Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 02 березня 2020 року. Ухвалою суду від 11 березня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження з призначенням судового засідання з повідомленням сторін. На перенесену дату судового розгляду сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом 19 травня 2020 року не здійснювалось. Рішення суду складено 19 травня 2020 року. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що 11 листопада 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Протягом останнього часу стосунки між подружжям погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач у поданій до суду заяві від 14 травня 2020 року позов визнав. Норми права, які застосував суд. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності з частиною першою статті 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат. На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви. Відповідно до частини першої статті 141, частини першої статті 142 ЦПК, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 50 відсотків ставки для вимог немайнового характеру на день ухвалення рішення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved