Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаною спільною заявою, яку обґрунтовують тим, що 30 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між ними було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вони вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Крім цього, ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов його життя та у вихованні того з батьків, хто проживатиме окремо та погоджено розмір аліментів на утримання сина. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] просять розірвати між ними шлюб. У судове засідання учасники цивільного процесу не з`явилися. Вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а також вказали, що підтримують вимоги, викладені у заяві про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положення ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Зі змісту договору між батьками про участь у вихованні та утриманні дитини від 16 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гончар Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №1389, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання матері: [ADDRESS] . Крім цього, даним договором визначено порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, а також обов`язок зі сплати аліментних платежів на утримання сина (а.с.18-20). Враховуючи викладене, суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved