Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві та просила суд, стягнути з [PERSON] надміру отриману пенсію в розмірі 4196,00 грн. на користь РОУПФУ Рівненської області. Додатково пояснила суду, що відповідач не повідомив РОУПФУ Рівненської області про те, що був відрахований з Технічного коледжу НУВГП, внаслідок чого втратив право на отримання пенсії. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку у позивача та отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно із законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія була призначена з 01.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Як вбачається з довідки №3454 від 19 лютого 2014 року [PERSON] навчався в Технічному коледжі НУВГП, Рівненської області з 01 вересня 2013 року на денній формі навчання. Строк закінчення навчального закладу 15 лютого 2015 року. 21 лютого 2017 року позивачем було надіслано лист до Технічного коледжу НУВГП з проханням підтвердити факт навчання [PERSON] на денній формі. Згідно листа №1588/012ОС від 06 березня 2017 року коледжу НУВГП відповідач навчався в коледжі з 01 вересня 2013 року (наказ на зарахування №7-«З-УДЗ» від 10 серпня 2013 року) до 28.04.2014 року (наказ «Про відрахування зі складу учнів з невиконання навчального плану і програм» №18-«В-УДЗ» від 28.04.2014 р.) та не здобув професію «Електрозварник. Електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах», про що відповідач не повідомив позивача. Відповідно до ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Листом від 28 березня 2017 року №1735/03-04 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про факт безпідставної виплати пенсії за період з 01 травня 2014 року по 31 серпня 2014 року в сумі 4196 грн., внаслідок відрахування [PERSON] з навчального закладу та одночасне отримання ним пенсії по втраті годувальника. Позивачем було надіслано лист відповідачу від 12 квітня 2017 року за №3879/06 для вирішення питання щодо добровільного повернення надміру виплаченої суми пенсії по втраті годувальника в розмірі 4196,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у добровільному порядку відповідач надміру отримані кошти не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі, по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved