Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

В грудні позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просила визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В позові посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.03.2006 року є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що окрім неї в квартирі зареєстровані її рідна донька [PERSON] та онука - [PERSON] - відповідачі по справі. Зазначає, що починаючи з жовтня 2013 року по теперішній час відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають, своїх речей не тримають, за місцем реєстрації не з?являються, грошових коштів на утримання квартири не надають. Будь-яких домовленостей щодо строків не проживання відповідачів у квартирі не було. Посилається на те, що реєстрація відповідачів у квартирі позбавляє позивача в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їх об?єктом нерухомості. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ємельяненко Д.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с.26, 2760, 61, 65, 68, 70), причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є влаником квартири [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 5), копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6). Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 20297 від 02.12.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила суду, що [PERSON] на даний час проживає в квартирі сама. Приблизно в 2013 році відповідачі - донька та онука позивача поїхали та більше не з?являлися до теперішнього часу. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача. Знає, що приблизно в 2013 році донька та онука позивача поїхали в Росію на заробітки та з того часу в квартирі не з?являлися. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому зазначені перешкоди необхідно усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком.

Outcome: approved