Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В грудні 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначив, що 09 квітня 2011 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою м. Вознесенськ, вул. Калинова 7. Заявник є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що в правовстановлюючому документі на житловий будинок прізвище власника зазначено «Требушна», тоді як в свідоцтві про смерть її прізвище зазначено Герасименко. В адміністративному порядку, виправити помилку неможливо. В звязку з цим заявник просила встановити факт належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, від його представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати без його участі, підтримує заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, про розгляд справи без участі представника, при цьому вимоги визнають у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. В судовому засіданні було встановлено, що 09 квітня 2011 року року померла [PERSON] . (свідоцтво про смерть а.с.2). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою м. Вознесенськ, вул. Калинова № 9. Заявник [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги, який прийняв спадщину після смерті матері, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою, на час відкриття спадщини, що підтверджується будинковою книгою, яка була досліджена у судовому засіданні. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть прізвище спадкодавця зазначено Герасименко, тоді як в Свідоцтві про право власності на будинок прізвище власника зазначено Требушна. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні було встановлено, що 13 травня 1952 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на Требушна, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Відповідно до свідоцтва про припинення шлюбу №35, що було видане 25 червня 1958 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що був вчинений актовий запис 25 червня 1958 року за №35. Після розірвання шлюбу мати позивача залишила Герасименко. Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок №7-А (в подальшому нумерація була змінена на №9) по вулиці Калініна (в подальшому назва вулиці була змінена на Калинова , було видане 17 квітня 1987 року на підставі рішення Вознесенської міської ради №88 від 17 травня 1987 року та прізвище власника зазначено Требушна. В той час, як на момент видачі свідоцтва прізвище власника було Герасименко. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що заявник позбавлений можливості одержати або відновити документи, що посвідчують даний факт, що підтверджується листом виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 29.11.2017 року № 2279/01/01-02/11. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на житловий будинок підтверджений дослідженими у справі доказами, а саме: копією будинкової книги. Розумних сумнівів щодо достовірності даної обставини у суду немає. Різне написання прізвища у документах, на думку суду, пояснюється технічною опискою з боку особи, що видавала вказаний документ. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для оформлення своїх спадкових прав.

Outcome: approved