Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бушма Ю.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення авансу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість стосовно купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] . В підтвердження своїх намірів 26 листопада 2011 року позивач передав відповідачу 12000 грн та 29 грудня 2012 року передав ще 8000 грн, про що свідчать відповідні письмові розписки, особисто складена відповідачем. Загальна сума переданих нею грошових коштів склала 20000,00 грн. Для повного виконання домовленості залишилося сплатити 8000 грн, після чого повинно було відбутися нотаріальне посвідчення угоди. Але відповідач почала уникати зустрічей. В добровільному порядку повернути вказані грошові кошти відповідач відмовляється. На підставі зазначеного просив стягнути з [PERSON] на свою користь 20000 грн авансу, переданого на виконання умов договору купівлі-продажу житлового будинку, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що в листопаді 2011 року відповідач здійснював продаж житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Згідно з розписками, оригінал яких був наданий в судовому засіданні представником позивача адвокатом Бушмою Ю.В., 26.11.2011 [PERSON] в рахунок оплати за будинок ( [ADDRESS]) отримала 12000 грн від [PERSON] та 29.12.2012 отримала ще 8000 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який одна сторона договору видає іншій стороні, підтверджуючи отримання певної грошової суми. Таким чином, надані розписки є тим документом, що підтверджує виникнення у сторін правовідносин. При цьому наявність оригіналу розписки у позивача підтверджує факт надання коштів саме ним. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. За приписами ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Outcome: approved