Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В жовтні 2014 року в Рівненський міський суд надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] про стягнення заборгованості коштів у розмірі 261 799,10 грн. за кредитним договором № 1703/0908/55-037 від 19.09.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступниками якого є ПАТ «Сведбанк», на підставі договорів факторингу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи», і відповідачем [PERSON], за яким останній отримав кредит в розмірі 42\~169,33 доларів США зі платою відсотків за користування кредитом, та судових витрат в сумі 2\~617 грн. 99 коп. Заявою позивача від 23.06.2015 року уточнені позовні вимоги, оскільки станом на 08.06.2015 року розмір заборгованості збільшився і складає 567\~670,05 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 17\~566,20 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 369\~343,51 грн.; заборгованість за процентами 6\~180,02 грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 369\~343,51 грн.; пеня 4 7801,81 доларів США, що офіційним курсом НБУ еквівалентно 100\~961,93 грн., а за останній календарний рік складає 3\~252,51 доларів США, що еквівалентно 68\~386,64 грн. Розмір судових витрат, що підлягає відшкодуванню шляхом стягнення із відповідача становить 3\~654,00 грн. В позовній заяві зазначається, що внаслідок укладення зазначених позовом договорів факторингу відбулася зміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19.09.2008 року, позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] Відповідачем умови договору та вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України не виконувались, що призвело до виникнення простроченої вищенаведеної кредитної заборгованості. Оскільки на забезпечення виконання зобов»язань позичальника, що випливають із основного договору, Банком укладений договір поруки із [PERSON], відповідно до положень ст. 553, 554 ЦК України та умов договору поруки, відповідачі №№ 1 і 2 відповідають перед позивачем за порушення обов»язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник. Наявність невиконаних зобовязань відповідачів щодо повернення кредиту на зазначену позовом суму підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Згідно письмових заперечень відповідача на позовну заяву зазначено, що з додатків до договорів факторингу, наданих в якості додатків до позовної заяви прослідковується тільки передача вимог виключно по кредитному договору а не по договору поруки. Враховуючи, що це є різні юридичні документи та окремі договори, передача вимог по них має здійснюватись окремо по кожному договору та по кожній фізичній особі. Крім того, [PERSON] від 16.06.2011 року про внесення змін до договору поруки збільшено розмір відповідальності поручителя та збільшено строк дії договору. Сам договір про внесення змін підписаний не відповідачем 2, а допитаною в якості свідка гр. [PERSON] Відповідно до вимог ст. 559 ЦК України в даному випадку договір поруки вже є припиненим, враховуючи збільшення зобовязань поручителя по кредиту без його згоди, а отже не може покладати будь-якої відповідальності на поручителя. Належного доказу на підтвердження факту отримання готівкових коштів відповідачем не надано, копія такої заяви не містить необхідних реквізитів, в силу ст.ст. 57-59 не може бути належним доказом по справі. Отже, з огляду на наведені факти, вважає вимоги позивача не підтверджені жодними доказами, безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у стягненні коштів із відповідача по договору поруки. Крім того, вважає, що строк позовної давності по нарахуванню пені витік 28.11.2013 року, просить застосувати ст. 267 ЦК України щодо таких вимог. Представник позивача підтримав повністю позовні вимоги в суді про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості на загальну суму 567\~670,05 грн. за кредитним договором № 1703/0908/55-037 від 19.09.2008 року та судових витрат в справі в розмірі 3\~654,00 грн. Пояснив, що згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач свої зобовязання не виконує. Правонаступництво права вимоги позивача, наявність та сума заборгованості по договору кредиту, забезпеченого договором поруки, стала підставою до звернення до суду із позовом, підтверджується наданими доказами, в тому числі договорами факторингу, розрахунком позивача, умовами кредитного договору № 1703/0908/55-037 від 19.09.2008 року та договору поруки № 1703/0908/55-037-Р-1 від 19.09.2008 року, що не спростовані відповідачами. Щодо заперечень представника відповідача [PERSON] в частині неналежного підтвердження доказами виконання зобовязань Банком про видачу кредитної готівки відповідачу, а також щодо визнання договору поруки припиненим внаслідок збільшення зобовязань ніби без згоди поручителя, з урахуванням показань свідка [PERSON], то такі доводи безпідставні, оскільки вони були предметом оцінки та спростовані судовими рішеннями в справах по спорах між тими ж сторонами з предметом позову, які витікають із тих же Кредитного договору та [PERSON] поруки, а саме - рішення Рівненського міського суду від 20.02.2014 року в справі №569/17989/13ц за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке вступило в законну силу 11.11.2014 року, яким позовні вимоги задоволені повністю, та рішення Рівненського міського суду від 11.02.2015 року в справі №569/19457/14ц за позовом [PERSON] /[PERSON]/ Н.Я. до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання поруки припиненою, яке вступило в законну силу 22.04.2015 року. Відповідно, встановлені судом факти доказування не потребують. Крім того, покази свідка [PERSON] в суді не конкретні в частині документів, які вона підписала, не заслуговують на увагу. Щодо доводів відповідача про відсутність права вимоги до відповідача №2 через відсутність доказів передачі вимог за договором поруки по [PERSON] факторингу, наданий Додаток 7Б «Перелік кредитних договорів разом із відповідними Договорами забезпечення» до [PERSON] факторингу від 28.11.2012 року між ТЗоВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» та ТЗоВ «Кредитні ініціативи», яким в позиції 2216-2219 внесенні всі договори на забезпечення кредиту позичальника [PERSON], в тому числі договір поруки № 1703/0908/55-037-Р-1 від 19.09.2008 року. Доводи відповідача щодо пропущеного строку позовної давності на стягнення пені в межах річного строку давності не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Докази щодо судового збору оформлені належним чином, мають відмітки про перерахування коштів до бюджету, такі витрати підлягають до стягнення на користь позивача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] був повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовими повістками, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе за розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] /[PERSON]/ Н.Я. позовні вимоги не визнав підтримав надані суду заперечення. Додатково наголосив, що з урахуванням збільшення цивільної відповідальності по кредиту без згоди відповідача в силу ст. 559 ЦК України договір поруки вважає припиненим. Юридичних підстав вважати договір поруки діючим немає, що є підставою для відмови в задоволенні позову до [PERSON] Просить відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено на підставі досліджених копій договорів, які не оспорені, що 28 листопада 2012 року між ПАТ Сведбанк, який в свою чергу виступає правонаступником Акіонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк та Факторинговою компанією [PERSON] укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. [PERSON] відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу щодо яких належить Банку. Таким чином, з моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ ФК Вектор Плюс та ТзОВ Кредитні ініціативи укладено Договір факторингу, нотаріально посвідчена копія якого та додатки до нього досліджена судом. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ ФК Вектор Плюс) відступає Фактору (ТзОВ Кредитні ініціативи) свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Так, згідно досліджених додатків: Реєстру заборгованостей боржників та купівельна ціна /додаток до [PERSON] 1Б/ боржник [PERSON] зареєстрований за № 1211; Переліку кредитних договорів /додаток 7А до договору/ боржник [PERSON] зареєстрований за № 1247; Переліку кредитних договорів разом із відповідними Договорами Забезпечення /Додаток 7Б до договору/ боржник [PERSON] зареєстрований за №№ 2216 -2219 по договорах[ фінансової поруки № 1703/0908/55-037-Р-1 від 19.09.2008 року та іпотеки нерухомого майна житлового фонду № 1703/0908/55-037-Z-1 від 19.09.2008 року. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора-стягувача за договором № 1703/0908/55-037-Р-1 від 19.09.2008 року позичальником згідно якого є [PERSON], та договорах, укладених на забезпечення вказаного кредитного договору, зокрема і договору поруки. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до [PERSON] та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. 19 Серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1703/0908/55-037-Р-1 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 20\~000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Таким чином, [PERSON] свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в сумі 20\~000,00 дол. США, що підтверджується дослідженими судом заявою на видачу готівки, встановлено рішенням Рівненського міського суду від 20.02.2014 року в справі №569/17989/13ц за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке вступило в законну силу 11.11.2014 року, яким позовні вимоги задоволені повністю. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В порушення своїх договірних зобов'язань та вимог чинного законодавства [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобовязання, чим грубо порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 08.06.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 567\~670,05 грн., що складалася із заборгованості за кредитом 17\~566,20 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 369\~343,51 грн.; заборгованості за процентами 6\~180,02 грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 369\~343,51 грн.; пеня за останній календарний рік на дату розрахунку 3\~252,51 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 68\~386,64 грн., згідно доданого розрахунку, який не спростований відповідачами. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 19.09.2008 року ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа громадянка України [PERSON] уклали Договір поруки №1703/0908/55-037-Р-1. Після укладення 19 вересня 2008 року договору поруки з ВАТ «Сведбанк» [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до умов [PERSON] поруки відповідач [PERSON], як поручитель, поручається за виконання Позичальником, відповідачем [PERSON], обовязків, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов [PERSON] поруки, Відповідач 1 та Відповідач 2 відповідають перед Позивачем за порушення обовязків за [PERSON], як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків, сплата неустойки. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Як встановлено судом, відповідачі в порушення умов [PERSON] та вимог законодавства свої зобовязання належним чином не виконали, на вимогу Банку від 22.08.2014 року вих. № СВЕД. 08-11 ро повернення суми боргу у строк до 30 днів не відреагували. Враховуючи вищевикладене в сукупності, підстави для солідарного стягнення з них на користь позивача суми боргу наявні. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо\~\~предметом\~\~неустойки\~\~є\~\~грошова\~\~сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Доводи представника відповідача в частині пропущеної передбаченої ст. 258 ЦК України спеціальної позовної давності, яка встановлена строком на 1 рік щодо вимог про стягнення неустойки, є безпідставними, такими що суперечать ст.549 ЦК України, із урахуванням триваючого прострочення невиконання зобовязання відповідачами та вимогою позивача про стягнення пені розрахованої із місячних прострочених платежів за період із травня 2015 року по травень 2014 року - в межах річного строку давності. Доводи представника відповідача в тій частині, що, відповідно до вимог ст. 559 ЦК України, договір поруки №1703/0908/55-037-Р-1 вже є припиненим, враховуючи збільшення зобовязань поручителя по кредиту без його згоди, що унеможливлює покладення будь-якої відповідальності на поручителя спростовуються дослідженим в судовому засіданні рішенням Рівненського міського суду від 11.02.2015 року в справі №569/19457/14ц за позовом [PERSON] /[PERSON]/ Н.Я. до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання поруки припиненою, яке вступило в законну силу 22.04.2015 року, зо в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не потребує доказування при розгляді даного спору. Посилання представника відповідача на покази свідка [PERSON] в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки свідок показала, що будучи іпотекодавцем по спірному Кредитному договору, вона в приватного нотаріуса підписувала пакет документів, у звязку із внесенням змін до договору, підписи ставила, де вказувала нотаріус, які саме документи вона підписувала назвати не могла. Таким чином суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом в сумі 567\~670,05 грн. підлягаєть солідарному стягненню із відповідачів. Сума заборгованості по кредитному договору підтверджена розрахунком позивача і не спростована відповідачами. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп., в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню в рівних долях за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved