Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, частково доповнивши та змінивши позов, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року до червня 2014 року, під час розгляду у суді позову про розірвання шлюбу питання поділу їх спільного майна не було вирішене. В період шлюбу з відповідачкою ними було придбано: автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS, компютерний стіл вартістю 700 грн., крісло для перевезення дітей в автомобілі вартістю 1500 грн., кухонний комбайн вартістю 1500 грн., 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками б/у загальною вартістю 4000 грн. Просить суд визнати за ним право власності на компютерний стіл та не заперечує проти визнання за відповідачкою права власності на автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS д/з АН2038CО; 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками; крісло для перевезення дітей, з відповідачки стягнути на його користь грошову компенсацію в розмірі 1\\2 частини вартості автомобіля та іншого майна. В березні 2016 року [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] поділ спільного майна, посилаючись на те, що за період спільного подружнього життя з позивачем було придбано наступне майно: компютер LG вартістю 10000 грн., водонагрівач «Атлантік» обємом 75 л вартістю 2300 грн., ноутбук «Аsus» вартістю 18000 грн., ноутбук «Samsung» вартістю 10000 грн., пилосос «Samsung» вартістю 2500 грн., стіл компютерний вартістю 1500 грн., два холодильника з системою розморожування вартістю 11000 грн. кожний, пральна машина LG вартістю 9000 грн., комод вартістю 1500 грн., крісло для перевезення дітей в автомобілі вартістю 2000 грн., кухонний комбайн вартістю 3000 грн., мікрохвильова піч «Samsung» вартістю 2000 грн., телевізор вартістю 2000 грн., 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, вартістю 24000 грн. Просить суд визнати за нею право власності на автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS державний номер АН2038CО, а за позивачем визнати право власності на компютер LG вартістю 10000 грн., водонагрівач «Атлантік» вартістю 2300 грн., ноутбук «Аsus» вартістю 18000 грн., ноутбук «Samsung» вартістю 10000 грн., пилосос «Samsung» 2500 грн., стіл компютерний вартістю 1500 грн., два холодильника з системою розморожування вартістю 11000 грн. кожний, пральну машину LG вартістю 9000 грн., комод вартістю 1500 грн., крісло для перевезення дітей в автомобілі вартістю 2000 грн., кухонний комбайн вартістю 3000 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 2000 грн., телевізор вартістю 2000 грн., 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками вартістю 24000 грн., стягнути з позивача вартість різниці частки в сумі 6796 грн. 50 коп. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна задоволені частково. Визнано автомобіль [NUMBER], 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, крісло для перевезення дітей, кухонний комбайн та компютерний стіл - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, крісло для перевезення дітей. Визнано за [PERSON] право власності на компютерний стіл та кухонний комбайн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію з відрахуванням відшкодування компенсації вартості майна присудженого позивачу в розмірі 1\\2 частини вартості автомобіля [NUMBER], 1\\2 частини вартості 4-ох коліс з літньою гумою та титановими дисками, 1\\2 частини вартості крісла для перевезення дітей, а разом 49753,50 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у урахуванням пропорційності задоволеної та відхиленої частини позовних вимог в розмірі 1443,60 грн. З вказаним рішенням не погодилася відповідачка [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, позов [PERSON] частково. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належним чином оцінки наданим письмовим доказам сумісно придбаного в період шлюбу холодильника вартістю 11000 грн., а саме чека по доставці даного обладнання, датованого 2012 роком, фотографічним доказам із зображенням компютера «LG» вартістю 10000 грн., ноутбука «Samsung» вартістю 10000 грн., ноутбука «Asus» вартістю 18000 грн. Крім того, при поділі спільного майна судом не враховані інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом з відповідачкою. Також суд не обґрунтував вартість спірного майна, оскільки взяв до уваги вартість зазначену позивачем, в той час як експертиза по оцінці майна не була проведена з вини позивача. Крім того, судом не надана правова оцінка щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат в сумі 1443,60 грн., в той час як позивачем заявлено вимоги про стягнення судового збору 487,20 грн. та витрат на складання позову 500 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 1443 від 12 квітня 2017 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 по 20 жовтня 2014 року (а.с.181). В період шлюбу сторонами було придбане наступне майно: автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS державний номер АН2038CО, 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, крісло для перевезення дітей, кухонний комбайн та комп'ютерний стіл. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 04 лютого 2016 року вартість автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS державний номер АН2038CО складає 96207 грн. (а.с.35). Частково задовольняючи позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON], суд виходив з того, що автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS, 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, крісло для перевезення дітей, кухонний комбайн та компютерний стіл є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України, при цьому, приймаючи до уваги, що відповідачка ухилилась від участі в експертизі та від сплати коштів за її проведення, суд прийняв до уваги оцінку спільного майна подружжя, заявлену позивачем. Відповідачка не надала суду жодних належних доказів, які б підтвердили факт придбання вказаного нею в позові майна в період шлюбу сторін та за спільні кошти або в результаті спільної праці подружжя, тому в задоволенні зустрічного позову частково відмовлено. Апеляційний суд з вказаними висновками суду першої інстанції частково не погоджується з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку. Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із розясненнями, які містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Так, сторонами в суді першої інстанції було визнано та не оспорюється, що під час шлюбу ними за спільні кошти придбано автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS, 4 колеса з літньою гумою та титановими дисками, крісло для перевезення дітей, компютерний стіл, кухонний комбайн. Судом першої інстанції за клопотанням відповідачки було призначено судову товарознавчу експертизу щодо оцінки спірного майна, але зазначену експертизу не було проведено у звязку з тим, що оплата інститутом не отримана та обєкти дослідження до огляду не представлені (а.с.99,109-110). У судовому засіданні апеляційного суду представником відповідачки [PERSON] було заявлене клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості майна: 4 коліс з титановими дисками, холодильника LG, компютера LG, ноутбука «Samsung», ноутбука «Asus», компютерного столу, кухонного комбайну. Ухвалою від 17 січня 2017 року було призначено вказану експертизу. З висновку судової товарознавчої та автотоварознавчої експертизи від 22 березня 2017 року вбачається, що ринкова вартість складає: холодильника LG визначити вартість не можливо внаслідок знаходження у неробочому стані (відсутні холодильна та морозильна здатність), компютера LG: системний блок 1667 грн., монітор 1580 грн., мультимедійна клавіатура 167,50 грн., компютерна миш 47,50 грн., ноутбука «Samsung» - до огляду не наданий, вартість не встановлена, ноутбука «Asus» - 2917 грн., компютерного столу 669 грн., кухонного комбайну 910 грн., 4 коліс з титановими дисками 6824,48 грн. (а.с.202-214). Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду щодо вартості спільно набутого майна та визначенням, у звязку з цим часток подружжя у спільному майні, оскільки судом не вірно зазначена вартість: 4 коліс з титановими дисками, компютерного столу кухонного комбайну, а також не визначена вартість компютеру LG, ноутбука «Asus». З урахуванням варіанту поділу майна в натурі, а саме: виділення [PERSON] автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS 96207 грн., 4 коліс з літньою гумою та титановими дисками - 6824,48 грн., крісла для перевезення дітей 2000 грн. на загальну суму 105031,48 грн., а [PERSON] компютерного столу 669 грн., кухонного комбайну 910 грн., компютера LG 3462 грн., ноутбука «Asus» - 2917 грн. на загальну суму 7958 грн., розмір грошової компенсації, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача буде становити 48536,74 грн. Таким чином, оскільки висновки суду в частині визначення спільного майна, його поділу та розміру грошової компенсації не відповідають обставинам справи, рішення суду в цій частині, на підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає в частині відмови поділу компютеру «LG» та ноутбуку «Аsus» скасуванню, в частині стягнення грошової компенсації зміні, а саме виділення позивачеві в натурі компютеру «LG» та ноутбуку «Аsus», стягненню з відповідачки на користь позивача грошової компенсації 1\\2 частки у спільному майні подружжя в сумі 48536,74 грн. Що стосується рішення в частині відмови у задоволенні позову про поділ водонагрівача «Атлантік» вартістю 2300 грн., ноутбука «Samsung» вартістю 10000 грн., пилососа «Samsung» вартістю 2500 грн., двох холодильників з системою розморожування вартістю 11000 грн. кожний, пральної машини LG вартістю 9000 грн. комоду вартістю 1500 грн., мікрохвильової пічки «Samsung» вартістю 2000 грн., телевізора вартістю 2000 грн., то суд виходив з того, що ці речі не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідачка не надала суду жодних належних доказів, які б підтвердили факт придбання вказаного нею в позові майна в період шлюбу сторін та за спільні кошти. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з аналізу зазначених норм, розподіл обовязків щодо доказування в цивільній справі здійснюється на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні вказаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження доводів про те, що вищевказане майно було придбано в період шлюбу сторін та за спільні кошти відповідачка не надала суду жодних належних доказів. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд всебічно і повно зясував усі обставини, що складають предмет доказування, дослідив кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, окремо всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст.ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображено в судовому рішенні, і зробив висновок про відсутність підстав вважати вказане майно спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, ухвалюючи нове рішення в частині поділу компютеру «LG» та ноутбуку «Аsus» та зміні в частині стягнення грошової компенсації, апеляційний суд вважає стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витраті по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1246,30 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому задоволенню не підлягає вимога про стягнення понесених відповідачкою судових витрат по сплаті за проведення товарознавчої експертизи, оскільки нею не надано суду документів, підтверджуючих сплату цих коштів.

Outcome: partial