Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

В грудні 2014 року позивач прокурор Шевченківського району м. Чернівці в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачок [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та відновлення другого входу в квартиру. Посилався на те, що [PERSON] проживав разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] в двокімнатній квартирі комунальної форми власності [ADDRESS] загальною площею 50,95 кв.м, в тому числі житловою площею 36,90 кв.м (дві прохідні кімнати площею відповідно 18,30 кв.м та 18,60 кв.м). Після проходження курсу лікування в обласній психіатричній лікарні з 16 листопада по 11 грудня 2009 року та з 14 січня по 11 лютого 2010 року [PERSON] намагався повернутись в квартиру, але через заміну дверних замків відповідачки перешкодили йому в цьому. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 квітня 2011 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS], яка належить Чернівецькій міській раді. Однак відповідачка [PERSON] перешкоджає [PERSON] у вселенні. Після примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі цього рішення суду, [PERSON] знову змінила всі замки від вхідних дверей, що стало перешкодою у подальшому проживанні [PERSON] З цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів, Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області проводились перевірки його заяв, за результатами яких встановлено факт зміни дверного замка [PERSON] Відповідачка [PERSON] як основний квартиронаймач відмовляється надати дозвіл на перепланування квартири, зокрема створення окремого входу. Згідно технічного висновку № 6957 від 11 липня 2014 року перепланування квартири [ADDRESS] шляхом створення додаткового входу є технічно можливим. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради № 72/8 від 27 серпня 2014 року визначено технічну можливість на перепланування квартири з відновлення другого входу зі сходової клітини. Просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] в дану квартиру та відновлення ним другого входу зі сходової клітини, судові витрати покласти на відповідачок. Ухвалою суду від 29 січня 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення. В судовому засіданні представник позивача прокуратури Шевченківського району міста Чернівці, позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги про відновлення другого входу в квартиру підтримали повністю, просять дозволити [PERSON] відновити другий вхід в квартиру [ADDRESS] зі сходової клітини з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнили, що між позивачем та відповідачками не встановлювався порядок користування квартирою, відновлення другого входу дасть йому можливість безперешкодно користуватись квартирою. Відповідачки [PERSON], [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з яким розірвано. Позивачем не надано доказів існування другого входу раніше після їх вселення в спірну квартиру, не зазначено, з яких приміщень за цільовим призначенням складалася квартира при наявності такого спірного входу, відколи такий вхід був замурований, яке цільове призначення було у кімнати, де пропонується влаштувати другий вхід, чи використовувалась вона в якості житлової площі та чи існував наявний на даний час вхід у спірну квартиру. Квартира [ADDRESS] належить місцевим радам, наймачем є [PERSON], складається з двох неізольованих житлових кімнат, які мають практично однакову площу. Вони та позивач мають рівні права на користування квартирою. Між ними не існує домовленості про виділення в користування позивачу окремої кімнати, в якій він просить влаштувати окремий вхід, не існує щодо цього й визначеного порядку користування квартирою за рішенням суду. Таким чином, [PERSON] не володіє виключними правами на одноособове користування житловою кімнатою площею 18,60 кв.м, а тому влаштування окремого входу в таку кімнату не слугуватиме поліпшенню житлових умов, а також не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з уявними і надуманими з боку [PERSON] та фактично не існуючими перешкодами йому в користуванні квартирою. Крім того, зазначене в позові перепланування суперечить вимогам Закону України «Про охорону культурної спадщини», що підтверджується листом відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради № 12-15-1440/744 від 26 грудня 2014 року, а також згідно листа Чернівецького міського управління ГУ Держсанепідслужби у Чернівецькій області № 15/2299 від 24 грудня 2014 року погіршуватиме умови експлуатації квартири, оскільки квартира є двохкімнатною з наявністю в ній на даний момент тільки однієї прохідної кімнати. При цьому здійснення передбаченого в позові перепланування порушуватиме п.1.2 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, згідно з якими підготовка документації на проведення робіт з реконструкції пам'яток культурної спадщини здійснюється тільки за завданнями державних органів з охорони пам'яток культурної спадщини. Згідно п.2.25 цих Державних будівельних норм житлові кімнати в квартирах не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох, п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету). Не може бути належним доказом, наданим позивачем, звіт про результати технічного обстеження стіни квартири [ADDRESS], оскільки він містить в собі неправдиві відомості відносно об'єкту обстеження. Так, на аркуші 3 цього звіту зазначено, що зі слів [PERSON] до 1967 року об'єкт становив дві окремі квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], які у 1967 році були об'єднані в одну ізольовану квартиру, внаслідок чого один із входів був замурований. Однак ці відомості не відповідають дійсності, оскільки ще до вселення [PERSON] в 1996 році в спірну квартиру на третьому поверсі будинку [ADDRESS] напевно існувала багатокімнатна комунальна квартира [ADDRESS], яка в подальшому була розділена на дві ізольовані квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], що на даний момент мають спільний коридор (тамбур), яким забезпечується прохід в кожну з них зі сходової клітини будинку, а також до кухні та ванної кімнати квартири [ADDRESS], однак відсутнє документальне підтвердження щодо первісного планування третього поверху цього будинку. Також неправдивими є відомості про результати обстеження квартири [ADDRESS] (аркуш 3 звіту), згідно з якими встановлено, що квартира, яка обстежувалася зараз, складається з п'яти житлових кімнат, при цьому спірний вхід до нібито бувшої квартири [ADDRESS] замурований. Такі результати засвідчують відсутність фактичного обстеження квартири, оскільки вона не є об'єднаною з іншими квартирами будинку, зокрема з квартирою [ADDRESS]. Здійснення перепланування квартири шляхом влаштування додаткового входу через кімнату, яка не є прохідною, перетворить у прохідні всі наявні в квартирі житлові кімнати та унеможливить експлуатацію житлової кімнати, де пропонується влаштувати дверний проріз, в якості спальні, а, крім того, згідно п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій перепланування житлових приміщень не допускається у випадку, якщо таке перепланування погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у квартирі. Оскільки відновлення другого входу в квартиру погіршить їх житлові умови, просять в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи Шевченківської районної у місті Чернівці ради в судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими, оскільки дійсно рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради № 72/8 від 27 серпня 2014 року визначено технічну можливість на перепланування квартири з відновлення другого входу з сходової клітини, однак позов повинен пред'являтись відповідно до вимог ст.100 ЖК України. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачки [PERSON] та був чоловіком відповідачки [PERSON], шлюб між ними розірвано 05 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). Сторони проживають та з 02 лютого 1996 року зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка належить місцевим радам, наймачем є відповідачка [PERSON], а позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є членами її сім'ї. Квартира розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку, складається з двох жилих кімнат, одна з яких прохідна, площею відповідно 18,30 кв.м та 18,60 кв.м, кухні, вбиральні, ванної кімнати, спільного коридору з квартирою [ADDRESS], загальною площею 50,95 кв.м, в тому числі житловою площею 36,90 кв.м, що підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» за № 3041 від 31 липня 2014 року та поповерховим планом (а.с.7, 70). Так як спірна квартира відноситься до державного житлового фонду і перебуває у віданні Чернівецької міської ради, то на дані правовідносини поширюються норми Житлового кодексу України, зокрема, розділ ІІ та глави 1 і 2 розділу ІІІ, які регулюють управління, надання і користування жилими приміщеннями у будинках державного житлового фонду. Порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS] між позивачем [PERSON] та відповідачками ні добровільно, ні в судовому порядку не визначався, а тому відповідно до вимог ст.64 ЖК України вони мають рівні права на користування цим жилим приміщенням. Згідно ст.100 ч.ч.1, 2 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої ради. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивач прокурор Шевченківського району м. Чернівці в інтересах [PERSON] заявив позовні вимоги про відновлення другого входу зі сходової клітини в квартиру, надавши рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради від 27 серпня 2014 року № 72/8, пунктом 4 якого визначена технічна можливість на перепланування квартири [ADDRESS] (витяг на а.с.8). Із поповерхового плану (а.с.70) та звіту про результати технічного обстеження стіни спірної квартири (а.с.22-27) вбачається, що дверний проріз, який існував раніше і був закладений ще задовго до того, як в квартиру в 1996 році вселились позивач та відповідачки, що вони та свідок [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, знаходиться зі сторони сходової клітини в стіні жилої кімнати площею 18,60 кв.м, яка не є прохідною, і в разі відновлення цього дверного прорізу вхід буде здійснюватись зі сходової клітини безпосередньо в цю жилу кімнату, яка використовується відповідачками як спальня, що ніяк не призведе до підвищення благоустрою квартири, а навпаки, погіршить його, так як цю кімнату вже неможливо буде використовувати за призначенням як спальню, що в свою чергу погіршить умови проживання сторін в квартирі. Це суперечить вимогам ст.100 ЖК України; пункту 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, де передбачено, що перепланування житлових приміщень не допускається у випадку, якщо таке перепланування погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у квартирі; пункту 2.25 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, яким передбачається, що житлові кімнати в квартирах не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох, п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету). Також відновлення цього дверного прорізу ніяким чином не буде усувати перешкоди і позивачу [PERSON] в проживанні в квартирі та в користуванні всіма жилими і нежилими приміщеннями, оскільки жила кімната площею 18,60 кв.м ніким не виділялась йому в одноосібне користування, так як не вирішувався порядок користування спірною квартирою, з цієї кімнати немає окремого виходу в кухню, ванну кімнату та вбиральню, такий вихід можливий тільки через жилу кімнату площею 18,30 кв.м, що підтверджується поповерховим планом. Згідно пункту 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, до елементів перепланування жилих приміщень належить, зокрема влаштування дверних прорізів. В позовній заяві є посилання на ст.100 ЖК України, яка передбачає порядок переобладнання чи перепланування жилого приміщення, однак позовні вимоги заявлені щодо усунення перешкод [PERSON] в користуванні квартирою шляхом відновлення другого входу зі сходової клітини, що по суті є переплануванням квартири, однак така вимога про здійснення перепланування квартири відповідно до вимог ст.100 ЖК України позивачами не заявлена, тобто позивачами обрано неналежний спосіб захисту. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги про відновлення другого входу в квартиру [ADDRESS] є безпідставними і задоволенню не підлягають. Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь Державного бюджету України не підлягає стягненню. На підставі викладеного, ст.ст.64, 100 ЖК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, пунктів 1.4.3., 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, пунктів 1.2, 2.25 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, та

Outcome: dismissed