Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9116 від 05.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «УНО КАПІТАЛ» кредитної заборгованості у сумі 9835,29грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 17.12.2020 року позивач отримала лист ТОВ «АГРОЛЕНД-ЗАПЧАСТИНА», де працює починаючи з 15.12.2015 року, яким її було повідомлено про те, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 29.10.2020 року з її заробітної плати будуть здійснюватись відрахування в розмірі 20% до погашення боргу в розмірі 9835,29грн.. До листа також було долучено копію вказаної постанови, відповідно до якої звернено стягнення на її, позивача, доходи, які вона отримує у ТОВ «АГРОЛЕНД-ЗАПЧАСТИНА», шляхом здійснення відрахування у розмірі 20% від заробітної плати до виплати загальної суми боргу у розмірі 9835,29грн., в тому числі борг - 8304,81грн., основна винагорода приватного виконавця - 830,48грн., витрати виконавчого провадження - 700,00 грн. Постанова була винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. у виконавчому провадженні №63339889 щодо примусового виконання виконавчого напису №9116 від 05.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, про стягнення заборгованості за кредитним договором №92207584000 від 01.09.2013 року у розмірі 7754,81грн., в тому числі, 4237,13грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3517,68грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто з неї, позивача, як боржника, плату у розмірі 550,00грн. Таким чином загальна сума заборгованості склала 8304,81грн. При цьому, позивач зазначає, що про існування кредитної заборгованості, вчинення нотаріусом виконавчого напису, та про відкриття виконавчого провадження і винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, вона нічого не знала, її належним чином ніхто не повідомляв, про що свідчить вказана в постанові адреса її місця проживання [ADDRESS] , за якою вона, позивач, ніколи не проживала та не була зареєстрована. Згідно її паспортних даних починаючи з 11.11.1999 року вона зареєстрована за адресою: с.Квітневе Олександрійського району Кіровоградської області. На даний час вона не змінила місце реєстрації, однак, у звязку з працевлаштуванням, змінила адресу місця проживання на: [ADDRESS] . Із зазначеною в виконавчому написі сумою заборгованості вона не згодна, жодних документів вона не отримувала, в звязку з чим, вважає, що її права та законні інтереси грубо порушено. Так, згідно інформації, що міститься у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 29.10.2020 року, виконавчий напис № 9116 від 05.09.2020 року вчинений за кредитним договором № 92207584000 від 01.09.2013 року, який, укладено між нею та ПАТ «Укрсиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а в подальшому відбулось відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ». При цьому, позивач зазначає, що їй не було відомо про укладення вказаного кредитного договору, вона не згодна з нарахованими відповідачем боргом та не знає, як він був нарахований, тому, на її думку, дані обставини свідчать про не безспірність такої заборгованості. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості та вчинив виконавчий напис з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» . Враховуючи викладене, позивач вважає виконавчий напис № 9116 від 05.09.2020 року про стягнення заборгованості, сума якої не є безспірною, таким, що не підлягає виконанню. 22.06.2021 року позивачем до суду надано заяву про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу до якої долучено: копію Додатку №1 від 21.12.2020 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №11 від 21.12.2020 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 30.03.2021 року, копію детального опису від 30.03.2021 року, копію розрахункової квитанції серія СЖТІ №841006 від 30.03.2021 року, копію Додатку №2 від 21.01.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №11 від 21.12.2020 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 05.05.2021 року, копію детального опису від 05.05.2021 року, копію розрахункової квитанції серія СЖТІ №841007 від 05.05.2021 року. Крім того, 22.06.2021 року позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої остання зазначає, що в прохальній частині позовної заяви було допущено описку, а саме зазначено, що вона, позивач, просить стягнути витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з розглядом справи з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЧУМАЦЬКИЙ ШЛЯХ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛЕНД-ЗАПЧАСТИНА». Разом з тим, оскільки позивачем в даній справі є вона, [PERSON] а відповідачем - ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ», нею надано докази понесених витрат на правничу допомогу, усі судові витрати, які вона понесла в звязку з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на її користь. Тому, враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» на свою користь судовий збір у сумі 1261,20грн, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати, пов`язані з розглядом справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до розгляду справи по сутті вимог від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутності її представника, при цьому зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПОЗИЦІЯ ТРЕТІХ ОСІБ Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області [PERSON] від 13.04.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «УНО КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович; приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 22.04.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №9116, вчиненого 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 7754,81 грн., до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. На підставі розпорядження №484-р від 13.09.2021 року керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бєлової А.С., у зв`язку із звільненням судді [PERSON] та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 року вказана справа розподілена судді Нероді Л.М. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 07.12.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. 29.12.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис №9116, за яким з [PERSON] за кредитним договором № 92207584000 від 01.09.2013 року, укладеним між боржником та ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а в подальшому відбулось відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ на користь якого звернуто стягнення, стягнуто заборгованість за період з 02 лютого 2016 року по 26 червня 2020 року на суму 7754,81 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4237,13грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 3517,68грн. 29.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та доходи [PERSON] ОЦІНКА СУДУ Позивач в позовній заяві зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, не впевнився в тому, що боржник був повідомлений кредитором про наявність заборгованості і про необхідність її погашення, що є порушенням вимог закону. Таким чином, враховуючи, що саме безспірність заборгованості є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, в даному випадку вказану вимогу не дотримано, так як позивачем доведено факт, що борг, стягнутий за виконавчим написом нотаріуса є оспорюваним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі та не посвідченого нотаріально, що не передбачено чинним законодавством України, тобто позивачем доведено, що виконавчий напис вчинений з порушенням нотаріусом процедури його вчинення та відповідачем на спростування зазначеного не надано жодних доказів. НОРМИ ПРАВА Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 05 вересня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Отже, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, передбачав можливість вчинення виконавчих написів лише щодо нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Тобто, з викладеного вище вбачається, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, тому приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально, тому оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №320/7932/16-ц (провадження №61-38989св18) викладений правовий висновок, що боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн, який був сплачений за подання позовної заяви, та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 420,40 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено: копію Додатку №1 від 21.12.2020 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №11 від 21.12.2020 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 30.03.2021 року, копію детального опису від 30.03.2021 року, копію розрахункової квитанції серія СЖТІ №841006 від 30.03.2021 року, копію Додатку №2 від 21.01.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №11 від 21.12.2020 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 05.05.2021 року, копію детального опису від 05.05.2021 року, копію розрахункової квитанції серія СЖТІ №841007 від 05.05.2021 року. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 3 500 грн. Відповідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України в зв`язку з ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 22.04.2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved