Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказана квартира належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 травня 2004 року. У вказаній квартирі прописаний [PERSON] з 1993 року, проте фактично останній не проживає у вказаній квартирі з 2011 року. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 травня 2004 року, укладеному між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] - з іншої. 10 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який розірваний 08 травня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2012 року. [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 1993 року згідно виписки із домової книги про склад сім`ї та прописки від 02 грудня 2014 року № 1771. Фактично відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2011 року, що підтверджується актом Житлово-експлуатаційної контори «Татарка» від 04 грудня 2014 року. Таким чином, відповідач добровільно залишив квартиру, тривалий час в ній не мешкає, своєю реєстрацією в квартирі створює для позивача, як для власника житла, перешкоди. Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, співвласник повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території, сплачувати за інші комунальні послуги. За ч. 1 ст. 316 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місце проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у витратах по утриманню квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує та не проживає у ній тривалий час. На підставі викладеного,

Outcome: approved