Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради, як Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та передачі неповнолітньої дитини органу опіки та піклування Лисичанської міської ради до встановлення піклувальника над нею. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі разом з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] У 2015 році у зв'язку з бойовими діями у Луганській області неповнолітній переїхав до м.Лисичанська, де й дотепер проживає у своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 03.11.2015 року № 379 [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з тим, що його батьки не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини, оскільки знаходяться на тимчасово окупованій території. Неповнолітній [PERSON] навчається у 10 класі Лисичанської ЗОШ № 12, де зарекомендував себе як дисциплінований учень. Відповідачі ігнорують розвиток дитини, не цікавляться його життям, не приділяють уваги стану здоров'я дитини, ухиляються від виховання батьківських обов'язків. [PERSON] створила для дитини всі умови для розвитку та відпочинку, дитина бажає і в подальшому жити з бабусею, у зв'язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі причини неявки суду не повідомили. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.12.2001 року Теплогірським міськвиконкомом Стахановської міськради Луганської області, [PERSON] народився [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З довідки № 174, виданої 24.10.2017 року КЗ «Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 Лисичанської міської ради Луганської області» вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 10 класі КЗ «Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 Лисичанської міської ради Луганської області». Прибув до школи 06.10.2014 року. Також суду надана характеристика учня 10 класу КЗ «Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 Лисичанської міської ради Луганської області» [PERSON], [INFO], з якої вбачається, що [PERSON] навчається в даній школі з 7 класу, вихованням [PERSON] займається опікун (бабуся) [PERSON], яка цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання, регулярно відвідує школу. Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 379 від 03.11.2015 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з тим, що його батьки не виконують свої обов'язки з виховання та утримання дитини у зв'язку з їх перебуванням на тимчасово окупованій території, що підтверджується актом від 07.10.2015 року. З акту про виявлення дитини, переміщеної з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування від 07.10.2015 року, вбачається, що 07.10.2015 року виявлена дитина, яка залишилася без батьківського піклування - [PERSON], [INFO]. Зі слів бабусі, дитина привезена з тимчасово окупованої території [ADDRESS]. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] знаходяться на тимчасово окупованій території м.Ірміно. Фактичне місце проживання дитини у [PERSON], бабусі, за адресою [ADDRESS]. З копії акту контрольного обстеження умов проживання дитини від 18.10.2017 року за адресою: [ADDRESS], вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає з бабусею у приватному домоволодінні з 4-х кімнат. Умови проживання задовільні, проведений поточний ремонт. У будинку наявні всі комунікації, газове опалення. У [PERSON] окрема кімната, в якій наявні всі необхідні меблі та техніка для навчання, розвитку та відпочинку дитини. Піклувальником створені всі необхідні умови для розвитку, виховання та утримання дитини. Сергій двічі на рік проходить медичне обстеження. Дитина забезпечена усім необхідним. Між піклувальником та підопічним створились доброзичливі, теплі відносини, проблеми у вихованні відсутні. Піклувальник сумлінно виконує свої обов'язки. Згідно довідки № 283, виданої 14.11.2017 року центром надання адміністративних послуг у м.Лисичанську, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] де зареєстровані: власник будинку - [PERSON], чоловік - [PERSON] та разом з ними проживає онук - [PERSON], [INFO] (під опікою [PERSON].). З висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради №5103/01-16 від 04.12.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займаються, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажають вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved