Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Фермер [PERSON]В.» про стягнення заборгованості за договором позики. Зазначав, що 24 червня 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 90\~000 євро, у відповідності до якого позивач позичив, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 90\~000 євро. Відповідно до п.3 укладеного договору відповідач зобовязувався повернути позивачу суму позики до 24 лютого 2012 року. Однак, порушив зазначену вимогу, тому позивач просить стягнути з відповідача 90\~000 євро, що за курсом Національного банку Україна склало 1\~708\~021 гривня 89 коп. заборгованість по договору та 3% річних від простроченої суми за договором, що складає 143052 гривні 71 коп., а також судові витрати. В ході судового розгляду представник позивача збільшив розмір сум, посилаючись на істотне збільшення офіційного курсу гривні до євро та перерахування розміру штрафних санкцій. В подальшому, представник позивача уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивача 90\~000 євро, що за курсом Національного банку Україна на день розгляду справи склало 2\~197\~800 гривень заборгованості по договору та судові витрати. Від позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, а саме 3% річних від простроченої суми за договором позики, відмовився і відмова прийнята судом. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 червня 2011 року між сторонами по справі був укладений договір позики. За умовами цього договору позивач позичив, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 90\~000 євро. Відповідно до п.3 цього договору відповідач зобовязувався повернути позивачеві суму позики до 24 лютого 2012 року. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в зазначений в договорі строк отримані грошові кошти позивачу не повернуті. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved