю, а втретє - з бабусею. Проведена робота з відповідачем не дає позитивних результатів, при відвідуваннях сім'ї було виявлено, що в будинку постійно брудно, їжа та холодильник відсутні, діти недоглянуті, молодша дитина має хворобливий стан. Відповідач вважає таку ситуацію нормальною та не бажає нічого змінювати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є старостою с. Омельник, до якого відноситься і село Червоний Яр, де проживає відповідач. Часто супроводжував [PERSON] при візитах до відповідача. Він бачив, що діти недоглянуті, брудні. Жителі села скаржаться до сільської ради на відповідачку. Спочатку відповідач пускала в будинок, а потім перестала відкривати двері. Навесні 2018 року дитину у відповідача відібрали. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що мати малолітньої [PERSON] ухилилася від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування доньки, не спілкується з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Суд, враховуючи досліджені письмові докази, а також наявність у відповідача ще одної дитини, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, зі стягненням їх на користь закладу, в якому перебуває дитина. На підставі викладеного та

Outcome: partial